ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокуСправа № 916/1201/17
м.Одеса

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників сторін:
від Військової частини НОМЕР_1 Яременко Ю.Г. за довіреністю;

від Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва не з`явився;

від Військової частини НОМЕР_2 Коваленко А.А. за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення господарського суду Одеської області від 18 липня 2017 року

у справі №916/1201/17

за позовом Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєвадо
- Військової частини НОМЕР_1 - Військової частини НОМЕР_2

про стягнення 683,69грн.

суддя суду першої інстанції: Демешин О.А.

час і місце ухвалення рішення: 18.07.2017р. о 15год. 10хвил., м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №17

повний текст рішення складений 18.07.2017р.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
У судовому засіданні 14.12.2017р. оголошувалась перерва.
В судовому засіданні 16.01.2018р. згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

22.05.2017р. Центральний районний центр зайнятості м.Миколаєва (надалі позивач, Центр зайнятості) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь переплачену суму допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 20.05.2016р. по 26.07.2016р. у сумі 683,69грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.05.2016р. ОСОБА_1 звернувся до позивача як особа, яка шукає роботу, з 13.05.2016р. по 27.07.2016р. ОСОБА_1 перебував на обліку в Центральному РЦЗ як безробітна особа та отримував допомогу по безробіттю, відповідно до ст.ст.22, 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до наданих відомостей ОСОБА_1 з 19.09.2015р. по 31.03.2016р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та перебував на всіх видах забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 . Так, ОСОБА_1 для обчислення страхового стажу до Центрального РЦЗ було надано довідку про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, видану ВЧ НОМЕР_2 від 03.05.2016р. №80. В подальшому Одеським міським центром зайнятості проведено розслідування страхового випадку у ВЧ НОМЕР_1 та складено акт від 23.11.2016р. №397, в якому встановлено, що дані довідки №139/606 від 23.11.2016р. в частині розміру заробітної плати ОСОБА_1 не відповідають даним довідки ВЧА3821 № 80 від 03.05.2016р У зв`язку з перерахунком страхових виплат безробітного ОСОБА_1 за період з 20.05.2016р. по 26.07.2016р. з вини роботодавця виникла переплата допомоги по безробіттю у сумі 683,69 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як заподіяна шкода.

З посиланням на норми ч.3 ст.35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою місцевого господарського суду від 03.07.2017р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 .

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.07.2017р. (суддя Демешин О.А.) позовні вимоги задоволено - стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва переплачену суму допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 20.05.2016р. по 26.07.2016р. у сумі 683,69грн. та 1600грн. судового збору.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ч.6 ст.10, ч.3 ст.35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п., п. 1, 2 Положення про Державну службу зайнятості, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 20.01.2015р. №41, та вмотивовано наступним. Відповідно до листа ВЧ НОМЕР_2 від 12.09.2016 № 1631 вказана військова частина знаходилася на всіх видах забезпечення (у тому числі на фінансовому) у ВЧ НОМЕР_1 (відповідач), згідно вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 15.07.2015 № Д-322/1 21 дск та листа Фінансово-економічного управління Командування Військово-морських Сил ЗСУ №154/24/2-692 від 20.07.2015 року. У зв`язку з наданням недостовірних відомостей (довідка №80 від 03.05.2016р.) ВЧ НОМЕР_3 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , на підставі яких призначено допомогу по безробіттю ОСОБА_1 , Центральний РЦЗ провів перерахунок страхових виплат безробітної особи, з дня їх призначення, на підставі довідки ВЧ НОМЕР_1 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) №139/606 від 23.11.2016р., наданої ВЧ НОМЕР_1 під час проведення перевірки Одеським МЦЗ. У зв`язку з перерахунком страхових виплат безробітного ОСОБА_1 за період з 20.05.2016р. по 26.07.2016р. з вини роботодавця виникла переплата допомоги по безробіттю у сумі 683,69 грн. Центральний РЦЗ на адресу ВЧ НОМЕР_1 було направлено претензію від 15.12.2016р. № 07-4240, в якій вимагалось у місячний термін повернути суму переплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 20.05.2016р. по 26.07.2016р. у сумі 683,69 грн. У вказаний термін сума заборгованості не була погашена. З огляду на наведене, позовні вимоги, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду від 18.07.2017р., Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення, визнати неналежним відповідачем Військову частину НОМЕР_1 та відмовити у задоволенні позовних вимог Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва до Військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до Листа Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 154/24/2-968 від 04.07.2016р. військова частина НОМЕР_2 з 01.07.2016р. знята з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_1 і в тому числі здійснює виплату грошового забезпечення самостійно і по теперішній час. Довідка №80 від 03.05.2016р. була видана військовою частиною НОМЕР_2 за підписом головного бухгалтера. Таким чином, в травні дана військова частина перебувала ще на забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , та не мала права видавати довідки про заробітну плату(грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором), так як сама безпосередньо її не нараховувала. Військова частина НОМЕР_4 зі свого боку надала правдиві відомості щодо нарахування заробітної плати, а тому не вбачається причинного зв`язку між діями військової частини НОМЕР_1 та наслідком переплати суми по безробіттю у розмірі 683,69грн. Одеський МЦЗ у проведеному розслідуванні страхового випадку, за яким було складено акт №397 у висновку зазначає, що довідка, видана військовою частиною НОМЕР_1 №139/606 від 23.11.2016р. відповідає даним бухгалтерського обліку. Отже відповідно до ст.24 ГПК України військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем та не має відповідного причинно-наслідкового зв`язку між її діями та завданою шкодою. Крім того, суд порушив норми процесуального права, яке виразилось у тому, що ухвала господарського суду Одеської області від 03.07.2017р. про призначення розгляду справи на 18.07.2017р. і про визнання явки представників обов`язковою, надійшла до військової частини НОМЕР_1 лише 19.07.2017р., тобто вже після самого судового засідання. Таким чином, відповідно до ст. 87 ГПК представник військової частини НОМЕР_1 не з`явився на судове засідання внаслідок неналежного його повідомлення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.09.2017р відновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги; прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

28.09.2017р. Центральний районний центр зайнятості м. Миколаєва надіслав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

17.11.2017р. позивач надіслав Одеському апеляційному господарському суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва.

23.11.2017р. ВЧ НОМЕР_2 надіслала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити ВЧ НОМЕР_1 в частині визнання ВЧ НОМЕР_1 неналежним відповідачем та визнання ВЧ НОМЕР_2 належним відповідачем.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.2017р. залучено до участі у справі №916/1201/17 за позовом Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва до Військової частини НОМЕР_1 як іншого відповідача Військову частину НОМЕР_2 , змінивши її процесуальний статус з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача на іншого відповідача. В засіданні суду апеляційної інстанції представник Військової частини НОМЕР_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник Військової частини НОМЕР_2 заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Центральний районний центр зайнятості м.Миколаєва свого представника в засідання суду апеляційної інстанції 16.01.2018р. не направив.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. N2147-VIII (який набрав чинності 15.12.2017р.) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р. установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.01.2018р. постановлено розпочати апеляційний розгляд справи №916/1201/17 по суті за правилами спрощеного позовного провадження з відкриття першого судового засідання 16.01.2018р.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази стосовно фактів, наведених скаржником та в/ч НОМЕР_2 , колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що наказом т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_2 №12 від 21.09.2015р. молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера мобілізаційного Центрально- Миколаївського об`єднаного районного військового комісаріату м.Миколаєва оперативного командування «Схід» Сухопутних військ, призначеного наказом начальника Генерального штабу- Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 15.09.2015р. №561 на посаду заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи штабу військової частини НОМЕР_2 , шпк «капітан», ВОС-2901003, посадовий оклад 960-1028 гривень, з 19.09.2016р. зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення (продовольче, речове, грошове) при військовій частині НОМЕР_1 , а на котлове забезпечення (польові умови) через військову частину НОМЕР_1 при військовій частині НОМЕР_5 з 22.09.2015р. (а.с.9).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.04.2016р. №64 ОСОБА_1 , військовослужбовця призваного під час мобілізації, заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи штабу військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командувача Військово-Морських Сил України від 31.03.2016р. №44 у запас за підпунктом «є» пункту 1 частини 8 статті 26 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким,що справи та посаду 01 квітня 2016 року здав та вибув для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

13.05.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва із заявою про надання йому статусу безробітного (а.с.14), на підставі якої йому було надано статус безробітного.

З 13.05.2016р. по 27.07.2016р. ОСОБА_1 перебував на обліку в Центральному районному центрі зайнятості м.Миколаєва, як безробітна особа та отримував допомогу по безробіттю, що підтверджується відомостями, які зазначені у персональній картці №00005, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.13).

ОСОБА_1 для обчислення страхового стажу до Центрального РЦЗ було надано довідку про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, видану 03.05.2016р. Військовою частиною НОМЕР_2 за №80.

Розмір допомоги, яка була виплачена ОСОБА_1 був розрахований позивачем на підставі відомостей про заробітну плату, які містились у довідці №80 від 03.05.2016р.

На підставі листа Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва №04-3428 від 11.10.2016р. та наказу Одеського міського центру зайнятості №247 від 11.11.2016р. Одеським міським центром зайнятості було проведено звірку (перевірку) щодо підтвердження факту перебування у трудових відносинах в/с ОСОБА_1 з Військовою частиною НОМЕР_2 та отриманні ним доходу (грошового забезпечення).

Під час проведення перевірки Військовою частиною НОМЕР_1 було надано довідку №139/606 від 23.11.2016р. про заробітну плату ОСОБА_1 , дані якої відрізняються від даних, які містяться у довідці Військової частини НОМЕР_2 від 03.05.2016р. №80, а саме за даними довідки №80 за період листопад 2015р.- квітень 2016р. ОСОБА_1 отримав 71451,79грн.; за даними довідки №139/606- за жовтень 2015р.- квітень 2016р. 68212,86грн.

За наслідками проведення вищезазначеної перевірки Одеським міським центром зайнятості був складений Акт №397 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 23.11.2016р., в якому зазначені наступні висновки: у результаті звірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 з 19.09.2015р. справи та посаду заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_2 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків. Звільнений у запас за підпунктом «є» п.1 ч.8 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», справи та посаду 01.04.2016р. здав та вибув для зарахування на військовий облік до Новобузького РВК Миколаївської області. Довідка про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від 23.11.2016р. №139/606 гр. ОСОБА_1 відповідає даним бухгалтерського обліку ВЧ НОМЕР_1 .

15.12.2016р. Центральний районний центр зайнятості м.Миколаєва надіслав Військовій частині НОМЕР_1 претензію на суму 683,89грн., в якій зазначив, що у зв`язку із перерахунком страхових виплат безробітного ОСОБА_1 у період з 20.05.2016р. по 26.07. 2016р. з вини роботодавця виникла переплата допомоги по безробіттю у сумі 683,69грн., які Військова частина НОМЕР_1 відповідно до ч.ч.2,3 ст.35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.6 Порядку розслідування страхових виплат та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільними наказами Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62 повинна повернути у 15-ти денний термін з моменту отримання претензії через установи банку на розрахунковий рахунок Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва (а.с.17).

При цьому роботодавцем ОСОБА_1 в Акті №397 зазначається Військова частина НОМЕР_1 .
Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що переплата в сумі 683,69грн. (кошти виплачені ОСОБА_1 ) виникла з вини роботодавця ОСОБА_1 Військової частини НОМЕР_1 та ці кошти відповідно до приписів ч.3 ст.35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» підлягають стягненню з відповідача.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог Ценрального районного центру зайнятості м.Миколаєва з огляду наступного.

Відповідно до п., п. 1, 2 Положення про Державну службу зайнятості, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 20.01.2015р. №41 (зі змінами) Державна служба зайнятості (далі Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України. Служба складається з Центрального апарату Служби, Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості, районних, міських, районних у містах та міськрайонних центрів зайнятості, навчальних закладів державної служби зайнятості, центрів професійної орієнтації населення, інших підприємств, установ, організацій, утворених Службою.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ч.6 ст.10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» районний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.8 ЗУ „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом,

Центральний районний центр зайнятості м.Миколаєва виконує завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду.

Згідно п.3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб які шукають роботу затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20.03.2013р., реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні (далі - реєстрація), проводиться центром зайнятості незалежно від ; зареєстрованого місця проживання чи перебування; реєстрація проводиться за умови пред`явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із ч.1 ст.23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу.

Процедура, умови надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, та механізм обчислення районними, міськими, районними у містах та міськрайонними центрами зайнятості державної служби зайнятості врегульована Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України №613 від 15.06.2015р. (надалі Порядок №613).

Відповідно до підпункту 2 п.1 Розділу III Порядку №613 страховий стаж обчислюється центрами зайнятості за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 2011 року, з урахуванням проходження служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), особами рядового та начальницького складу, які проходили військову службу у військових частинах та органах, які виплачують грошове забезпечення, зараховується на підставі довідки (довідок) з військового комісаріату, військової частини або іншого формування, утвореного відповідно до законів України, яке виплачує грошове забезпечення, про строки проходження служби, які включаються до страхового стажу, у періодах після запровадження страхування на випадок безробіття, а саме починаючи з 13 січня 2009 року.

ОСОБА_1 для обчислення страхового стажу подав до Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва довідку про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням №80 від 03.05.2016р., яка була видана Військовою частиною НОМЕР_2 , на підставі якої Центральним РЦЗ призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 20.05.2016.

Як вбачається з персональної картки № НОМЕР_6 , копія якої наявна в матеріалах справи, виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 було припинено 26.07.2016р. на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (працевлаштування безробітного).

Відповідно до абз.1 п.3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, у разі коли подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до ч.1 ст.22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття проводиться перевірка, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» роботодавець має право: брати участь в управлінні страхуванням на випадок безробіття через своїх представників відповідно до цього Закону і статуту Фонду; на судовий захист своїх прав. Роботодавець зобов`язаний: 1) під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем даних, зазначених у пункті 2 цієї частини, надавати посадовим особам територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, необхідні документи та пояснення з питань, що виникають під час перевірки; 2) подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про: прийняття на роботу працівників; розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; виплату застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами.

Військовою частиною НОМЕР_1 на вимогу Одеського міського центру зайнятості під час проведення перевірки надано довідку №139/606 від 23.11.2016р., дані якої в частині розміру заробітної плати ОСОБА_1 не відповідають даним довідки Військової частини НОМЕР_2 №80 від 03.05.2016р., але відповідають даним бухгалтерського обліку в/ч НОМЕР_1 , яка фінансувала виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» достовірність зазначених у документах даних перевіряється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду. Роботодавець несе відповідальність відповідно до законодавства за шкоду, заподіяну застрахованим особам внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених частиною другою цієї статті. Роботодавцеві забороняється вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до прийняття ним разом із застрахованою особою спільного рішення, яке може в подальшому зашкодити цій особі або членам її сім`ї реалізувати своє право на забезпечення та отримання соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Згідно відомостей, зазначених у листі Військової частини НОМЕР_2 від 12.09.2016р. за №1631 (наданого на ім`я директора Біляївського районного центру зайнятості на запити стосовно громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ) відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 15.07.2015 №Д-322/1 21 дек та листа Фінансово-економічного управління Командування Військово-морських Сил ЗСУ № 154/24/2-692 від 20.07.2015 року Військова частина НОМЕР_2 знаходиться на всіх видах забезпечення (у тому числі на фінансовому) у Військової частини НОМЕР_1 . Виплата грошового забезпечення під час проходження служби по мобілізації через військову частину НОМЕР_1 , хоча службу проходили у військовій частині НОМЕР_2 . Даним громадянам довідки про доходи виписувались при військовій частині НОМЕР_2 (звідки вони уходили в запас), тому є можливість проблеми звірки даних особи з ПФУ (а.с.16).

У зв`язку з наданням недостовірних відомостей (довідка №80 від 03.05.2016р.) ВЧ НОМЕР_3 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , на підставі яких призначено допомогу по безробіттю останньому, позивач провів перерахунок страхових виплат безробітної особи, з дня їх призначення на підставі довідки ВЧ НОМЕР_1 про заробітну плату №139/606 від 23.11.2016р., наданої ВЧ НОМЕР_1 під час проведення перевірки Одеським міським центром зайнятості.

У зв`язку з перерахунком страхових виплат безробітного ОСОБА_1 за період з 20.05.2016р. по 26.07.2016р. виникла переплата допомоги по безробіттю у сумі 683,69 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки ВЧ НОМЕР_1 вистурала роботодавцем ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог Центрального районного центру зайнятості.

Доводи апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 колегія суддів відхиляє з огляду такого.

Приписи ч.3 ст.35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» покладають відповідальність за надання страховику недостовірних відомостей саме на роботодавця, який добровільно чи за рішенням суду має відшкодовувати Фонду заподіяну цим шкоду.

Відповідно до ст.1 Закону, терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються у цьому Законі у значенні, наведеному у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно із ч.1 чт.4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Довідка №80 військовою частиною НОМЕР_2 була видана ОСОБА_1 03.05.2016р., тобто у той період, коли військова частина НОМЕР_2 знаходилась на всіх видах забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 та ще не набула статусу юридичної особи.

Отже в даному випадку роботодавцем ОСОБА_1 в період виплати грошового забезпечення є саме військова частина НОМЕР_1 , оскільки за проміжок часу з 01.09.2015р. по 01.07.2016р. військова частина НОМЕР_2 знаходилась на всіх видах забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 .

Посилання скаржника на те, що Військова частина НОМЕР_2 не мала права видавати ОСОБА_1 довідку №80 від 03.05.2016р. колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_1 проходив службу саме у ВЧ НОМЕР_2 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається (а.с.51), що 31.07.2017р. господарським судом Одеської області був виданий наказ про примусове виконання рішення по даній справі.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що вищезазначений наказ був звернутий ним до виконання; відповідно до листа Головного управління державної служби України в Одеській області від 30.08.217р. наказ господарського суду Одеської області від 31.07.2017р. №916/1201/17 на суму 683,69грн. виконаний у повному обсязі (а.с.114).

Отже наразі відповідач Військова частина НОМЕР_1 не позбавлена права звернутись до суду з регресним позовом про стягнення 683,69грн. до осіб, з вини яких ОСОБА_1 була видана довідка №80 від 03.05.2016р.,провівши відповідне службове розслідування.
Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке виразилось у тому, що ухвала господарського суду Одеської області від 03.07.2017р. про призначення розгляду справи на 18.07.2017р. надійшла до військової частини НОМЕР_1 лише 19.07.2017р., тобто вже після самого судового засідання, колегія суддів відхиляє, враховуючи, що судом першої інстанції виконано вимоги ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) щодо повідомлення Військової частини НОМЕР_1 про час і місце розгляду справи.

При цьому розгляд справи відбувався в судових засіданнях 13.06.2017р., 03.07.2017р., 18.07.2017р., в жодне з яких представник ВЧ НОМЕР_1 не з`явився без повідомлення причин неявки, та за повідомленням відділення поштового зв`язку не отримував судову ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.32-34).

Також після одержання ухвали від 13.06.2017р. про відкладення розгляду справи (03.07.2017р. а.с.52) представник військової частини НОМЕР_1 не виявив жодної зацікавленості в отриманні інформації щодо руху господарської справи в суді, що у сукупності із викладеним вище свідчить про необґрунтованість послань на порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування рішення.

За цих обставин вважати, що справу №916/1201/17 розглянуто за відсутності представника відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення згідно п.3 ч.3 ст.277 ГПК України, підстави відсутні.

Інші висновки за цим доводом скаржника колегія суддів вважає такими, що суперечили би завданням господарського судочинства відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 ГПК України, відповідно до чого завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 18.07.2017р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін на підставі ст.276 ГПК України.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на Військову частину НОМЕР_1 , оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст.ст.129, 233, 269, 275,276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Одеської області від 18.07.2017р. по справі №916/1201/17 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень т.286 ГПК України.

Повна постанова складена 22 січня 2018 року.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О

Суддя Таран С.В.