РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018Справа № 910/20463/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма

«Профешинал Клас»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Укркабель»

про стягнення 72000,00 грн.

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Цубера Ю.Ю.

Представники:

від позивача: Єпанчінцев О.С.

від відповідача: Вєніков О.Д.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 72000,00 грн. основного боргу за договором безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) № 1 від 03.01.2014.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по своєчасному поверненню суми наданої позики в розмірі 72 000,00 грн. за договором безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) № 1 від 03.01.2014. Нормативно в обґрунтування позову позивач посилався на приписи ст.ст. 525, 526, 1046, ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/20643/17, розгляд справи призначено на 19.12.2017.

08.12.2017 відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач підтвердив наявність заборгованості перед позивачем в сумі 72000,00 грн., що підтверджується актом перевірки розрахунків від 01.12.2017 та вказував про відсутність вільних обігових коштів для погашення заборгованості в заявленому до стягнення розмірі.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 N2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у справі № 910/20463/17 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 вирішено справу №910/20463/17 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.01.2018, встановлено строк для подання відзиву та заперечень на відзив.

09.01.2018 позивачем згідно з ст. ст. 166, 184 Господарського процесуального кодексу України подано відповідь на відзив, в якій позивач просив задовольнити заявлений позов та вказував, що відповідачем не заперечується сума заборгованості за договором в розмірі 72000,00 грн.

В судовому засіданні 10.01.2018 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити з наведених у позові підстав.

В судовому засіданні 10.01.2018 представник відповідача надав пояснення по суті спору, в яких підтвердив наявність заборгованості перед позивачем в сумі 72000,00 грн., що підтверджується актом перевірки розрахунків від 01.12.2017 та вказував про відсутність вільних обігових коштів для погашення заборгованості в заявленому до стягнення розмірі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10.01.2018 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2014 між позивачем - ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Профешинал Клас», як позикодавцем, та відповідачем - ТОВ «Завод Укркабель», як позичальником, укладено договір безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) № 1 (далі - договір позики № 1 від 03.01.2014), який підписано представниками сторін та посвідчено печатками обох сторін.

Пунктом 1.1 договору позики № 1 від 03.01.2014 визначено, що позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі, установленому договором, а позичальник зобов'язався повернути їх позикодавцю.

Згідно з пунктом 2.1 договору позики № 1 від 03.01.2014, сума позики за договором становить 108 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору позики № 1 від 03.01.2014, позикодавець перераховує суму позики в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника.

Пунктом 4.1 договору позики № 1 від 03.01.2014 сторони узгодили, що позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 108 000,00 грн. до 31.03.2014 включно, а пунктом 4.2 узгоджено, що позичальник повинен 31.12.2014 повернути позикодавцеві позику у розмірі 108000,00 грн. в порядку, встановленому договором.

Згідно з пунктом 5.1 договору позики № 1 від 03.01.2014, позичальник зобов'язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) в останній день строку, встановленого в п. 4.2 цього договору, тобто до 31.12.2014.

Сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця (п. 5.2 договору позики № 1 від 03.01.2014), днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця (п. 5.3 договору позики № 1 від 03.01.2014).

Пунктом 7.1 договору позики № 1 від 03.01.2014 визначено, що договір набуває чинності з моменту зарахування суми позики, вказаної в п. 2.1 договору на поточний рахунок позичальника та діє до 31.12.2014 включно.

Згідно з п. 7.2 договору позики № 1 від 03.01.2014, строк повернення позики, установлений в п. 4.2 договору, може бути продовжено за погодженням сторін, що оформляється додатковою угодою до договору.

Відповідно до платіжних доручень № 100492904 від 28.02.2014 на суму 36000,00 грн. та №100501704 від 20.03.2014 на суму 36000,00 грн., які містять відбитки штампів банку про їх проведення, позивачем було перераховано відповідачу на його рахунок загалом 72000,00 грн. з призначенням платежу «надання без.фін.доп.зг.дог. № 1 від 03.01.2014».

Як зазначав позивач у позові, відповідачем було порушено свої зобов'язання за договором позики № 1 від 03.01.2014 в частині своєчасного повернення наданої позики в сумі 72000,00 грн. Надана позика в сумі 72000,00 грн. у строк, обумовлений договором позики № 1 від 03.01.2014, повернута відповідачем не була, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1). Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором (ч. 2). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як свідчать обставини справи, позивачем на виконання умов договору позики № 1 від 03.01.2014 було перераховано на рахунок відповідача суму позики загалом у розмірі 72000,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №100492904 від 28.02.2014 на суму 36000,00 грн. та № 100501704 від 20.03.2014 на суму 36000,00 грн., і зобов'язання з повернення якої відповідач повинен був виконати у строк до 31.12.2014, що обумовлено п. 5.1 наведеного договору.

Також, судом встановлено, що станом на момент вирішення спору строк повернення позики між сторонами у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 651, ст. 654 Цивільного кодексу України) та/або договором позики № 1 від 03.01.2014 (п. 7.2) - не змінювався.

Проте, відповідачем всупереч умов п. 5.1 договору позики № 1 від 03.01.2014, не було повернуто позивачу у строк до 31.12.2014 включно суму отриманої позики в розмірі 72000,00 грн., у звґязку з чим у відповідача перед позивачем наявна непогашена заборгованість в сумі 72000,00 грн., зі сплати якої відповідачем допущено прострочення виконання.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин. Крім того, відповідач підтвердив наявність заборгованості перед позивачем в сумі 72000,00 грн., що підтверджується актом перевірки розрахунків від 01.12.2017 та вказував про відсутність вільних обігових коштів для погашення заборгованості в заявленому до стягнення розмірі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 72000,00 грн. - є законною, обґрунтованою, доведеною належними доказами та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Укркабель» (; місцезнаходження: 04073 м.Київ, проспект Московський (проспект С.Бандери), 15-а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Профешинал Клас» (; місцезнаходження: 02090 м.Київ, вул. В.Сосюри,6, корп. В) основний борг в сумі 72000 (сімдесят дві тисячі) грн. 00 коп., а також 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:17.01.2018.

Суддя Ю.М. Смирнова