ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р.Справа № 922/4266/17

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Присяжнюка О.О.
при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149)
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова(61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор)
про стягнення коштів
за участю представників:
позивача - Комарова О.М., довіреність № 01-16/6726 від 23.11.2017;

відповідача - Сумцова Н.В., довіреність № 3 від 02.01.2018;

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова , в якій просить суд стягнути з останнього кошти у розмірі 8 807,40 грн., з яких: 8 769,78 грн. - інфляційні втрати за період червень-липень 2017 року, 3% річнихї в сумі 37,62грн. за період вересень-жовтень 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №14111 від 29.04.2005 року у частині повного та своєчасного розрахунку.

Разом із позовною заявою позивачем було визначено Військову частину НОМЕР_1 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/4266/17. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор). Призначено розгляд справи в судовому засіданні на 12 год. 00 хв. 16.01.2018 року, про що повідомлено сторони.

21.12.2017 представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог (періоду стягнення) за вх. № 42462, в якій зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості індексу інфляції, доданого до позовної заяви, станом на 01.11.2017, індекс інфляції за липень 2017 року був нарахований на заборгованість червня 2017 року. А отже стягнення інфляційних витрат необхідно здійснювати лише за липень 2017 року, що підтверджується відповідними рахунками, платіжними дорученнями та розрахунком суми боргу, які містяться в додатках до позовної заяви. У зв`язку з чим, позивач надає уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8807,40 грн., з яких: 8769,78 грн. - інфляційні втрати за липень 2017 року та 37,62 грн. - 3% річних за період вересень - жовтень 2017 року.

Уточнення позовних вимог долучені судом до матеріалів справи.

26.12.2017 відповідач надав до суду відзив на позов за вх. № 42673, в якому заперечує проти позову та посилається на відсутність вини з боку відповідача у неналежному виконанні грошових зобов`язань, оскільки установа відповідача не є прибутковою та утримується за рахунок коштів державного бюджету, а також посилається на п. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, за якими розмір штрафних санкцій може бути зменшений.

Відзив на позовну заяву долучено до матеріалів справи.

10.01.2018 представником позивача до суду подано відповідь на відзив за вх. № 611, в якій позивач зазначає, що учасники правовідносин у сфері господарювання, незалежно від юридичного статусу повинні виконувати взяті на себе господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Посилання відповідача на положення абзацу 1 ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України не звільняють його від відповідальності за допущені порушення взятих на себе зобов`язань. Окрім того, позивач зазначає, що відповідачем не подано жодного доказу, який би підтверджував вказані ним обставини щодо перебування на повному утриманні Державного бюджету України та скрутного матеріального становища. не надано доказів відсутності бюджетних асигнувань, доказів вжиття ним всіх залежних від нього заходів за для недопущення господарського правопорушення. Також, представник позивача зазначає про вітсутність підстав для застосування статей 233 ГК України та 551 ЦК України, оскільки 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями та не підлягають зменшенню судом. Окрім цього, позивач вказує на те, що у відзиві на позов не вказано будь яких заперечень чи незгоди з наведеними у позові обставинами, на яких грунтуються позовні вимоги.

Відповідь на відзив долучена до матеріалів справи.

В призначеному судовому засіданні 16.01.2017 були присутні представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням поданих до суду уточнень.

Представник відповідача заперечував проти задволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

З`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд встановив наступне.

29 квітня 2005 року між АК "Харківобленерго" (постачальник) та Військовою частиною А-4104 (споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії № 14111 (надалі - договір).

Відповідно до п. 2.1.2. договору постачальник електричної енергії (позивач) зобов`язувався постачати електричну енергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених в розділі 5 договору, з урахуванням розділу 6, 7 договору, відповідно до додатку № 1 до договору "Договірні величини постачання електричної енергії і потужності споживачу" та додатка 2 "Порядок розрахунків";

- згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання згідно фактичної категорії, визначеної додатком № 8 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін";

- із дотриманням граничних показників якості електричної енергії на межі балансового розмежування.

Відповідно до п. 2.2.5. договору споживач (відповідач) зобов`язувався своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Пунктом 4.2.1. договору було встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.2.5. договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку, зазначеної в додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремою строчкою.

05 січня 2015 року між АК "Харківобленерго" (постачальник), Військовою частиною А - 4104 (споживач) та Квартирно - експлуатаційним відділом м. Харків (платник) була укладена додаткова угода до договору, за якою сторони змінили в п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 5, 6, 8, 9 додатка 2 до договору "Порядок розрахунків" слова "Споживач" на "Платник", тобто платником за договором від 29.04.2005р. № 14111 став Квартирно - експлуатаційний відділ м. Харків.

Відповідно до умов додаткової угоди оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії (у тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, здійснюється платником протягом 10 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку та акта звіряння взаєморозрахунків. Безоблікове споживання електричної енергії з ПДВ, по актах перевірки порушень "Правил користування електричною енергією" (у т.ч. розкрадань) з ПДВ, підвищена плата за споживання електричної енергії понад договірну величину, підвищена плата за перевищення договірної величини потужності здійснюється споживачем на поточні рахунки постачальника зі спеціальним режимом використання у відповідному банку. Плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3 % річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт лічильників та інші послуги, надання яких погоджено з НКРЕ та Глав КЕУ ЗС України) та інші платежі, перераховуються платником на поточний рахунок постачальника в термін 10 операційних днів після отримання споживачем рахунку, акта звіряння взаєморозрахунків або акта виконаних робіт.

Тобто оплата обсягу спожитої електричної енергії (у тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, оплата нарахувань з надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, нарахування пені, 3% річних, індексу інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт лічильників та інші послуги, надання яких погоджено з НКРЕ та Глав КЕУ ЗС України) та інші платежі відповідно до пункту 1 статті 275 ГК України та пункту 10.2 "Правил користування електричною енергією" є обов`язком відповідача як платника за договором.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно якого та в силу статті 714 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно позову позивач вказує, що він, як постачальник, виконав свої зобов`язання по договору у повному обсязі, але відповідачем умови договору щодо сплати спожитої електричної енергії виконані несвоєчасно, з простроченням оплати платежів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість з індексу інфляції у розмірі 8769, 78 грн. нарахованих за липень 2017 року та 3% річних у розмірі 37,62 грн. за період вересень-жовтень 2017 року, які позивач просить стягнути з відповідача.

В підтвердження своїх вимог позивачем надані до суду копії звітів про обсяги спожитої електричної енергії, копії актів про використану електричну енергію та копії рахунків за всі нарахування за спірний період з доказами їх направлення відповідачу. Також, позивачем були надані до суду відповідні розрахунки заявлених до стягнення сум.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

За змістом частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором виконав несвоєчасно, за отриману споживачем електричну енергію розрахувався з порушенням строків, визначених договором.

В силу вимог ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, відповідно до п.4.2.1 договору про постачання електричної енергії та п. 6 "Порядку розрахунків" (додаток № 2 до договору) за порушення строків виконання зобов`язання нарахував відповідачу 3% річних за вересень-жовтень 2017 року у сумі 37,62 грн. та інфляційні втрати за липень 2017 року у сумі 8769,78 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред`явлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, правомірним та правильно розрахованим.

При цьому, суд зазначає, що доказів сплати відповідачем позивачу зазначених сум в матеріалах справи не міститься, а відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність установи, яка фінансується з державного бюджету, і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період вересень-жовтень 2017 року у розмірі 37,62 грн. та інфляційних витрат за липень 2017 у розмірі 8769,78 грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на прокурора.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю .

Стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, код 07923280, п/р 5404,№0219 ГУ ДКСУ в Харківській області ,МФО851011) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська,149, код 00131954,п/р5 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО380805) -8 807,40 грн., з яких: 8 769,78 грн. - інфляційні втрати за липень 2017 року, 3% річних в сумі 37,62грн. за період вересень-жовтень 2017 року, витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,0грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.01.2018 р.

Суддя О.О. Присяжнюк

справа № 922/4266/17