донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.01.2018р. справа №11/292/10

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників учасників справи:
від позивача: ОСОБА_5 (адвокат, довіреність №17 від 01.01.2018р.);
від відповідача: ОСОБА_6 (адвокат, довіреність №02 від 03.01.2018р.);
від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ: ОСОБА_7 (довіреність №2057/20.3-05 від 29.09.2017р.);
від ПрАТ «Холдингова компанія «Енергомережа»: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м.Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
постановлену 07.12.2017р. у м. Запоріжжі
про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. за нововиявленими обставинами
у справі №11/292/10 (суддя Дроздова С.С.).
за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м.Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м. Запоріжжя
за участю 1. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ, м. Київ 2. Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа», м. Київ
про стягнення 21666707,06грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.12.2010р. у справі №11/292/10 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя (Позивач) до Казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м. Запоріжжя (Відповідач) були задоволені частково, стягнуто з останнього на користь Позивача 20219490,13грн. основного боргу за договором на користування електричною енергією №76/199 від 01.07.2000р., пені в сумі 442197,48грн., втрат від інфляції в сумі 687462,66грн., 3% річних в сумі 171173,22грн., державного мита в сумі 25500,00грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00грн. Розстрочено виконання рішення суду на 6 (шість) місяців з виплатами до 07.01.2011р. - 3591009,91грн.; до 07.02.2011р. - 3591009,91грн.; до 07.03.2011р. - 3591009,91грн.; до 07.04.2011р. - 3591009,92грн.; до 07.05.2011р. - 3591009,92грн.; до 07.06.2011р. - 3591009,92грн.

24.12.2010р. на виконання означеного рішення суду після набрання нимчинності Господарським судом Запорізької області було видано відповідний наказ. (а.с.48 т.3)

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.11.2013р. у справі №11/292/10 було здійснено процесуальне правонаступництво та замінено Відповідача у справі - Казенне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на його правонаступника - Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат», а також задоволено заяву останнього (Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат») про розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2010р. у справі №11/292/10. в частині стягнення 19342990,26грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію та 300833,36грн. інфляційних нарахувань.

Також, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. (а.с.а.с.75-76 т.3) у справі №11/292/10 було задоволено заяву Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про заміну сторони у виконавчому провадженні на його правонаступника - замінено Позивача (Стягувача) у справі №11/292/10 на його правонаступника - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа», м. Київ.

20.03.2017р. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява №005-32/4422 від 20.03.2017р. (а.с.а.с.60-63 т.3) від Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про перегдяд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 за нововиявленими обставинами, в якій останній просив відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. у справі №11/292/10 з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа» на підставі договору про відступлення права вимоги №641214/41 від 22.12.2014р.

Між тим, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго надало уточнену заяву №008-32/18223 від 15.11.2017р. (а.с.а.с.22-24 т.4) про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 за нововиявленими обставинами, в якій також просило суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 про заміну Позивача (стягувача) у справі №11/292/10 з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на його правонаступника - Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» та відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. у справі №11/292/10, а саме Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа», на підставі договору про відступлення права вимоги №641214/41 від 22.12.2014р.

07.12.2017р. Господарський суд Запорізької області прийняв оскаржувану ухвалу у справі №11/292/10, якою заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. по справі №11/292/10 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. у справі №11/292/10, а саме, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа» на підставі договору №641214/41 про відступлення права вимоги від 22.12.2014р. за нововиявленими обставинами, залишив без задоволення.

Ухвала місцевого суду була вмотивована тим, що посилання Позивача у поданій ним заяві не є нововиявленими обставинами, оскільки на теперішній час згідно заяви №126 від 26.03.2015р. Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» (стягувача) державним виконавцем було встановлено відсутність заборгованості боржника за виконавчим провадженням перед стягувачем, що також вбачається з пояснень представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ. З урахуванням цього, суд не виявив нововиявлених обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, які б спростували факти покладені в основу ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні №27539693 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р.

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернулось з апеляційною скаргою (враховуючи доповнення до апеляційної скарги №008-32/20505 від 21.12.2017р.) до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017р. у справі №11/292/10 скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про перегляд ухвали від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 за нововиявленими обставинами.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції апелянт зазначає, що місцевим судом при перегляді ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 за нововиявленими обставинами не було взято до уваги, що в основу означеної заяви покладено обставини, які були встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 07.09.2017р. у справі №910/1424/16 (а.с.а.с.31,32 т.4), що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.20017р. (а.с.а.с.33,34 т.4) у справі №910/1424/16, а саме визнано договір про відступлення права вимоги від 22.12.2014р. (на підставі якого було змінено стягувача у виконавчому провадженні переглядуваною ухвалою суду) недійсним. Крім того, на думку Скаржника, посилання суду першої інстанції на факт виконання рішення у справі №11/292/10, як на підставу відмови в задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованим, оскільки неможливо вважати виконаним зобовязання, що здійснено на виконання договору, який було визнано недійсним. Відтак, всі дії, що здійснювались у виконавчому провадженні на користь неналежного кредитора та сам факт прийняття ним виконання, не свідчать про належне виконання рішення у справі №11/292/10. Також, за твердженням апелянта, судом безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання Фонду Державного майна України про участь у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача, з огляду на те, що наразі Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» перебуває на стадії приватизації та відповідно Фонд Державного майна України контролює наявність активів та пасивів Позивача, та здійснює процедуру управління його майном.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя доповідач) Попков Д.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2017р. було відкрито апеляційне провадження у справі та зобовязано учасників справи до 05.01.2018р. включно надати до Донецького апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. було призначено розгляду апеляційної скарги на 10.01.2018р. об 15:30 з повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

10.01.2018р. через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» було подано відзив №25-16/09 від 04.01.2018р. на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» від 11.12.2017р. №008-32/19714 та доповнення до апеляційної скарги від 21.12.2017р. №008-32/20505 (а.с.а.с.149-154 т.4) (04.01.2018р. на електронну адресу суду було направлено копію відзиву), за змістом якого та проти її доводів заперечило та зазначило про обґрунтованість ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017р. у справі №11/292/10, оскільки:

- договір про порядок проведення розрахунків №44 від 23.12.2014р. (а.с.а.с.105,106 т.3) став підставою для закінчення виконавчого провадження №27539693, у звязку з фактичним виконанням Відповідачем рішення суду шляхом здійснення оплати залишку боргу, який на теперішній час є чинним, укладеним відповідно норм чинного законодавства України та невизнаним в судовому порядку недійсним;

- незважаючи на набрання чинності рішення суду у справі №910/1424/16, Відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017р. у справі №910/1424/16, а, враховуючи, що означена справа раніше вже направлялася на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, існує велика імовірність зміни або скасування рішення у справі №910/1424/16, тому задоволення судом заяви Позивача, та скасування оскаржуваної ухвали призведе до передчасного вчинення Позивачем дій направлених на отримання (перерахування) Відповідачем значної суми грошових коштів до закінчення перегляду рішення в порядку касаційного провадження;

- доводи, покладені в обґрунтування заяви Позивача, як вірно було зазначено судом, не є нововиявленими обставинами та такими, що мають значення для правильного вирішення спору, які б спростовували факти викладені в ухвалі Господарського суду запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10;

- посилання Позивача на безпідставність відхилення судом клопотання про залучення Фонду Державного майна України, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору є необґрунтованим, оскільки наявність корпоративних прав безпосередньо не впливає на права та обовязки останнього (Фонду Державного майна України) у цьому спорі.

10.01.2018р. через канцелярію суду представником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» було подано відзив №11/292/10/03-03 від 04.01.2018р. (а.с.а.с.170-172 т.4), за змістом якого та проти її доводів заперечив та зазначив про обґрунтованість ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017р. у справі №11/292/10, оскільки необхідність скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017р. у справі №11/292/10, якою було відмовлено у задоволені заяви про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р.у справі №11/292/10 за нововиявленими обставинами, відсутня через виконання рішення суду в означеній справі в повному обсязі.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст.270 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.).

Представник Скаржника у судове засідання 10.01.2018р. зявився, підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу та пояснив, що метою подання заяви про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р.у справі №11/292/10 за нововиявленими обставинами є відновлення Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» у статусі Кредитора/Стягувача по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» та стягнення з останнього у виконавчому провадженні належних за наказом Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. у справі №11/292/10 коштів на свою користь. Також зазначив, що в межах договору про відступлення права вимоги №641214/41 від 22.12.2014р. Новим кредитором були проведені часткові розрахунки на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго».

Представник Відповідача у судове засідання 10.01.2018р. зявився, проти апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у наданому відзиві №25-16/09 від 04.01.2018р. та додаткових усних поясненнях.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ у судове засідання 10.01.2018р. зявився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві №11/292/10/03-03 від 04.01.2017р. на апеляційну скаргу та у додаткових усних поясненнях.

Представник Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» у судове засідання 10.01.2018р. не зявився. Ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. про призначення розгляду апеляційної скарги, попри направлення означеної ухвали суду на визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу, отримана не була (а.с.а.с.120,185,186 т.4). Однак, враховуючи належне повідомлення учасника справи, визнання явки його представника у судове засідання необовязковою та достатність наявних матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті без присутності означеного учасника справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 20.03.2017р. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява №005-32/4422 від 20.03.2017р. (а.с.а.с.60-63 т.3) від Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про перегдяд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. (а.с.а.с.44,45 т.3) у справі №11/292/10 за нововиявленими обставинами, в якій останній просив відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. у справі №11/292/10 (а.с.48 т.3) з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа» на підставі договору про відступлення права вимоги №641214/41 від 22.12.2014р. (а.с.а.с.35,36 т.3)

Своєю чергою, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» надало уточнену заяву №008-32/18223 від 15.11.2017р. (а.с.а.с.21-24 т.4) про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 за нововиявленими обставинами, в якій також просило суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 про заміну Позивача (стягувача) у справі №11/292/10 з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на його правонаступника - Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» та відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. у справі №11/292/10, а саме Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа», на підставі договору про відступлення права вимоги №641214/41 від 22.12.2014р.

В обґрунтування означеної заяви Позивач посилався на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017р. у справі №910/1424/16 (а.с.а.с.31,32 т.4), що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.20017р. (а.с.а.с.33,34 т.4) зазначаючи при цьому, що Господарським судом Запорізької області при винесені ухвали від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 не були враховані обставини, які є істотними для справи, і, які не були та не могли бути відомі Публічному акціонерному товариству «Запоріжжяобленерго» під час розгляду цієї справи, а були встановлені лише рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2017р. у справі №910/1424/16 за позовом Національного антикорупційного бюро України до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа», Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №641214/41 від 22.12.2014р., яким означений договір, що укладений між Приватним акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа», Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» та Державним підприємством «Запорізький титано-магнієвий комбінат» було визнано недійсним у звязку з тим, що він (договір) суперечить приписам п.6 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28 та положенням ч.8 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», які передбачають особливий порядок розрахунків у сфері електроенергетики.

Проте, Господарський суд Запорізької області, враховуючи висновки, викладені в рішенні Господарського суду міста Києва від 07.09.2017р. у справі №910/1424/16, що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.20017р., щодо недійсності договору про відступлення права вимоги №641214/41 від 22.12.2014р., на підставі якого Господарський суд Запорізької області своєю ухвалою від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 задовольнив заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» замінивши сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. у справі №11/292/10 з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа», прийняв оскаржувану ухвалу від 07.12.2017р. у справі №11/292/10, якою заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. по справі №11/292/10 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. у справі №11/292/10, а саме, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа» на підставі договору №641214/41 про відступлення права вимоги від 22.12.2014р. за нововиявленими обставинами залишив без задоволення.

Вказана (оскаржувана) ухвала суду від 07.12.2017р. вмотивована тим, що посилання Позивача у справі, викладені у заяві, не є нововиявленими обставинами, оскільки на теперішній час (як вбачається з пояснень представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ) згідно заяви Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» (Стягувача) від 26.03.2015р. №126 (а.с.а.с.212,213 т.3) державним виконавцем встановлена відсутність заборгованості Боржника за виконавчим провадженням перед Стягувачем. З урахуванням цього, суд не виявив нововиявлених обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, які б спростували факти, що покладені в основу рішення (ухвали) Господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №11/292/10 щодо заміни Стягувача у виконавчому провадженні №27539693 по виконанні наказу Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.112 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали), господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Наразі, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами здійснюється господарським судом з урахуванням норм ст.ст.320-325 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.), зі змісту яких вбачається, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. При цьому, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Так, проаналізувавши означені норми права в контексті обставин розглядуваної справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала від 02.03.2015р. опосередковує заміну судом Кредитора (Стягувача) в порядку ст.25 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення ухвали) на стадії виконавчого провадження внаслідок дій, вчинених попереднім Кредитором (Позивачем (Скаржником), по відчуженню приналежного та підтвердженого судовим рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.12.2010р. у справі №11/292/10 права вимоги грошових коштів з Відповідача (Боржника). Відчуження вказаного права було здійснено на підставі договору про відступлення права вимоги №641214/41 від 22.12.2014р., що охоплюється правовим регулюванням ч.3 ст.656 Цивільного кодексу України (через положення п.2.5 договору, що передбачають оплатність відступленого права з боку Нового кредитора на користь первісного), а також п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, та не перебуває в залежності від волевиявлення Відповідача, що витікає з ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України (участь Відповідача в підписанні договору, в силу п.4.7, мало інформаційний характер в розумінні ч.2 цієї статті).

Таким чином, виступаючи матеріально-правовою підставою для сингулярного правонаступництва укладений Позивачем з Новим кредитором договір відступлення права вимоги був також підставою для процесуального правонаступництва та набуттям останнім статусу Стягувача, управленого на отримання, в порядку виконавчого провадження, грошових коштів від Боржника. Апеляційний суд звертає увагу, що наслідком втрати Новим кредитором статусу Стягувача (на що і направлена заява Позивача за нововиявленими обставинам) та «поновлення» в такому статусі Позивача є тотожним за своєю процесуальною сутністю заміні сторони у виконавчому провадженні з Приватного акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа» на Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго». Між тим, така заміна в силу ст.25 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 07.12.2017р.) передбачає наявність певної стадії судового процесу у справі №№11/292/10. За висновком судової колегії, означений припис вказаної ст.25 Господарського процесуального кодексу України формулює спеціальне/особливе правило, яке має враховуватися і в контексті перегляду відповідної ухвали за ново виявленими обставинами.

Проте, як було встановлено місцевим судом, вбачається з матеріалів справи та не спростовано Скаржником, виконавче провадження, як кінцева стадія судового процесу відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», за наказом Господарського суду Запорізької області від 24.12.2010р. №11292/10, було завершено на підставі постанови державного виконавця від 16.04.2015р. (а.с.47 т.3), тобто ще до встановлення у судовому порядку вказаних Позивачем нововиявлених обставин. Матеріали справи не містять відомостей відносно скасування вказаної постанови Державної виконавчої служби та доказів поточного існування виконавчого провадження за справою №11/292/10 на будь-якій стадії, яка б дозволяла можливість заміни існуючого на належній правовій підставі (ухвалі суду від 02.03.2015р., законність якої не спростована) Стягувача (Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа») Позивачем, в розумінні ст.25 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на дату винесення ухвали від 07.12.2017р.). Відтак, апеляційний суд враховує з цього приводу слушні зауваження Відповідача та Державної виконавчої служби України у відзивах на апеляційну скаргу.

Колегія апеляційного суду звертає увагу Скаржника, що визнання укладеного ним договору відступлення права вимоги недійсним в судовому порядку, не передбачає своїм наслідком автоматичну ревізію дій, вчинених в рамках виконавчого провадження, зокрема щодо правомірності дій Відповідача по виконанню рішення у справі №11/292/10 на користь сторони, визначену Позивачем та підтверджену судовим актом (ухвала від 02.03.2015р.) як «належним стягувачем», враховуючи принцип «правової визначеності», як складового елементу, встановленого ст.8 Конституції України, принципу верховенства права (у розумінні п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України»).

Крім того, викладені в поясненнях у судовому засіданні представником Скаржника наміри за наслідком перегляду ухвали за нововиявленими обставинами отримати від Боржника виконання рішення по справі №11/292/10, розцінюється апеляційним судом як зловживання правами в розумінні ч.2 ст.13 Цивільного кодексу України по відношенню до Відповідача, що є неприпустимим через приписи ч.ч.1,2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) та висновки Європейського суду з прав людини, викладені в вищеозначеній справі. Дійсно, «відновлення» в апеляційному порядку за Позивачем статусу Стягувача по відношенню до Відповідача шляхом скасування оскаржуваної ухвали від 07.12.2017р. та задоволення заяви про перегляд ухвали від 02.03.2015р. за ново виявленими обставинами є несумісним із вимогами ст.1 ратифікованого Україною Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. гарантій «мирного володіння майном», адже за відсутністю доведеної легітимної мети (суспільного інтересу) може призвести до покладання наслідки вчинених Позивачем (як субєктом із переважною частковою державної власності у статутному капіталі) власних дій з відчуження майнового права вимоги іншій особі (Новому кредитору) на Відповідача шляхом подвійного отримання за рахунок останнього коштів на виконання наказу господарського суду в межах цієї справи.

Між тим, обумовлені недійсністю договору відступлення права вимоги правові наслідки (ст.216 Цивільного кодексу України) не передбачають створення передумов для повторного виконання Боржником своїх зобовязань в межах вже закритого виконавчого провадження на користь Позивача, чий матеріально-правовий статус «Кредитора» був поновлений після такого виконання (припинення існування зобовязання, відносно якого особа взагалі може мати статус кредитора у розумінні ст.509 Цивільного кодексу України), тим більше, що Відповідач (через відсутність факту скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2010р. чи визнання наказу таким, що не підлягає виконанню) не може розраховувати на повернення сплачених Новому кредитору грошових коштів в порядку ч.4 ст.382 та ст.333 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.), в той час як Позивач не позбавлений можливості предявити вимоги до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» про отримання грошових коштів в порядку ст.1212 Цивільного кодексу України, які підлягають отриманню Позивачем в світлі висновків, викладених в рішенні Господарського суду міста Києва від 07.09.2017р. у справі №910/1424/16, що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.20017р.

Відтак, сама по собі визначена за змістом апеляційної скарги відповідність поданих до заяви №005-32/4422 від 20.03.2017р. (а.с.а.с.60-63 т.3) з урахуванням уточнень №008-32/18223 від 15.11.2017р. (а.с.а.с.21-24 т.4) формальним ознакам нововивчених обставин (відповідність яким місцевий судом та Відповідач помилково заперечив) в контексті всієї сукупності інших істотних обставин справи (насамперед, виконання рішення Боржником на користь Нового кредитора в період часу правомірного перебування останнього в означеному матеріально-правовому статусі з урахуванням встановленої ст.204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності договору про відступлення права вимоги, спростованої лише в подальшому, та закриття виконавчого провадження за наказом у цій справі) з урахуванням вимог ст.8 Конституції України не може вважатися достатньою підставою для скасування як оскаржуваної ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017р., так і ухвали від 02.03.2015р. та відновлення Скаржника у статусі Стягувача за відсутнім через виконання примусовим стягненням.

Той факт, що означені міркування в оскаржуваній ухвалі викладені також із помилковим посиланням на договір про порядок розрахунків між Новим кредитором і Боржником, який безпосередньо не має відношення до підстав прийняття ухвали від 02.03.2015р., але є складовою підстав закінчення виконавчого провадження, не впливають на законність відмов у задоволенні заяви про перегляд за ново виявленими обставинами.

Колегія суддів також погоджується із відхиленням клопотання Фонду державного майна України про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору, оскільки сутність розглядуваного питання безпосередньо не зачіпає статусу власника корпоративних прав останнього по відношенню до Скаржника, що також правомірно відображено у відзиві на апеляційну скаргу Відповідача.

Наразі, доводи Відповідача щодо ймовірності скасування в касаційному порядку судовий актів, якими Позивач доводи встановлення та існування ново виявлених обставин, до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки мають характер припущень та не впливають на можливість поточної кваліфікації існуючих обставин справи.

Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваної ухвали з порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя залишається без задоволення, а переглядувана ухвала без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, керуючись ст.ст.269 - 271, 273, 275-277, 281 - 284, 325 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що введена в дію 15.12.2017р.), Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017р. у справі №11/292/10 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017р. у справі №11/292/10 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду України через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 10.01.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 12.01.2018р.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірн.: 1-2 - сторонам, 3-4 учасники, 5-у справу, 6- ГСЗО