ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року Справа № 915/1213/17

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання Степановій І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, дов. № 13/18 від 02.01.2018 року,

представник відповідача у судове засідання не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: концерну Військторгсервіс, 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 28А, в особі філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс, 65063, м. Одеса, вул. Армійська, 10-а (),

до відповідача: приватного підприємства Більярдний клуб - Майстер, 55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Коротченка, 17-а (),

про: стягнення 35382,44 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернувся концерн Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс з позовними вимогами до відповідача приватного підприємства Більярдний клуб - Майстер про стягнення 35 382,44 грн., з яких:

- 30379,10 грн. заборгованість за договором № ВКС-856 від 01.12.2015 року за період з 01.12.2015 року по 15.05.2017 року;

- 3454,06 грн. пеня за період з 01.06.2017 року по 13.11.2017 року;

- 414,49 грн. 3 % річних за період з 01.06.2017 року по 13.11.2017 року;

- 1134,79 грн. інфляційні втрати за період з червня по вересень 2017 року.

Як на підставу позову позивач посилається на укладений між позивачем та відповідачем договір № ВКС-856 від 01.12.2015 року про відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності та надання комунальних послуг, по якому відповідач вчасно не розрахувався.

Ухвалою суду від 20.11.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 27.11.2017 року.

Ухвалою суду від 27.11.2017 року розгляд справи відкладено на 18.12.2017 року.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень ГПК (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, 18.12.2017 року судом проведено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.12.2017 року підготовче засідання відкладено на 12.01.2018 року на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України.

12.01.2018 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про уточнення предмету спору.

Вказана заява не прийнята судом до розгляду, оскільки довіреність № 13/18 від 02.01.2018 року, видана ОСОБА_1 на представлення інтересів концерну Військторгсервіс, містить обмеження щодо зміни предмету та підстав позову без отримання попереднього письмового погодження від концерну Військторгсервіс. Попереднього письмового погодження від концерну Військторгсервіс на зміну предмету позову суду не надано.

12.01.2018 року підготовче провадження у справі № 915/1213/17 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив. Ухвала суду від 18.12.2017 року, надіслана на адресу відповідача, повернута поштовою установою до суду з поміткою за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.12.2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області, як орендодавцем, та приватним підприємством Більярдний клуб - Майстер, як орендарем, було укладено договір № РОФ-1400 від 01.12.2015 оренди державного нерухомого майна розташованого за адресою: м. Первомайськ, вул. Дем'яна Коротченка, 17-а, що знаходиться на балансі філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс (далі Договір оренди).

Згідно до п. 1.1 Договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху №№ 2, 3 та І, приміщення другого поверху № 36-47 та II, і IV (інв. № 92) (реєстровий номер 33689922.32.ААААЕЕ613) загальною площею 442,8 кв.м., що розташовані в двоповерховому корпусі нежитлових будівель, за адресою: м. Первомайськ, вул. Дем'яна Коротченка, 17-а (далі майно), згідно з планом розміщення орендованого приміщення (додаток № 1 до Договору оренди), та перебувають на балансі філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс, вартість яких визначена згідно з висновком про вартість на 31.07.2015 року і становить за незалежною оцінкою 279594 грн. (а.с. 11-16)

Відповідно до п. 1.2 Договору оренди майно передається в оренду для розміщення спортивного більярдного клубу (276,9 кв.м) з баром (31,6 кв.м) та допоміжних приміщень (134,3 кв.м.)

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 5.11 Договору оренди орендар зобов'язується здійснювати витрати, пов'язані з утримуванням орендованого майна. Протягом місяця після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, у тому числі сплати податку на землю.

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди цей договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 01.12.2015 року по 29.11.2018 року включно.

01.12.2015 року орендодавцем та орендарем підписаний акт приймання-передавання майна (а.с. 20).

На виконання пункту 5.11 Договору оренди, 01.12.2015 року між концерном Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс (далі позивач) та приватним підприємством Більярдний клуб - Майстер (далі відповідач) було укладено договір № ВКС-856 про відшкодування експлуатаційних витрат (ВЕВ) балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності та надання комунальних послуг (далі Договір ВКС-856) (а.с. 24-28).

Відповідно до п. 1.1 Договору ВКС-856 за даним договором позивач забезпечує обслуговування і експлуатацію нерухомого майна та відкритої території, що перебуває на балансі філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс та знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Дем'яна Коротченка, 17-а, зокрема: утримання, освітлення, прибирання відкритої території комплексу, утримання в належному стані доріжок та газонів, утримання в належному стані споруд та місць загального користування, утримання технологічних мереж, а відповідач бере участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих позивачем.

Відповідно до п. 2.1 Договору ВКС-856 розмір щомісячної плати за цим договором визначається за домовленістю сторін, відповідно до додатку № 1, що є невідємною частиною договору.

Додатком № 1 до Договору ВКС-856 сторони визначили суму відшкодування експлуатаційних витрат у розмірі 1737,55 грн. в місяць.

Відповідно до п. 2.2 Договору ВКС-856 відповідач щомісяця здійснює авансовий платіж у розмірі, визначеному додатком № 1, шляхом перерахування відповідних платежів на поточний рахунок позивача за кожний календарний місяць до 15 числа. Позивач виставляє відповідачу перший рахунок по ВЕВ не пізніше трьох банківських днів з моменту підписання відповідного акту прийому-передачі орендованого майна. Відповідач повинен самостійно одержати від позивача оформлений рахунок.

Відповідно до п. 2.4 Договору ВКС-856 щомісяця до 5-го числа позивач виставляє відповідачу рахунки на передоплату за Договором ВЕВ та оплату додаткових послуг, визначених у п.п. 2.3.1, 2.3.2, та акти наданих послуг за попередній календарний місяць.

Відповідно до п. 2.5 Договору ВКС-856 у разі не повернення оформленого акту виконаних робіт (надання послуг) у термін 2-ох робочих днів з дня отримання акту, послуги вважаються прийнятими відповідачем і підлягають оплаті в повному обсязі.

Відповідно до п. 9.1 Договору ВКС-856 даний договір діє протягом дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № РОФ-1400 від 01.12.2015 року, та набирає чинності з 01.12.2015 року.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 Договору ВКС-856 даний договір може бути припинений достроково по взаємній згоді сторін, на підставі письмового попередження ініціюючої сторони за один календарний місяць. Дострокове розірвання Договору не звільняє відповідача від погашення заборгованості і оплати штрафних санкцій за користування орендованим майном та ВЕВ, які повинні бути сплачені до дня підписання сторонами акту приймання-передачі.

15.05.2017 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та відповідачем підписаний договір про дострокове припинення дії договору оренди нерухомого майна від 01.12.2015 року № РОФ-1400, відповідно до п. 1.1 якого сторони вирішити вважати договір оренди № РОФ-1400 від 01.12.2015 на державне нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху №№ 2, 3 та І, приміщення другого поверху № 36-47 та II, і IV загальною площею 442,8 кв.м., яке розташоване в двоповерховому корпусі нежитлових будівель, за адресою: м. Первомайськ, вул. Дем'яна Коротченка, 17-а , що перебувають на балансі філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс, таким, що припинив дію з 15.05.2017 року за згодою сторін (а.с. 22).

Отже, відповідно до п. 9.1 Договору ВКС-856 він також припинив свою дію з 15.05.2017 року.

У звязку з нездійсненням відповідачем відшкодування експлуатаційних витрат, позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 130 від 06.02.2017 року щодо погашення існуючої заборгованості за Договором ВКС-856 в сумі 24325,70 грн. Вказана претензія отримана відповідачем 14.02.2017 року. (а.с. 33-35)

18.09.2017 року позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 1088 від 15.09.2017 року щодо погашення існуючої заборгованості за Договором ВКС-856 за період з 01.12.2015 року по 15.05.2017 року в сумі 30379,10 грн. Вказана претензія повернута позивачу поштовою установою з поміткою за закінченням терміну зберігання. (36-40)

Доказів погашення заборгованості за Договором ВКС-856 за період з 01.12.2015 року по 15.05.2017 року в сумі 30379,10 грн. суду не надано. Розрахунок заборгованості наявний у матеріалах справи (а.с. 71).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення заборгованості за Договором ВКС-856 за період з 01.12.2015 року по 15.05.2017 року в сумі 30379,10 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 01.06.2017 року по 13.11.2017 року в сумі 3454,06 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.6 Договору ВКС-856 якщо відповідач до 1-го числа наступного за звітним місяцем допустить прострочення платежів або перерахування суми ВЕВ і/або додаткових послуг не в повному розмірі, з відповідача стягується пеня на користь позивача у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок розміру пені (а.с. 72), судом встановлено, що розрахунок здійснено арифметично вірно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору ВКС-856. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, та в межах шестимісячного строку. Період нарахування визначено позивачем вірно. Отже, вимога про стягнення пені в сумі 3454,06 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 414,49 грн. та інфляційних втрат у сумі 1134,79 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за період з 01.06.2017 року по 13.11.2017 року в сумі 414,49 грн. та інфляційні втрати за період з червня по вересень 2017 року в сумі 1 134,79 грн.

Розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань наявний в матеріалах справи (а.с. 72).

Отже, позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних у сумі 414,49 грн. та інфляційних втрат у сумі 1134,79 грн. є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір у сумі 1 600,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов концерну Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства Більярдний клуб - Майстер (55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Коротченка, 17-а, ) на користь філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс (65063, м. Одеса, вул. Армійська, 10-а; ; ІПН № 87; р/р 8532, Южне ГРУ ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, МФО 328704) заборгованість по договору № ВКС-856 від 01.12.2015 року про відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності та надання комунальних послуг у розмірі 35382,44 грн. (тридцять пять тисяч триста вісімдесят дві грн. 44 коп.).

3. Стягнути з приватного підприємства Більярдний клуб - Майстер (55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Коротченка, 17-а, ) на користь філії Одеське управління військової торгівлі концерну Військторгсервіс (65063, м. Одеса, вул. Армійська, 10-а; ; ІПН № 87; р/р 8532, Южне ГРУ ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, МФО 328704) суму судового збору в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 22.01.2018 року.

Суддя А.П. Алексєєв