Суд
УХВАЛА

15 січня 2018 року

м. Київ

справа № 4/5009/7265/11

Суддя Верховного Суду у складі судді Касаційного господарського суду Мачульський Г.М.

розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012, постанов Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016 та Вищого господарського суду України від 10.05.2017

за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України

до Виконавчого комітету Бердянської міської ради

Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Комунальне підприємство "Бердянське бюро технічної інвентаризації"

про визнання недійсним та скасування пунктів рішення, визнання права власності, витребування з незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012 залишеним без змін постановами Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016, Вищого господарського суду України від 10.05.2017, позов задоволено.

Приватним акціонерним товариством "Приазовкурорт" подано заяву про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012, постанов Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016 та Вищого господарського суду України від 10.05.2017, в якій заявник просить скасувати вказані рішення судів та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Заяву мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення, а саме, ст.ст.251, 257, 267 Цивільного кодексу України.

Оскільки 15.12.2017 набув чинності Господарський процесуальний кодекс України, на підставі підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, справа № 4/5009/7265/11 Господарського суду Запорізької області була передана Верховним Судом України до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За приписами пункту 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відтак, розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" на постанову Вищого господарського суду України від 10.05.2017 здійснюється Касаційним господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017.

Частиною третьою статті 11119 Господарського процесуального кодексу України (№ 1798-ХІІ від 06.11.1991 в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що до заяви також додається документ про сплату судового збору.

До заяви додано, зокрема: квитанцію про сплату судового збору № 5 від 14.12.2017 у розмірі 260,00 грн.

Із доданої заявником до заяви копії рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012 у справі № 4/5009/7265/11 вбачається, що провадження у даній справі порушено ухвалою цього суду від 09.11.2011, що дає підстави вважати, що позовна заява була подана у 2011 році.

При цьому із абзацу шостого резолютивної частини рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012 у справі № 4/5009/7265/11 слідує, що з Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" в доход Державного бюджету України було стягнуто 1411,00 грн. судового збору, тобто Приватне акціонерне товариство "Приазовкурорт" як заявник був обізнаний про розмір судового збору із вимог немайнового характеру, який був покладений на нього судом першої інстанції при задоволенні позову відповідно до пропорційно задоволених вимог, у своїй заяві про перегляд Верховним Судом України судових рішень не обґрунтовував правових підстав для обрахування судового збору в іншому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 08.07.2011) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 1 розмір мінімальної заробітної плати, яка згідно статті 22 Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 складає 941,00 грн.

При цьому згідно підпункту 6 пункту 2 частини другої статті 4 цього Закону (в редакції від 17.05.2017) за подання до господарського суду заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України ставка судового збору становить 130 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином виходячи із наданих Верховному Суду України матеріалів, Приватне акціонерне товариство "Приазовкурорт" при зверненні до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень у справі № 4/5009/7265/11 повинно було сплатити судовий збір у розмірі 3669,90 грн., оскільки заявник оскаржує судові рішення в повному обсязі, тобто (941 грн. х 3 (немайнові вимоги)= 2823 грн., а 130 % з даної суми становить 3669,90 грн.

Відтак, подана Приватним акціонерним товариством "Приазовкурорт" квитанція про сплату судового збору № 5 від 14.12.2017 у розмірі 260,00 грн., не може вважатися належним доказом сплати судового збору у встановленому законом порядку, оскільки заявником судовий збір сплачено не у повному розмірі.

Крім того, у переліку додатків до заяви, заявник зазначає про долучення ним копій: рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012, постанов Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016, Вищого господарського суду України від 10.05.2017, постанов Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 17/108-11/24 та постанови Вищого господарського суду України від 02.11.2017 у справі № 922/2428/16.

При цьому заявником не додано до заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень копій різних за змістом судових рішень, як це вимагається положеннями пункту 3 частини 2 статті 11119 Господарського процесуального кодексу України (№ 1798-ХІІ від 06.11.1991 в редакції чинній до 15.12.2017), а саме постанови Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 11/163/2011/5003, від 22.03.2017 у справі № 5004/2115/11, від 07.06.2017 у справі № 3-455гс17, на які він посилається у своїй заяві як на підставу для перегляду судових рішень Верховним Судом України.

Пунктами 2 та 3 частини 2 статті 11119 Господарського процесуального кодексу України (№ 1798-ХІІ від 06.11.1991 в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що до заяви про перегляд судових рішень господарських судів додаються копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву та копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 та 4 статті 11120 Господарського процесуального кодексу України (№ 1798-ХІІ від 06.11.1991 в редакції чинній до 15.12.2017) суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам цього Кодексу. У разі якщо заяву подано без додержання вимог статей 11118 та 11119 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути. При цьому у разі, якщо заявник не усунув недоліки протягом установленого строку, заява повертається заявнику.

Отже, виходячи із наведеного, суд касаційної інстанції вважає за необхідне визначити заявнику строк для усунення недоліків до 29 січня 2018 року, залишивши заяву без руху.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017), пунктом 1 частини 2, частиною 3 статті 11119 та частинами 2 та 4 статті 11120 Господарського процесуального кодексу України (№ 1798-ХІІ від 06.11.1991 в редакції чинній до 15.12.2017),

У Х В А Л И В:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" про перегляд Верховним Судом постанови Вищого господарського суду України від 10.05.2017, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016 та рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012 у справі № 4/5009/7265/11 залишити без руху та надати строк на усунення недоліків до 29 січня 2018 року.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Мачульський