ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"19" січня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/12/18

Суддя господарського суду Йосипчук О.С., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області. м. Ужгород

до відповідача фізичної особи - підприємця Горлан Анатолія Павловича, м. Виноградів

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до фізичної особи - підприємця Горлан Анатолія Павловича, заявивши вимогу про приведення у відповідність до вимог законодавства Договору оренди землі №3 від 12.01.2012р., зареєстрованого міськрайонним управлінням ДКЗ у м. Виноградів і Виноградівському районі(запис від 17.02.2012 року за №00061), який укладеним між Виноградівською РДА та підприємцем. Оскільки з 01.01.2013року саме позивач - Держгеокадастр - є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів, та у зв'язку зі зміною нормативно - грошової оцінки землі, яка є об'єктом оренди, і яка лягає в основу розміру орендної плати, просить суд зобов'язати орендаря привести у відповідність Договір оренди землі в частині корегування розміру орендної плати. Підставою позову є факт невиконання відповідачем покладеного законодавцем обов'язку внести зміни до Договору в добровільному порядку.

При зверненні з позовом позивачем також заявлено клопотання про відстрочення сплати частини судового збору: 162 грн., за подачу наведеної позовної заяви, при цьому 1600грн. було сплачено ним у встановленому порядку.

Порядок відстрочення сплати судового збору врегульовано статтею 8 Закону України "Про судовий збір". Цією нормою право встановлено обмеження, за якими суд вправі допустити відстрочення або розстрочення сплати судового збору - платежу, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених Законом України "Про судовий збір". Згадані обмеження дають розуміння про осіб та їх фінансовий стан, яким можуть бути надані пільги при сплаті судового збору. Наявність підстав для застосування до позивача правил ст.8 Закону України "Про судовий збір" має бути підтвердженою в силу ст.74 ГПК України.

Таким чином, відстрочення сплати судового збору допускається не внаслідок звернення особи про це, а через обгрунтованість цього звернення доказами, що є належними (належать до предмета доказування).

У зв'язку з цим, абстрактне посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини, що містить висновок суду про те, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду чи ускладнювати цей доступ, є недоречним і таким що не переслідує законну мету.

Процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право позову щодо прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, однам із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань.

Однак, право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним. Воно за своєю природою може бути обмеженим, оскільки воно вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

І, оскільки, встановлені ст.8 Закону України "Про судовий збір" обмеження є легітимними і пропорційними, у суду немає правових підстав їх залишати поза своєю увагою.

"Право на суд" не є абсолютним, і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Власне із цих принципів, Україна має можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, а кінцеве рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом ("Голдер проти Сполученого Королівства" і "Z та інші проти Сполученого Королівства", рішення суду, цитовані вище, там само; та, mutatis mutandis, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland), рішення від 9 жовтня 1979 року, серія A, N 32, с. 14-15, п. 26).

Як вбачається із матеріалів, поданих позивачем, до на підтвердження права на відстрочення сплати судового збору, позивач додав довідку про його стан його рахунків станом на 01.01.2018р., який не підтверджує ні наявність коштів на рахунках в помент звернення із позовом (15.01.2018р.), ні реальний стан фінансування установи - позивача, і також не містить ознак неплатоспроможності.

У спірній ситуації позивач не надав достатніх доказів про те. що ставки судового збору та сума, яку мав сплатити позивач є занадто великою для висновку про те, що такі застосовані законом обмеження зменшили для заявника можливості доступу до суду та ускладнили йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Зважаючи на таке, позаяк клопотання заявлено без достатніх законних підстав, у його заводоволенні належить відмовити.

Положеннями п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПКУ визначено, що позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; а відповідно до ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати.

Позивачем при зверненні до суду не дотримано наведені вимоги, оскільки до матеріалів позовної заяви не долучено доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, а саме: 1762 грн., та не підтверджено, що установою не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Приписами ст. 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених ст. ст. 162, 164, 172 ГПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Якщо позивач усуне недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду, у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя О.С. Йосипчук