ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.01.2018 Справа № 905/2678/17

Господарський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Каращук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 6; )

до товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (85295, Донецька область, місто Торецьк, смт. Новгородське, вулиця Квіткова, будинок № 1; )

про стягнення 14 317,06 гривень

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №14-85 від 14.04.2017)

від відповідача: не зявився

С У Т Ь С П О Р У

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» про стягнення 14 317,06 гривень, з яких: 1 457,44 гривень 3% річних, 12 859,62 гривень інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу №1/11 БО від 30.09.2011 в частині повної та своєчасної оплати поставленого газу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.11.2017 порушено провадження у справі № 905/2678/17, розгляд якої призначено на 06.12.2017.

Розгляд справи відкладався за правилами статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Так, ухвалою господарського суду Донецької області від 06.12.2017 розгляд справи було відкладено до 26.12.2017.

У звязку з набранням чинності Закону України від 03.10.2017 №2147 VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, ухвалою господарського суду Донецької області від 26.12.2017 справу № 905/2678/17 було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 10.01.2018.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, вимоги ухвали суду від 21.11.2017 не виконали.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що вони мали час та можливість надати всі витребувані та додаткові документи, які мають значення для розгляду справи по суті.

За приписами ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2011 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі по тексту позивач або продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (далі по тексту відповідач або покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1/11 БО (далі по тексту Договір), за умовами якого позивач (продавець) зобовязався передати у власність відповідача (покупця за договором) у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України, далі - газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно пункту 1.2 Договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами та використовується теплогенеруючими (теплопостачальними) підприємствами на власні потреби та втрати.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 Договору).

Так, відповідно до актів приймання-передачі природного газу за Договором, підписаних уповноваженими особами сторін та скріплених печатками підприємств, позивач передав, а відповідач прийняв природній газ: у жовтні 2011 року - у грудні 2012 року на загальну суму 471 672,36 гривень.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині поставки газу з 01 жовтня 2011 року до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного погашення заборгованості (пункт 11.1 Договору).

Згідно зі статтею 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14 січня 2013 року у справі № 5006/8/147/2012, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» задоволено частково; стягнуто з останнього на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» суму заборгованості у розмірі 29 328,46 гривень, інфляційні втрати у розмірі 1 132,76 гривень, три відсотки річних у розмірі 3 095,55 гривень, пеню в сумі 18 192,49 гривень, штраф у розмірі 20 774,94 гривень.

Нарахування неустойки (штраф, пеня), інфляційних втрат та трьох відсотків річних здійснено по 29.03.2012.

Рішення мотивовано невиконанням відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу № 1/11 БО від 12 серпня 2012 року щодо своєчасної та повної оплати поставленого природного газу.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16 квітня 2014 року у справі № 905/1607/14, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» задоволено частково; стягнуто з останнього на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» інфляційні втрати у розмірі 766,04 гривень, три відсотки річних у розмірі 4 531,40 гривень, пеню в сумі 6 068,71 гривень, штраф у розмірі 8 555,05 гривень.

Донарахування неустойки (штраф, пеня), інфляційних втрат та трьох відсотків річних здійснено по 30.01.2014.

Частиною 4 статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України, статті 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідач в повному обсязі виконав зобовязання за листопад 2012 року тільки 29.05.2014, а за грудень 2012 року 15.12.2014.

Вказаний факт підтверджується випискою по банківському рахунку позивача, та відповідачем не оспорюється.

Оскільки відповідачем своєчасно не виконані умови договору на купівлю-продаж природного газу № 1/11 БО від 30 вересня 2011 року щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, позивачем донараховано три відсотки річних за період з 31.01.2014 по 15.12.2014 та інфляційні втрати за період січень листопад 2014 року.

Стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 1 451,37 гривень та інфляційних втрат у розмірі 12 859,62 гривень є предметом розгляду у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та відсотків річних аж до повного виконання грошових зобовязань.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору на купівлю-продаж природного газу № 1/11 БО від 12 серпня 2012 року, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Рішеннями господарського суду Донецької області від 14 січня 2013 року у справі № 5006/8/147/2012 та господарського суду Запорізької області від 16 квітня 2014 року у справі № 905/1607/14, які набрали законної сили, встановлено факт прострочення боржником виконання грошового зобовязання за Договором та присуджено до стягнення, зокрема, три відсотки річних за період з 15.11.2011 по 30.01.2014, інфляційні нарахування за період листопад 2011 року грудень 2013 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши поданий розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, господарським судом встановлено, що:

- розрахунок трьох відсотків річних на суму 1 457,44 гривень позивач здійснив за період з 31.01.2014 по 15.12.2014;

- розрахунок інфляційних нарахувань на суму 12 859,62 гривень позивач здійснив за період з січня 2014 року по листопад 2015 року включно.

За здійсненим господарським судом перерахунком, сума трьох відсотків річних становить 1 451,37 гривень. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню у перерахованому судом розмірі.

Щодо розрахунку інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення у розмірі 12 859,62 гривень, господарський суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Позивач донараховує інфляційні втрати на суму боргу за зобовязаннями січня - грудня 2014.

Між тим, позивач помилково здійснив донарахування інфляційних втрат на суми, на які збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за попередній період.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в наступній частині:

- за листопад 2012 року на суму 492,95 гривень за період січень 2014 року квітень 2014 року;

- за грудень 2012 року на суму 9 319,85 гривень за період січень 2014 року листопад 2014 року.

За таких обставин, позовні вимоги в частині інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 9 812,80 гривень.

За положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, та інші судові витрати при частковому задоволенні позовних вимог покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» про стягнення 14 317,06 гривень задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» (85295, Донецька область, місто Торецьк, смт. Новгородське, вулиця Квіткова, будинок № 1; ) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 6; ) 11 264,17 гривень, з яких: 1 451,37 гривень 3% річних, 9 812,80 гривень інфляційних втрат, 1 258,83 гривень судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 10.01.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2018.

Головуючий суддя С.М. Фурсова