УХВАЛА

17.01.2018 Справа № 910/7719/16
За скаргою Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107

Голосіївського району"

на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу

державної виконавчої служби міта Києва Головного територіального

управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І.

у справі № 910/7719/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "ОТІС"

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107

Голосіївського району"

про стягнення 107 956,99 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Секретар судового засідання Ваховська К.А.

Представники сторін:

Від стягувача: Мацюк В.В.- по дов. №10 від 30.01.2017р.

Від боржника: не з»явився

Від ВДВС: не з»явився

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2016 у справі № 910/7719/16 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району"(01033, м.Київ, вул.Тарасівська, 23/25, ідентифікаційний код 35509619) на користь Приватного акціонерного товариства "ОТІС" (03062, м.Київ, вул.Чистяківська, 32 ідентифікаційний код 14357579) 107 956 грн. 99 коп. -основного боргу та 1 609 (одна тисяча шістсот дев'ять) грн. 50 коп. - судового збору.

10.06.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2016 у справі № 910/7719/16 видано відповідний наказ.

01.12.2017 Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. відповідно до якої скаржник просить суд:

- визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. неправомірними в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району", які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району".

- визнати недійсною постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. про арешт коштів боржника від 25.07.2016 року, винесену в межах виконавчого провадження ВП № 51656261 , в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району". відкритому в ПАТ «Кристалбанк», р/р5806, МФО 339050, , які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району".

Відповідно до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, скарга Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району" на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. ухвалою господарського суду міста Києва від 12.12.2107р. призначена до розгляду на 17.01.2018р.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням викладеного скарга Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району" на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. розглядається за правилами Господарського процесуального кодексу у новій редакції.

Представник стягувача проти задоволення скарги не заперечував.

Представник скаржника в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник ВДВС в судове засідання з'явився, вимоги ухвал суду виконав. 16.01.2018р. через відділ діловодство господарського суду міста Києва від ВДВС надійшли заперечення, відповідно до яких проти задоволення скарги в заперечував. В даних запереченнях ВДВС просить скаргу розглядати за відсутності його представника.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ст. 342 ГПК України).

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представника стягувача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" (що діяла на час вчинення виконавчих дій) , державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Так, за умовами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 19 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначає, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Згідно ст. 17 3 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

При розгляді скарги судом встановлено, що заявою б/н від 12.07.2016 р. позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києві про відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва від 10.06.2016 р. у справі №910/7719/16.

14.07.2016 р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києві Лазаревою А.І. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№51656261 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2016 р. №910/7719/16..

25.07.2016 р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києві Лазаревою А.І. була винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району", що містяться на рахунках, в тому числі і в ПАТ «Кристалбанк».

Скаржник зазначає, що в результаті арешту розрахункового рахунку №5806 в ПАТ «Кристалбанк», який передбачені для сплати податків з доходів працівників та видачі заробітної плати працівникам підприємства, відповідач не має змоги виплатити заробітну плату працівникам свого підприємства та перерахувати відповідні соціальні внески та податки до бюджету.

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 р. №95, ратифікованої Україною 04.08.1961р., ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що арешт грошових коштів боржника, які знаходяться на рахунку №5806, відкритому в ПАТ «Кристалбанк» та які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району", суперечить вказаним нормам чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Суд відзначає, що оскільки станом на момент винесення постанови про арешт коштів боржника від 25.07.2016 р., у старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києві Лазаревою А.І. були відсутні відомості стосовно використання грошових коштів, що знаходилися на вказаному рахунку, з метою виплати заробітної плати працівникам Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району", суд не вбачає в даному випадку в її діях будь-яких порушень.

В свою чергу, за наслідками розгляду даної скарги судом були встановлені обставини, що свідчать про необхідність визнання такої постанови недійсною саме в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку №5806, відкритому в ПАТ "Кристалбанк", які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району".

Вимога позивача про визнання дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києві Лазаревою А.І. неправомірними в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку №5806, відкритому в ПАТ "Кристалбанк", які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району", задоволенню не підлягає з огляду на те, що станом на момент винесення постанови про арешт коштів боржника від 25.07.2016 р., у старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києві Лазаревою А.І. були відсутні відомості стосовно використання грошових коштів, що знаходилися на вказаному рахунку, з метою виплати заробітної плати працівникам Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району" на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт коштів боржника від 25.07.2017р., якою накладено арешт на грошові кошти Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району", що містяться на рахунку №5806 в ПАТ «Кристалбанк», винесену в межах виконавчого провадження ВП№51656261, які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району".

3. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набрала законної сили негайно. Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 19.01.2018.

Суддя Т.Ю. Трофименко