РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2018Справа № 914/2067/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Львівського відділення Газопромислового управління "Полтавагазвидобування"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники сторін:

від позивача - Бережок С.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - Стеблецький Р.В. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 09 січня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10 жовтня 2017 року до канцелярії Господарського суду Львівської області від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 14/4-1075 від 22.09.2017 року в якій викладені позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Львівського відділення Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (відповідач) заборгованості (штрафних санкцій) за прострочення сплати основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу № 12/164-БО-21 від 03.09.2012 року в сумі 7 034,65 грн. (сім тисяч тридцять чотири гривні 65 копійок) з них: пені - 1 496,66 грн. (одна тисяча чотириста дев'яносто шість гривень 66 копійок), 7% штрафу - 5 166,32 грн. (п'ять тисяч сто шістдесят шість гривень 32 копійок), 3% річних - 317,83 грн. (триста сімнадцять гривень 83 копійки) та інфляційних втрат - 53,84 грн. (п'ятдесят три гривні 84 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як Покупець, своєчасно не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 12/164-БО-21 від 03.09.2012 року в частині оплати заборгованості переданого позивачем, як Продавцем, природного газу, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.10.2017 року справу № 914/2067/17 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Через відділ діловодства суду 07.11.2017 року супровідним листом Господарського суду Львівської області від 26.10.2017 року № 914/2067/17/1/17 надійшла справа № 914/2067/17 в одному томі на 80 арк.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 07.11.2017 року, справу № 914/2067/17 передано на розгляд судді Коткову О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року справу № 914/2067/17 прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 28.11.2017 року.

В судовому засіданні 28.11.2017 року оголошено перерву до 21.12.2017 року.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/2067/17 до судового розгляду по суті на 09.01.2018 року.

В судовому засіданні 09.01.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення судом пені та штрафу в порядку ст. 233 Господарського кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2012 року між позивачем (далі - Продавець або Постачальник) та відповідачем (надалі - Покупець або Отримувач) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 12/164-БО-21 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір або Договір поставки), згідно п. 1.1. якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах Договору.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору Продавець передав, а Покупець прийняв товар на загальну суму - 97 187,86 грн., при цьому, Постачальник вказує, що Отримувач за товар розрахувався з простроченням у здійсненні платежів, а відтак, за розрахунками позивача, за прострочення розрахунків за товар по договору купівлі-продажу природного газу № 12/164-БО-21 від 03.09.2012 року у відповідача утворилась заборгованість з штрафних санкцій, нарахованих за прострочення платежів, в сумі 7 034,65 грн. (сім тисяч тридцять чотири гривні 65 копійок) з них: пені - 1 496,66 грн. (одна тисяча чотириста дев'яносто шість гривень 66 копійок), 7% штрафу - 5 166,32 грн. (п'ять тисяч сто шістдесят шість гривень 32 копійок), 3% річних - 317,83 грн. (триста сімнадцять гривень 83 копійки) та інфляційних втрат - 53,84 грн. (п'ятдесят три гривні 84 копійки).

Оцінивши в нарадчій кімнаті наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Як вже було установлено судом, 03.09.2012 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу № 12/164-БО-21 за п. 1.1. якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах Договору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору в період жовтня-грудня 2012 року Продавець передав товар на загальну суму 97 187,86 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (належним чином засвідчені копії актів містяться в матеріалах справи), а Покупець отримав товар, що підтверджується підписом та відбитком печатки останнього на відповідних актах.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За умовами п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З матеріалів справи слідує, що Покупець здійснив оплату в сумі 97 187,86 грн. за отриманий від Продавця товар, що підтверджується банківською випискою від 29.11.2019р. та розрахунком санкцій (документи містяться в справі). Одначе, Покупець провів таку оплату по Договору з простроченням у здійсненні платежу відповідно до порядку, визначеному п. 6.1. Договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до 7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів за наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

З урахуванням викладеного, за порушення Покупцем строків оплати товару по Договору, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 495,15 грн. грн. пені, що становить: 143,75 грн. + 601,13 грн. +

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
26921.5214.12.2012 - 19.02.2013687.5000 %0.041 %*750.27
та 5 166,32 грн. 7% штрафу, відповідно до правильно здійсненого арифметичного розрахунку позивача.

Щодо викладених представником відповідача в судовому засіданні 09.01.2018р. обставин про те, що за ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, то суд відмічає, що в силу вказаної норми суд має право, втім не зобов'язаний, зменшити розмір санкцій.

Крім того, суд відмічає, що у своїй постанові від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» Пленум Вищого господарського суду України, З метою забезпечення однакового і правильного застосування Господарського процесуального кодексу України, надав господарським судам роз'яснення, в яких звернув увагу судів на ту обставину, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Так, відповідачем не було в достатньому обсязі обґрунтовано обставин винятковості випадку порушення Покупцем зобов'язання за Договором, а також невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги те, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, а сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання по Договору щодо своєчасності оплати товару, стягненню з Покупця на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України на користь Постачальника підлягає 317,83 грн. 3% річних та 53,84 грн. втрат від інфляції в межах заявленого періоду нарахування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 7 033,14 грн. з них: пені - 1 495,15 грн. (одна тисяча чотириста дев'яносто п'ять гривень 15 копійок), 7% штрафу - 5 166,32 грн. (п'ять тисяч сто шістдесят шість гривень 32 копійок) та 3% річних - 317,83 грн. (триста сімнадцять гривень 83 копійки) та інфляційних втрат - 53,84 грн. (п'ятдесят три гривні 84 копійки).

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000 00 грн.) За подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.).

Таким чином, на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 1 600,00 грн., з огляду на те, що згідно Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору не може бути меншим даної суми.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (ідентифікаційний код 30019775, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720, адреса: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6) грошові кошти: пені - 1 495,15 грн. (одна тисяча чотириста дев'яносто п'ять гривень 15 копійок), 7% штрафу - 5 166,32 грн. (п'ять тисяч сто шістдесят шість гривень 32 копійок), 3% річних - 317,83 грн. (триста сімнадцять гривень 83 копійки), втрат від інфляції - 53,84 грн. (п'ятдесят три гривні 84 копійки) та судового збору - 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.01.2018р.

Суддя О.В. Котков