УХВАЛА

22.01.2018Справа № 910/35/18
Суддя Шкурдова Л.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПА-ТРАНС ЛТД» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/35/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПА-ТРАНС ЛТД» (далі - позивач) до Ландесбанк Баден-Вюрттемберг (Landesbank Baden-Wurttemberg) (далі - відповідач-1), АКА Аусфуркредіт-Гезельшафт м.б.Х. (AKA Ausfuhrkredit-Gesellschaft) (далі - відповідач-2) про визнання таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 04.08.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 581, вчинений державним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.01.2015 року між позивачем та відповідачами укладено Договір застави рухомого майна, за яким позивач передав відповідачам в заставу власні транспортні засоби з метою забезпечення виконання боржником (Ukrlandfarming plc) платіжних зобов'язань на користь відповідачів за Кредитним договором №60309713 від 11.11.2014р., укладений між боржником та відповідачами. Позивач зазначає, що 04.08.20 1 7 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. за заявою відповідачів вчинено виконавчий напис, що передбачає звернення стягнення на рухоме майно (автотранспорт, перелік якого міститься в Договорі застави). Позивач вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що розмір заборгованості позивача, який підлягає стягненню за виконавчим написом нотаріуса за рахунок заставленого майна, частково не відповідає фактичному розміру заборгованості, в зв'язку з тим, що в сумі вимог згідно виконавчого напису нотаріуса враховано суми сплачених боржником відсотків, остаточна сума заборгованості за Кредитним договором №60309713 від 11.11.2014р. між боржником та відповідачами не узгоджена, нотаріус не мав права включати до вимог, що підлягають задоволенню, витрати на вчинення виконавчого напису, отже, на думку позивача, вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

19.01.2018 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження реєстраційний номер: 55292737, відкритого на підставі виконавчого напису № 581 від 04.08.2017 року у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вказана заява про забезпечення позову мотивована тим, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, постановою державного виконавця від 07.12.2017 року було відкрито виконавче провадження №55292737, за яким було звернуто стягнення на шістдесят одиниць авто техніки, яка є власністю ТОВ «ЄВРОПА-ТРАНС ЛТД», таким чином, у разі стягнення та/або реалізації вказаних автомобілів до закінчення розгляду поданого позову і в разі його задоволення, рішення у даній справі буде неможливо виконати.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову може мати місце за наявності хоча б однієї з таких умов: невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до вимог ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності застосування конкретного заходу забезпечення позову.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову, заявник посилається на винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №55292737 з виконання виконавчого напису №581, виданого 04.08.2017 року про звернення стягнення на майно.

Згідно ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

У відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється оцінка заставленого майна.

Згідно ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, про такі обставини може свідчити, зокрема, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення або унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача або виконання рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У заяві про забезпечення позову заявником не вказано яким саме чином невжиття заходу забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду. При цьому суд звертає увагу на те, що у разі задоволення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судове рішення не потребуватиме його виконання шляхом вчинення будь-яких дій, відтак виконання такого рішення не може бути ускладнене чи унеможливлене.

Судом також встановлено, що у заяві про забезпечення позову заявником не вказано яким саме чином винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №55292737 з виконання виконавчого напису №581, виданого 04.08.2017 року про звернення стягнення на майно може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, з огляду на те, що наразі заявником не надано доказів вчинення державним виконавцем передбачених ст.ст.48, 51, 57 Закону України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на реалізацію заставленого майна, відсутні докази виставлення заставленого майна на продаж в порядку, передбаченому ст. 21 Закону України «Про заставу».

В зв'язку з цим, суд вважає, що заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування можливого ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене та керуючись статтями 136-140, 234, 235 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПА-ТРАНС ЛТД» про забезпечення позову - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст.235 ГПК України та може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя Л.М. Шкурдова