донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.01.2018р. справа №913/574/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1Ф.(доповідач) ОСОБА_2, ОСОБА_3
При секретарі судового засідання: ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача:не зявились
від відповідача:не зявились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ», м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського суду Луганської області
ухвалене21.09.2017 р. (повний текст 26.09.2017 р.) ухвалене в м. Харкові
по справі№913/574/17 (суддя Рябцева О.В.)
за позовомПриватного підприємства «СОЮЗАГРОСЕРВІС-2007», м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ», м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 69 565 грн. 87 коп.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 р. Приватне підприємство «СОЮЗАГРОСЕРВІС-2007», м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом б/н від 14.07.2017 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ», м. Сєвєродонецьк, Луганська область про стягнення 69565,87 грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 34760,00 грн., інфляційне збільшення у розмірі 30179,46 грн., пені у розмірі 1738,00 грн., 3% річних у розмірі 2888,41 грн., судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 3-6).

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що на виконання умов договору поставки від 04.08.2014 №552/14-ЗРА поставив відповідачу продукцію на суму 34 760 грн. 00 коп., за яку відповідач у встановлений договором строк не розрахувався, у звязку з чим утворився борг. За прострочення грошового зобовязання відповідачу відповідно до п. 6.8 договору нарахована пеня в сумі 1 738 грн. 00 коп., а відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 2 888 грн. 14 коп. за загальний період з 07.10.2014 по 13.07.2017 та інфляційні втрати в сумі 30 179 грн. 46 коп. за загальний період з жовтня 2014 року по червень 2017 року включно.

Відповідач відзивом від 08.09.2017 №б/н проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на факт проведення антитерористичної операції на території Луганської області та протиправне захоплення незаконними збройними формуваннями майнового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", що унеможливлює виконання договору на умовах, встановлених сторонами при його укладенні. Крім того, п. 7.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань, якщо це є наслідком обставин непереборної сили стихійних лих, війни, блокади, урядових рішень та інші обставини, які не залежать від волі сторін (далі форс-мажорні обставини) та їх наслідків, які безпосередньо впливають на виконання договору.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.09.2017 р. позовні вимоги Приватного підприємства "СОЮЗАГРОСЕРВІС-2007" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ" про стягнення 69 565 грн. 87 коп. задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ", м. Сєвєродонецьк, Луганська область, на користь Приватного підприємства "СОЮЗАГРОСЕРВІС-2007", м. Запоріжжя, борг в сумі 34 760 грн. 00 коп., пеню в сумі 1 738 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 2 882 грн. 70 коп., інфляційні втрати в сумі 30 179 грн. 46 коп., судовий збір в сумі 1 599 грн. 87 коп. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 5 грн. 71 коп. відмовлено (а.с. 101-103). В обґрунтування рішення суд послався на те, що матеріалами справи підтверджується факт поставки в 2014 році відповідачу продукції, проте, відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, за отриману продукцію не розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи не погашена і становить 34 760,00 грн.

За умовами договору у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банка України за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно несплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції. Позивачем розраховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки оплати, розмір якої складає 6 113,00 грн., що становить більше ніж 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції, тому позивач просить стягнути пеню в розмірі 1 738,00 грн. (34 760 х 5%), яка є обґрунтованою і підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем початком прострочення грошового зобовязання визначено 07.10.2014р., але з урахуванням умов договору оплата за продукцію здійснюється на 60 календарний день з моменту прийому партії продукції.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою б/н від 17.11.2017 р., зі змісту якої вбачається наступне.

З прийнятим рішенням відповідач не погоджується та вважає його таким, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. На думку відповідача, судом були неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а висновок про задоволення позовних вимог не ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства.

Стверджує, що його підприємство фактично знаходиться на тимчасово окупованій території. Специфіка вугледобувного підприємства полягає в тому, що його фізично неможливо перемістити в іншу місцевість.

З цих підстав, апелянт просив задовольнити його скаргу, скасувати рішення господарського суду Луганської області від 21.09.2017 р. по справі №913/574/17 та припинити провадження по справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О., (а.с. 121).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2017р. порушено провадження по справі №913/574/17. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.01.2018р. на 14:30 год. (а.с.122).

Відповідно до п.9 розділу ХI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу в новій редакції (набрав чинності з 15.12.2017р.), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Керуючись вказаними приписами, апеляційна скарга у межах даної справи розглянута судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017р.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 7 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України ( у новій редакції) врегульовано, що після зясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони надавали пояснення.

02.01.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 27.12.2017 р. від ПП «СОЮЗАГРОСЕРВІС-2007», в якому останній просить залишити в силі рішення господарського суду Луганської області від 26.07.2017 року у справі №913/574/17 за позовом ПП «СОЮЗАГРОСЕРВІС-2007» до ТОВ «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» без задоволення. Судова колегія розглянула та долучила даний відзив до матеріалів справи.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, у звязку із перебуванням на дату розгляду справи 15.01.2018 р. судді зі складу колегії суддів Зубченко І.В. у відпустці, сформовано склад колегії суддів, головуючий суддя Л.Ф.Чернота, судді Радіонова О.О., Попков Д.О.

У судове засідання 15.01.2018 р. представники сторін не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) не скористалися,

Сторони про дату, місце та час судового засідання були належним чином повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, які повернулись на адресу Донецького апеляційного господарського суду і містяться в матеріалах справи (а.с. 141)

Пункт 2 ч.3 ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) зобов'язує сторони зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою.

Пунктом 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) врегульовано, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін не визнавалась обовязковою судова колегія вважає можливим розглянути справу №913/574/17 без участі учасників справи.

Відповідно до п.3 ст. 222, ст. 223 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо доказів, що знаходяться в матеріалах справи №913/574/17.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ"(покупець), в особі в.о. директора ОП «Управління матеріально-технічного постачання» ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності №ББУ/РА294/ВП/14 від 31.07.2014 р. з однієї сторони та Приватним підприємством "СОЮЗАГРОСЕРВІС-2007" (постачальник), в особі директора ОСОБА_6, яка діє на підставі Статуту з другої сторони, було укладено договір поставки № 552/14-3РА.

Пунктом 1.1 договору в порядку та на умовах, передбачених договором, Приватне підприємство "СОЮЗАГРОСЕРВІС-2007" постачальник за договором, зобовязалось поставити у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ" покупця за договором, продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і специфікаціях, які є невідємними частинами договору.

У відповідності до п. 1.2 договору покупець зобовязався прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність відповідно до умов договору.

Згідно п. 4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до договору.

Умови поставки продукції DDP, згідно "Інкотермс-2010", з урахуванням умов і застережень, які містяться в договорі та/або відповідних специфікаціях до нього. Узгоджене місце призначення поставки зазначається сторонами у відповідних специфікаціях к договору. Постачальник несе всі витрати, повязані з поставкою продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки, згідно п. 4.2 договору.

В пункті 5.1 договору передбачено, що загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невідємною частиною договору. Ціни на продукцію, що підлягає поставці, встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору, у відповідності до п. 5.2 договору. Розрахунки за продукцію, що підлягає поставці, здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк та порядок оплати не обговорений сторонами в специфікаціях до договору, згідно п. 5.3 договору.

Відповідно п. 8.1 договору встановлено, що договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленнями печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належним чином виконаного з обох сторін своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2014 року включно. У випадку невиконання (належним чином виконаного) сторонами (стороною) своїх зобовязань по діючому договору, строк дії продовжується до повного виконання сторонами усіх прийнятих на себе обовязків.

В матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія специфікації №1/3, яка є невідємною частиною договору, якою передбачено, що поставці підлягає "цепь баровая Урал-33" в кількості 1 штуки за ціною 34 760 грн. 00 коп. Умови поставки: DDP (згідно Інкотерсм-2010), місце поставки: склад покупця (м. Ровеньки, вул. Вигонна, 14, ВП "Автобаза" ТОВ "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ"). Розрахунки за продукцію здійснюються на 60 календарний день з моменти прийомку партії продукції.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу за видатковою накладною від 08.08.2014 №РН-0000321 (а.с.14) в пункт розвантаження м. Ровеньки, вул. Вигонна, 14, ВП "Автобаза" ТОВ "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ", що підтверджується копією товарно-транспортної накладної від 08.08.2014 № НОМЕР_1, продукцію на суму 34 760 грн. 00 коп. (а.с.15). Товар отримано представником відповідача ОСОБА_7 на підставі довіреності від 04.08.2014 № 189. Але, відповідач за отриману продукцію у встановлений договором строк не розрахувався, у звязку з чим утворився борг, що стало підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, доказів сплати боргу на час прийняття рішення відповідачем не надано.

Пунктом 6.8 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банка України за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно несплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції.

Таким чином, відповідно до умов договору позивачем нараховано пеню в сумі 1 738 грн. 00 коп., а відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані 3% річних в сумі 2 888 грн. 41 коп. за період з 07.10.2014 по 13.07.2017 та інфляційні втрати в сумі 30 179 грн. 46 коп. за період з жовтня 2014 року по червень 2017 року включно.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір від 04.08.2014 № 552/14-3РА, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні положення передбачені ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України.

Згідно частини 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Загальні положення про купівлю-продаж визначені главою 54 Цивільного кодексу України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, згідно ст. 655 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується факт поставки в 2014 році відповідачу продукції, проте, відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, за отриману продукцію не розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи становить 34 760 грн. 00 коп.

Приписами статті 607 Цивільного кодексу України передбачено що, зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Неможливість виконання припиняє зобовязання, якщо вина викликана обставинами, за які боржник не відповідає. До таких обставин, на думку відповідача, відноситься здійснення антитерористичної операції, яка проводиться на території Донецької та Луганської областей відповідно до Указу Президента України 14.04.2014 №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Однак, постачання товару позивачем відбулось під час проведення антитерористичної операції. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово з початку проведення антитерористичної операції змінював реєстраційну адресу місцезнаходження.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час порушення провадження у справі (21.07.2017р.) реєстраційною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКАНТРАЦИТ», (ідентифікаційний код 37713861) є м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 30/1, на податковому обліку товариство перебуває в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (а.с. 30-36).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не було обґрунтовано, які саме обставини впливають на неможливість виконання грошового зобовязання відповідача як на даний час, так і в майбутньому. Тобто свідчать про абсолютну неможливість його виконання взагалі. За таких обставин, наведені відповідачем доводи про втрату в березні 2017 року контролю над ТОВ "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ" не є підставою для припинення правовідносин за ст. 607 Цивільного кодексу України, таким чином, вимоги позивача щодо наявності боргу в сумі 34 760 грн. 00 коп. є обґрунтованими і підлягають стягненню.

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України врегульовано, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, згідно частини 1 ст. 549 Цивільного кодексу України.

За умовами договору у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банка України за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно несплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції.

У даному випадку, позивачем розраховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки оплати, розмір якої складає 6 113 грн. 00 коп., що становить більше ніж 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції, тому позивач просив стягнути пеню в розмірі 1 738 грн. 00 коп. (34 760 х 5%). Судова колегія перевіривши розрахунок, правові підстави, та порядок нарахування дійшла висновку, що сума стягнення пені в розмірі 1 738 грн. 00 коп. є обґрунтованою.

Приписами ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку, позивачем початком прострочення грошового зобовязання визначено 07.10.2014, але у відповідності умов договору оплата за продукцію здійснюється на 60 календарний день з моменту прийому партії продукції.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Оскільки продукція відвантажена та прийнята покупцем 08.08.2017 р., то 60 календарний день для оплати 07.10.2014 р., а відповідно початок перебігу строку для нарахування 3% річних та інфляційних втрат починається з 08.10.2014 р.,

Перевіривши розрахунок 3% річних, правові підстави, період (з 08.10.2014 р. по 13.07.2017 р.) та порядок їх нарахування, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у розмірі 2 882 грн. 70 коп. У задоволенні решти вимог на суму 5 грн. 71 коп. правомірно відмовлено.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, правові підстави, період (з жовтня 2014 року по червень 2017 року включно) та порядок їх нарахування, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у сумі 30 179 грн. 46 коп.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017 р.) рішення господарського суду Луганської від 21.09.2017 року у справі №913/574/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції).

Керуючись статтями 86, 129, 269, 270, 273, 275,276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції), Положеннями п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) встановлено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ», м. Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення Господарського суду Луганської області від 21.09.2017 р. (повний текст підписано 26.09.2017 р.) у справі №913/574/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 21.09.2017 р. (повний текст підписано 26.09.2017 р.) у справі №913/574/17 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 15.01.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 19.01.2018 р.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді О.О.Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано примірників 4:позивачу-1;1 відповідачу 1;1 у справу; 1 ГСЛ О;