ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2018 р. Справа № 917/9/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача (в режимі відеоконференції) не зявився

відповідача ОСОБА_1 (довіреність №0-16-0.6-841/2-17 від 06.02.2017 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава (вх. № 3277П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі № 917/9/17 (суддя Погрібна С.В., повний текст рішення складено 05.04.2017)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», м.Заводське Полтавської області

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011 , -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» звернулось до господарського суду Полтавської області із позовною заявою, відповідно до якої просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011(державна реєстрація запис від 18.01.2012 №01649) між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Уютна, 23, Ідентифікаційний код юридичної особи 39767930) та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (37240, Полтавська обл., Лохвицький р-н., м. Заводське, вул. Матросова, 10, Ідентифікаційний код юридичної особи 30382533) зареєстрований у Чорнухинському районному відділі Полтавської регіональної філії ДКЗ, про що у Державному реєстрі вчинено запис за №01649 від 18.01.2012, в наступній редакції:

Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки

м. Полтава "____"_______2016 року

Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, в особі______________________, який діє на підставі___________________, іменоване в подальшому «Орендодавець», з одного боку, та

Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», в особі директора Східного регіонального управління Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності №43 від 22.02.2016, іменований в подальшому «Орендар», з другого боку, згідно зі ст.ст. 21, 33 Закону України «Про оренду землі», за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду про наступне:

Сторони поновлюють договір оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011 (державна реєстрація запис від 18.01.2012 №01649) терміном на 7 років згідно п. 3 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі».

Рішенням господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 (суддя Погрібна С.В.) позов задоволено. Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011 укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та Приватним акціонерним товариством Райз-Максимко зареєстрований у Чорнухинському районному відділі Полтавської регіональної філії ДКЗ, про що у Державному реєстрі вчинено запис за №01649 від 18.01.2012 в редакції, викладеній в резолютивній частині даного рішення.

Відповідач не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі №917/9/17 та винести нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач з посиланням на положення ст.33 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 319, 626 Цивільного кодексу України вказує, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Разом з тим, зважаючи на те, що між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 «Райз-Максимко» не було досягнуто згоди з приводу істотної умови договору оренди землі як розмір орендної плати, позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки.

17.11.2017 від Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», який є позивачем по справі, надійшло клопотання про участь представника позивача у судовому засіданні, що призначене на 28.11.2017 об 11:00 годині, в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення даної відеоконференції заявник просить доручити Лохвицькому районному суду Полтавської області (37200, Полтавська область, м.Лохвиця, вул. Перемоги, 8).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2017 клопотання позивача про здійснення судового процесу в режимі відеоконференції було задоволено.

Головне управління Держгеокадастр у Полтавській області, надав додаткові пояснення по справі з приводу направлення кореспонденції та зазначив, що, на його думку, жодним законодавчим актом не зобовязано Головне управління Держгеокадастру направляти кореспонденцію рекомендованими листами. Крім того, відповідача зазначає, що під час судових засідань як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції позивачем визнавався факт отримання листа-відповіді надісланого Головним управління Держгеокадастру, в якому зазначалось про неможливість поновлення договору оренди землі.

На адресу Харківського апеляційного господарського суду від позивача, ОСОБА_3 «Райз-Максимко» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що місцевим господарським судом правомірно не прийнято в якості належного доказу у справі лист-відповідь Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.08.2016 №1748 та лист-повідомлення №19-16-0.332-649/2-17 від 27.01.2017, в якому надавалась відповідь на повідомлення ОСОБА_3 «Райз-Максимко» про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011, оскільки у відповідності до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 визначено, що документом, який підтверджує надання поштового звязку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Зважаючи на те, що матеріали справи не містять поштового чека/квитанції про направлення вказаних вище листів, позивач не втратив переважне право на поновлення дії договору, оскільки не мав можливості врегулювати з відповідачем істотні умови договору оренди земельної ділянки.

При цьому, позивач вказує, що він у встановленому Законом порядку та строки реалізував своє переважне право, визначене п. 8.1 договору та вимогами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на поновлення договору оренді земельної ділянки №13 від 29.11.2011. При цьому, звертає увагу на те, що не направлення відповідачем позивачу у визначеному законом порядку та строки листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, а сама наявність в електронній базі документообігу відповідача листа про те, що поновлення договору оренди є передчасним, та листа про неможливість поновлення договору оренди землі, оскільки орендарем не було взято до уваги пропозицій запропонованих управлянням, ніяким чином не впливають на наявність у позивача права на поновлення договору оренди землі, передбаченого ч. 6, 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

У судовому засіданні 09.01.2018 представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2011 між Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (орендар, позивач по справі) укладено договір оренди земельної ділянки №13, який зареєстрований у Відділі Держкомзему у Чорнухинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №01649 від 18.01.2012 .

За умовами вказаного договору позивачу передано в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,8 га ріллі (кадастровий номер :00:007:0001), яка знаходиться на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, з нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки 103 305,79 грн.

Факт передачі земельної ділянки за договором підтверджується актом прийому-передачі від 19.01.2012.

Відповідно до п. 8 договір укладено терміном на 5 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).

Згідно п. 8.1 після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2016 року за вих.№1748 позивачем направлено до Головного управління Держземагенства у Полтавській області письмове повідомлення про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011, терміном на сім років.

Однак, як стверджує позивач, відповідачем відповідь на вказане повідомлення надано не було.

З наданих до матеріалів справи документів вбачається, що 11.10.2016 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було надано відповідь на письмове повідомлення ОСОБА_3 «Райз-Максимко» №1748 від 22.08.2016, в якій повідомлено орендаря про те, що поновлення договору оренди є передчасним, оскільки строк його дії закінчується 18.01.2017, а також запропоновано внести зміни до договору в частині, що стосується строку дії договору та орендної плати.

Також, 27.01.2017 Головним управлінням Держгеокадастру України в Полтавській області позивачу було направлено лист за вих.№19-16-0.332-649/2-17, про неможливість поновлення договору оренди землі, оскільки орендарем не було взято до уваги пропозицій, запропонованих управлінням.

Позивач вважає, що оскільки ним було дотримано всі вимоги статті 33 Закону України «Про оренду землі», щодо поновлення договору оренди і з врахуванням відсутності письмових заперечень з боку відповідача, та те що ним на даний час використовується спірна земельна ділянка, за яку сплачується орендна плата, договір оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011 є поновленим, в звязку з чим звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою, відповідно до якої просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011.

Господарський суд Полтавської області, задовольняючи позовні вимоги, мотивував своє рішення тим, що орендар своєчасно до закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011 повідомив про наміри продовжити договірні взаємовідносини і, до того ж, у місячний строк після закінчення строку дії договору орендодавцем не було письмово повідомлено (листом-повідомленням) орендаря про заперечення у поновленні договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Зі змісту статті 2 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцем, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до п. 8 сторонами визначено, що договір укладено на 5 (пять) років, (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).

Згідно з п. 42 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, договір від 29.11.2011 №13 було зареєстровано в відділі Держкомзему в Чорнухівському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.01.2012.

Враховуючи умови п.8 укладеного між сторонами договору оренди землі, датою закінчення строку його дії є 18.01.2017.

Судова колегія зазначає, що порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Пунктом 8.1 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендодавець визнає за орендарем переважне право перед іншими особами, на укладення договору оренди на новий строк (п. 8.2 договору).

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 Цивільного кодексу України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, у частині першій статті 777 Цивільного кодексу України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами-претендентами на право оренди цієї земельної ділянки.

Стаття 764 Цивільного кодексу України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах 1-5 статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 Цивільного кодексу України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Зі змісту ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що повноваження з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 №445/2011 Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Таким чином, Держземагентство України та його територіальні органи є органом, на який покладено право розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 «Райз-Максимко» було направлено на адресу Головного управління Держземагенства у Полтавській області письмове повідомлення №1748 від 22.08.2016 про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 року №13, до якого було додано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки №13 від 29.11.2011, в якій передбачено умову щодо продовження дії договору терміном на 7 років.

Вказаний лист було отримано Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та 11.10.2016 надано відповідь №19-16-7777.5-7257/2-16, в якій повідомлено орендаря про те, що поновлення договору оренди є передчасним, оскільки строк його дії закінчується 18.01.2017.

Крім того, у вказаному листі було запропоновано позивачу визначити орендну плату в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки гектара відповідного угіддя, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995-1997 років з урахуванням індексації та термін дії договору - 7 років, що відповідає ст. 93 Земельного кодексу України.

В подальшому, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області від 27.01.2017 було направлено лист-повідомлення №19-16-332-649/2-17 про неможливість поновлення Договору оренди землі.

Як встановлено колегією суддів, умови укладеного між сторонами договору не містять визначення спеціального порядку проведення листування між сторонами з питань, які виникли з виконання умов договору оренди землі.

Крім того, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» також не передбачено обовязкові правила поштового пересилання, яких повинні додержуватись сторони при направленні повідомлення з пропозицію щодо поновлення дії договору оренду землі.

Відповідно до п. 11 Правил надання послуг поштового звязку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Як зазначає відповідач, відповідно до п. 215 Інструкції з діловодства в Головному управлінні Держгеокадастру у Полтавській області та територіальних органів Держгеокадастру у районах та містах області, затвердженої наказом від 08.06.2015 №8, вихідні документи направляються адресатам з використанням різних способів поштового звязку.

Відповідно до п.п. 162-165 Інструкції реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документа з інформації, реєстрація здійснюється незалежно від їх доставки передачі чи створення. Реєстрація актів органів державної влади, доручень вищих посадових осіб, звернень, документи, що надійшли на розгляд керівництва Головного управління, клопотань від юридичних та фізичних осіб з питань розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, проводиться централізованою службою діловодства.

Вихідні документи, які створені Головним управлінням та відповіді на листи, що надійшли до Головного управління реєструються окремо, документи реєструються лише один раз у день їх надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані у день підписання або затвердження.

Відповідно до п.п. 170-174 Інструкції у Головному управління застосовується автоматизована форма реєстрації, документи реєструються у системі електронного документообігу «ДОК ОСОБА_3 2.0» в якій формується бланк реєстраційних даних в електронному вигляді за допомогою яких працівники забезпечуються інформацією про всі документи і місце їх розташування. Під час реєстрації документів у системі електронного документообігу «ДОК ОСОБА_3 2.0», оформлюється реєстраційно-контрольна картка, тобто вся вхідна і вихідна кореспонденція в головному управлінні реєструється в автоматизованій системі «ДОК ОСОБА_3 2.0».

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зі змісту ст. 43 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підтвердження направлення листа «Про поновлення договору оренди земельної ділянки» від 11.10.2016 у відповідь на лист ОСОБА_3 «Райз-Максимко» відповідачем надано належним чином засвідчену копію реєстраційно-контрольної картки Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з зазначенням адресата його направлення.

У свою чергу, матеріали справи не містять доказів, якими спростовується обставина направлення відповідачем на адресу позивача листа-відповіді щодо пропозиції поновлення дії договору оренди землі від 29.11.2011 року №13, а також узгодження з позивачем внесення змін до істотних умов договору оренди земельної ділянки, запропонованих відповідачем.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується обставина того, що між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 «Райз-Максимко» не було досягнуто згоди з такої істотної умови договору оренди землі як розмір орендної плати, у звязку з чим позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки.

При цьому, судова колегія зазначає, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди: з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у разі недосягнення згоди щодо умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності відповідного порушення відповідачем переважного права позивача на отримання права оренди земельної ділянки, яка визначена предметом договору від 29.11.2011 №13.

Крім того, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 25.02.2015 у справі №6-219цс14 та у справі №6-10цс15, у постановах від 18.03.2015 у справі №6-3цс15 та у справі №6-4цс15, постанові від 25.05.2016 у справі №3-312гс16, постанові від 23.03.2016 у справі №6-146цс16.

Пролонгація договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Разом з тим, Головним управлінням Держгеокадастру України в Полтавській області в місячний термін після закінчення спірного договору оренди землі позивачу було направлено лист-повідомлення від 27.01.2016 №19-16-0.332-649/2-17 з запереченнями проти поновлення договору земельної ділянки, обставина чого підтверджується сторонами у справі, що виключає можливість визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 №13 в редакції, запропонованій позивачем у справі.

Посилання позивача на те, що він листи не отримував не можуть бути прийняті колегією суддів апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Так, законодавець передбачив, що за наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач розглянувши заяву позивача направив на його адресу відповідний лист-повідомлення. У той час, позивач не надав належних та допустимих доказів у підтвердження факту неналежного виконання відповідачем у спірних правовідносинах своїх обовязків.

Статтею 74 ГПК України, в редакції закону від 03.10.2017, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України, в редакції закону від 03.10.2017, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 236 вказаної редакції ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ОСОБА_3, рішення суду першої інстанції наведеним вище вимогам не відповідає, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ч.1 ст. 275, п.1 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, в редакції закону від 03.10.2017, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі № 917/9/17 скасувати та прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (37240, Полтавська область, Лохвицький район, м. Заводське, вул. Матросова, 10, ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська область, м. Полтава, вул. Уютна, 23, ) 1760,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 15.01.2018.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Пелипенко Н.М.