КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. Справа№ 910/14811/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №03/1351 від 16.11.2017 (вх. №09-08.1/10129/17 від 29.11.2017) Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017

у справі №910/14811/17 (суддя - Гумега О.В.)

за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

до Торгово-промислової палати України

про захист порушеного охоронюваного законом інтересу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Ципін Д.Л., договір про надання адвокатських послуг №04/02 від 04.02.2015, ордер №311421 від 10.12.2017

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Торгово-промислової палати України (відповідач у справі) про захист порушеного охоронюваного законом інтересу КП «Компанія «Вода Донбасу» на отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб'єктів господарювання/фізичних осіб за податковими зобов'язаннями для списання безнадійного податкового боргу зі сплати податку на додану вартість за червень 2014 на суму 3 418 290 грн у порядку ст. 101 Податкового кодексу України шляхом визнання незаконними дій Торгово-промислової палати України у відмові в задоволенні заяви від 28.11.2016 № 03/01/1547.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою відповідача, яка була викладена у листі від 31.07.2017 № 2424/05-5, у задоволенні заяви позивача від 28.11.2016 № 03/01/1547 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб'єктів господарювання за податковим зобов'язанням для списання безнадійного податкового боргу зі сплати податку на додану вартість за червень 2014 на суму 3 418 290 грн. (далі - заява). Вказані дії відповідача позивач вважає незаконними та такими, які порушують охоронюваний законом інтерес позивача на отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), оскільки наведена відмова, на думку позивача, не відповідає положенням Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (далі по тексту Регламент), так як такий Регламент не містить обов'язку подавати при повторному зверненні нову заяву разом з повним пакетом документів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 (повний текст рішення підписано 08.11.2017) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд встановив, що Торгово-промислова палата України, за наслідками повторного розгляду заяви Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», діяла у відповідності до положень Регламенту, який передбачав, що у випадку залишення заяви без розгляду у зв'язку з неналежним чи неповним оформленням документів при поданні заяви на отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) особа має право повторно звернутись з заявою, виправивши недоліки. При цьому, судом встановлено, що Регламент передбачав можливість прийняття Торгово-промисловою палатою України відповідного рішення про видачу сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) лише на підставі поданої та зареєстрованої заяви, а тому при повторному зверненні заявник повинен був подати не лише недодані при першому зверненні документи, але і саму заяву зі всім пакетом документів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу», 16.11.2017 надіслав апеляційну скаргу №03/1351 від 16.11.2017 (вх. №09-08.1/10129/17 від 29.11.2017), в якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким захистити порушений охоронюваний законом інтерес позивача на отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб'єктів господарювання/фізичних осіб за податковими зобов'язаннями для списання безнадійного податкового боргу зі сплати податку на додану вартість за червень 2014 на суму 3 418 290 грн у порядку ст. 101 Податкового кодексу України шляхом визнання незаконними дій Торгово-промислової палати України у відмові задоволення заяви від 28.11.2016 № 03/01/1547.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач посилається на неповне з'ясування місцевим господарським судом дійсних обставин справи, невірне застосування норм матеріального права, оскільки, на думку апелянта, місцевий господарський суд не застосував до правовідносин ст. ст. 901, 902, 903 ЦК України та не дослідив, що відповідач, залишивши заяву без розгляду не повернув її заявнику, та отримавши плату за послуги, фактично їх не надав. Окрім того, скаржник стверджує, що відповідач зобов'язаний був згідно п. 6.8. Регламенту надати вимогу заявнику про надання додаткових пояснень, документів, доказів у встановлений термін, а тільки після невиконання таких вимог залишити заяву без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Чорногуз М.Г. та призначено до розгляду на 17.01.2018.

02.01.2018 від відповідача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №09.1-13/14/18), в якому Торгово-промислова палата України зазначає про правомірність висновків суду першої інстанції, що позивачем в порушення вимог Регламенту при повторному звернені до Торгово-промислової палати України не було подано заяви з доданим до неї повним комплектом документів, що виключає можливість вирішення питання про видачу сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин. З огляду на викладене, відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні 17.01.2018 представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Апелянт не скористався своїм правом участі у судовому засіданні 17.01.2018, хоча про дату, час та місце судового засідання КП «Компанія «Вода Донбасу» повідомлене належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №043.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIIІ) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату і час розгляду справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників апелянта.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

У листопаді 2016 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до Торгово-промислової палати України з заявою від 28.11.2016 № 03/01/1547 (а.с. 9-11) про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб'єктів господарювання/фізичних осіб за податковими зобов'язаннями для списання безнадійного податкового боргу зі сплати податку на додану вартість за червень 2014 на суму 3 418 290,00 грн.

Заявник, посилаючись на факт проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України, зазначав, що внаслідок проведення бойових дій, починаючи з 14 квітня 2014 для підприємства виникла підстава для звільнення від відповідальності за невиконання обов'язків, передбачених податковим законодавством.

Датою настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) позивач зазначив - 10.06.2014, та вказав, що такі обставини тривали і на момент подання заяви (п.п. 8, 9 заяви).

До заяви позивачем було додані документи, які визначені в додатках до цієї заяви (п. 14 заяви), в тому числі платіжне доручення з відміткою банку про оплату послуг за засвідчення форс-мажорних обставин за встановленим тарифом.

Торгово-промислова палата України листом від 16.12.2016 № 1204/05.0-5.4 (а.с. 12) залишила заяву КП «Компанія «Вода Донбасу» від 28.11.2016 № 03/01/1547 без розгляду, у зв'язку з неналежним оформленням документів та недостатнім наданням доказів. Зокрема, у листі відповідач вказав, що заявник повинен обґрунтувати вплив форс-мажорних обставин на невиконання таким платником податків податкового обов'язку, при цьому платник податків має довести причинно-наслідковий зв'язок між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті проведення АТО, безпосереднім впливом таких обставин на такого платника та на виконання ним податкового зобов'язання.

Також у листі зазначено, що визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (розділ ІІІ Наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 «Про затвердження порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків»).

Торгово-промислова палата України повідомила заявника - позивача у справі, що після усунення недоліків, підприємство вправі повторно звернутися до ТПП України за засвідченням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Лише 14.07.2017 позивач листом №03/825 від 14.07.2017 надіслав на адресу Торгово-промислової палати України (а.с. 13) додатково до заяви про засвідчення форс-мажорних обставин від 28.11.2016 № 03/01/1547 відомості з інформаційної системи ДФС України щодо сум податкового боргу підприємства по податку на додану вартість та просив повторно розглянути заяву про засвідчення форс-мажорних обставин від 28.11.2016 № 03/01/1547 з урахуванням додатково наданих відомостей та видати сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для КП «Компанія «Вода Донбасу» за податковим зобов'язанням для списання безнадійного податкового боргу зі сплати податку на додану вартість за червень 2014 на суму 3 418 290 грн. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що даним листом позивач направив лише документи, неподання яких стало однією із підстав для залишення поданої у листопаді 2016 року заяви без розгляду, при цьому самої скарги при повторному зверненні позивач не надав.

У відповідь Торгово-промислова палата України повідомила позивача листом від 31.07.2017 №2424/05-5 (а.с. 15) про те, що Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не передбачено процедури повторного розгляду раніше наданих документів. ТПП України також було зазначено, що за результатом звернення підприємства вона не має можливості встановити, відповідно до вимог Регламенту, причинно-наслідковий зв'язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов'язань, у зв'язку з неналежним оформленням документів, а саме: заявником не надана заява, оформлена за встановленою формою та документи, що підтверджують неможливість виконання зобов'язання.

Вищенаведені дії Торгово-промислової палати України позивач вважає відмовою в задоволенні заяви про засвідчення форс-мажорних обставин від 28.11.2016 № 03/01/1547, що порушує його охоронюваний законом інтерес на отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що і стало підставою для звернення до суду про захист порушеного охоронюваного законом інтересу шляхом визнання незаконними дій Торгово-промислової палати України у відмові в задоволенні заяви від 28.11.2016 № 03/01/1547.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Враховуючи приписи ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Дослідивши предмет та підстави даного позову, враховуючи, що ані Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні», ані Регламент, які регулюють діяльність Торгово-промислової палати України та регіональних торгово-промислових палат, і безпосередньо порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), не визначають чіткого способу оскарження дій відповідача щодо прийнятого ним рішення, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про можливість захисту охоронюваного законом інтересу позивача у вибраний ним спосіб.

Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затв. Рішенням Президії ТПП України від 18.12.14 за № 44(5).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем оскаржуються дії відповідача вчинені ним 31.07.2017 за результатами розгляду поданих позивачем у липні 2017 року документів.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що для розгляду та вирішення питання щодо правомірності дій відповідача слід досліджувати та встановлювати відповідність таких дій тим нормативно-правовим актам та внутрішнім актам ТПП, які були чинними саме станом на момент вчинення оскаржуваних дій.

Так, відповідно до п. 6.2 Регламенту (в редакції із змінами та доповненнями, внесеними Рішеннями Президії ТПП України від 26 квітня 2016 року № 11(6), від 28 вересня 2016 року № 15(13), від 23 лютого 2017 № 20(1), від 24 травня 2017 № 23(5), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов'язанням/обов'язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Пунктом 6.3. Регламенту передбачено, що заява за встановлено ТПП України формою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (Додатки №№1, 2 , 3, 4 до Регламенту) подається за підписом керівника підприємства, організації та з відбитком печатки підприємства, або за його доручення - довіреною особою. Заява фізичної особи подається за її підписом особисто або за її дорученням - довіреною особою.

Відповідно до п. 6.4.3. Регламенту суб'єкти господарювання для отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин за податковими зобов'язаннями надають разом із заповненою заявою встановленої форми документи, передбачені в цій формі (Додатки №№2, 3 до Регламенту). Суб'єкти господарювання для отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин, за зобов'язаннями (обов'язками), передбаченими законодавчими та іншими нормативними актами, надають разом із заповненою заявою встановленої форми документи, передбачені цією формою заяви (Додаток №4 до Регламенту).

Тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) покладений на заявника. Заявник несе відповідальність за повне та належне оформлення встановленої форми заяви для відповідної категорії заявників, достовірність викладених фактів, наданих документів, доказів, даних, вірність завірених ним копій згідно з чинним законодавством України. Неналежне та неповне оформлення встановленої форми заяви для відповідної категорії заявників та/або ненадання документів, передбачених у цій заяві, є підставою для відкладення розгляду заяви для можливості надання додаткових пояснень, документів, доказів тощо, з повідомленням про це заявника письмово (п. 6.4. Регламенту в редакції із змінами та доповненнями, внесеними Рішеннями Президії ТПП України від 26 квітня 2016 року № 11(6), від 28 вересня 2016 року № 15(13), від 23 лютого 2017 № 20(1), від 24 травня 2017 № 23(5)).

Як було встановлено судом позивач звертався до відповідача з заявою про видачу сертифікату про форс-мажорні обставини у листопаді 2016 року, яка була залишена Торгово-промисловою палатою без розгляду у відповідності до чинного на той час Регламенту у зв'язку з наданням неповного пакету документів. Зазначені обставини позивачем не заперечуються та ним не надано доказів оскарження дій відповідача щодо залишення заяви без розгляду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно Регламенту, який був чинним у 2016 році заявникові надавалося право повторного звернення з відповідною заявою після виправлення недоліків, що стали підставою для залишення скарги без розгляду, про що позивача було повідомлено у листі ТПП №1204/05.0-5.4 від 16.12.2016.

Тобто, колегія суддів звертає увагу, що заявникові надавалось право усунути недоліки та повторно звернутись із заявою для отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин і таке звернення повинно відбуватись з дотриманням всієї процедури, яка визначена Регламентом: подання заяви разом з комплектом документів/реєстрації заяви/ її розгляд та ін.

При цьому судом враховано, що процедура повторного розгляду раніше поданих документів не передбачена Регламентом, про що позивача було безпосередньо повідомлено у листі від 31.07.2017 № 2424/05-5.

Позивачем не зазначено, якими саме положеннями Регламенту передбачається порядок розгляду документів, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про залишення без розгляду, строк розгляду таких документів тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 6.6. Регламенту, в редакції чинній на момент подачі позивачем клопотання з додатково наданими документами про повторний розгляд заяви від 28.11.2016, уповноважена особа приймає до розгляду заяви з доданим до неї повним відповідним комплектом документів, що пройшли вхідну реєстрацію з присвоєнням реєстраційного номера в ТПП України/регіональній ТПП.

Тобто положення Регламенту передбачають прийняття уповноваженою особою рішення виключно на підставі поданої заяви. У 2016 році така заява була розглянута та щодо неї було прийнято відповідне рішення Торгово-промисловою палатою України про залишення її без розгляду.

Судом встановлено, що при повторному зверненні до ТПП України за засвідченням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) шляхом направлення позивачем до ТПП України листа від 14.07.2017 № 03/825, позивачем не було надано самої заяви, оформленої за встановленою формою. Так, з наведеного листа позивача вбачається, що ним додатково до заяви про засвідчення форс-мажорних обставин від 28.11.2016 № 03/01/1547 надаються відомості з інформаційної системи ДФС України щодо сум податкового боргу підприємства по податку на додану вартість, але самої заяви подано не було, оскільки позивач просив розглянути раніше подану ним заяву від 28.11.2016 з урахуванням додаткових документів.

Таким чином, в порушення положень п.п. 6.5, 6.6, 6.9 Регламенту, позивачем при повторному зверненні до ТПП України не було подано заяви з доданим до неї повного комплекту документів.

Крім того, зі змісту листа №2424/05-5 від 31.07.2017 Торгово-промислової палати України, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не відмовляв позивачеві у засвідченні форс-мажорних обставин та видачі сертифікату, оскільки ТПП лише повідомила позивача про необхідність дотримання вимог чинного Регламенту, а саме необхідність подачі заяви, оформленої за встановленою формою з поданням відповідних документів, яка повинна бути зареєстрована згідно чинного Регламенту та за результатами розгляду якої Торгово-промислова палата України прийме відповідне рішення.

Як вірно зазначив суд першої інстанції відмова у видачі сертифікату має інші правові наслідки, зокрема, відповідно до п. 6.14 Регламенту (в редакції із змінами та доповненнями, внесеними Рішеннями Президії ТПП України від 26 квітня 2016 року № 11(6), від 28 вересня 2016 року № 15(13), від 23 лютого 2017 № 20(1), від 24 травня 2017 № 23(5), що діяла на момент розгляду ТПП України листа підприємства від 14.07.2017 № 03/825 та чинна на даний час) передбачено, що у разі, якщо за результатом розгляду заяви і наданих документів вбачається, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) недостатньо обґрунтовані або відсутні підстави/умови для засвідчення (передбачені пп. 6.5, 6.9 Регламенту) і т.п., ТПП України/ регіональна ТПП надсилає заявникові відповідь про відкладення розгляду заяви для можливості надання додаткових пояснень, документів, доказів тощо або про відмову в засвідченні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за встановленою формою (Додаток № 9 до Регламенту).

У разі отримання відмови в засвідченні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), заявник вправі повторно звернутись до ТПП України/регіональної ТПП після виправлення недоліків (п. 6.15 Регламенту).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Торгово-промислова палата України направивши лист від 31.07.2017 не позбавила позивача можливості отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, оскільки у своєму листі лише роз'яснила позивачу, які саме дії необхідно вчинити останньому для розгляду його заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає в діях відповідача порушення норм чинного законодавства та відповідно порушення такими діями прав та інтересів позивача.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі №910/14811/17 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 271-272, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі №910/14811/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі №910/14811/17 залишити без змін.

3. Справу №910/14811/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз

Повний текст постанови складено 22.01.2018