ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" січня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3418/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Славутицької міської ради Київської області
до1) Управління освіти і науки Славутицької міської ради Київської області 2) Фізичної особи-підприємця Степанова Максима Аркадійовича
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруСлавутицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1
провизнання договору недійсним та зобов'язання повернути майно
за участю представників:
прокуратури:Нестеренко Є.І. - посвідчення від 17.09.2014 № 028904
позивача:не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином
відповідачів та третьої особи:не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Славутицької міської ради Київської області (далі - позивач) до Управління освіти і науки Славутицької міської ради Київської області (далі - перший відповідач) та Фізичної особи-підприємця Степанова Максима Аркадійовича (далі - другий відповідач) про визнання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 30.11.2015 № 200 недійсним та зобов'язання повернути майно.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що правопопередником першого відповідача згідно з договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 30.11.2015 № 200 передано другому відповідачу в оренду приміщення під офіс, яке є частиною будівлі навчального закладу, всупереч норм чинного законодавства України, позаяк такі приміщення можуть передаватись в оренду виключно для діяльності пов'язаної з навчальним процесом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.11.2017 порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Славутицьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №1, справу призначено до розгляду в засіданні на 16.01.2018.

На адресу суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі від 09.01.2018 № 01-12/03, в якому він просить суд закрити провадження у справі на підставі ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що відповідачами за взаємною згодою розірвано спірний договір оренди, приміщення повернуто першому відповідачу, з огляду на що відсутній предмет спору у даній справі. Вказане підтверджується додатковою угодою від 05.12.2017 № 4 до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 30.11.2015 № 200 та актом прийому-передачі від 05.12.2017, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

На адресу суду від прокурора надійшло клопотання від 16.08.2018 № 08-20вих18, в якому він просить суд закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з відсутністю предмета спору та повернути прокуратурі Київської області судовий збір у розмірі 3368,00 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням від 06.11.2017 № 2690, оригінал якого наявний в матеріалах справи.

На адресу суду від першого відповідача надійшло клопотання від 09.01.2018 № 01-19/24, в якому він просить суд закрити провадження у справі з аналогічних підстав.

Присутній в судовому засіданні представник прокуратури підтримав подане ним клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з мотивів викладених в клопотанні.

Представники позивача, другого відповідача та третьої особи, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник першого відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши вказані заяви та клопотання суд зазначає таке.

Між відповідачами було укладено спірний договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 30.11.2015 № 200, згідно з яким орендодавець - правонаступником якого є перший відповідач передає, а орендар - другий відповідач приймає в строкове платне користування для використання під офіс майно, яке розташоване за адресою: Київська область, м. Славутич, вул. Дружби Народів, 19, площею: 13,9 кв.м., в т.ч. корисна 7,9 кв.м., міст загального користування 6 кв.м., а саме: нежитлові приміщення, інженерні мережі та комунікації, що є їх невід'ємною частиною і знаходяться на балансі орендодавця на строк дії договору, який вступає в силу з 01.12.2015 і діє до 31.10.2018.

В процесі розгляду спору, на підставі заяви другого відповідача, 05.12.2017 відповідачами достроково розірвано зазначений договір оренди шляхом підписання додаткової угоди від 05.12.2017 № 4 до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 30.11.2015 № 200, а орендоване приміщення згідно з відповідним актом прийому-передачі від 05.12.2017 повернуто другим відповідачем першому відповідачу, тому зобов'язання сторін за спірним договором є припиненими.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Способом захисту прав при цьому є двостороння реституція або, у разі її неможливості, - відшкодування вартості того, що одержано чи відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватись судом недійсним і припинятись на майбутнє, а не з моменту укладання.

За таких обставин відсутні підстави для визнання недійсним на майбутнє спірного договору оренди, який розірвано його сторонами під час розгляду справи.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 01.07.2015 у справі № 3-195гс15.

З огляду на зазначене, враховуючи встановлені обставини у справі, беручи до уваги правову природу правовідносин відповідачів, дострокове розірвання ними під час розгляду справи спірного договору оренди і повернення майна орендодавцю орендарем, суд приходить висновку про відсутність предмету спору у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі закрити, позаяк предмет спору у даній справі відсутній.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на зазначене, враховуючи наявність відповідного клопотання та в силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору сплачена прокуратурою за подання позовної заяви у даній справі в розмірі 3368,00 грн. підлягає поверненню, у зв'язку з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 123, п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 231, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Закрити провадження у справі.

2. Повернути прокуратурі Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 27/2, ідентифікаційний код 02909996) судовий збір у розмірі 3368 (три тисячі триста шістдесят вісім) грн., сплачений до Державного бюджету України згідно з платіжним дорученням від 06.11.2017 № 2690 на суму 3368,00 грн.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 1 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк