КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2018 р. Справа№ 927/924/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Отрюха Б.В.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання - Малайдах А.І.

за участю учасників справи згідно протоколу судового засідання від 18.01.2018 у справі №927/924/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.10.2017, повний текст якого складено та підписано 31.10.2017

у справі №927/924/17 (суддя Мурашко І.Г.)

за позовом Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхо-будівельне управління №14"

про стягнення штрафних санкцій в сумі 124 277,58 грн.

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхо-будівельне управління №14" (далі-відповідач) 124 277,58 грн, з яких: 77 756,56 грн - пеня за період з 06.03.2017 по 30.06.2017 та 46 521,02 грн - штраф, що нараховані за порушення відповідачем строків виконання робіт за договором від 05.10.2016 за №170703_30 на виконання робіт по капітальному ремонту ділянки дороги по проспекту Перемоги (від вул. Жабинського до площі Перемоги) в м. Чернігові та додаткових угод №№ 1-3 до нього.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.10.2017 у справі № 927/924/17 в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність вини відповідача у вчинені прострочення виконання замовлених ремонтних робіт; не доведено самого прострочення відповідачем своїх зобов'язань, враховуючи відсутність у договорі чіткого графіку виконання підрядних робіт; відсутній обґрунтований розрахунок штрафу та пені, які заявлені до стягнення.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції від 30.10.2017, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

У відповідності до вимог нової редакції Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 ст.56 ГПК України). Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.58 ГПК України).

Однак, позивач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, своїх представників (законних представників або адвокатів) не направив.

При цьому, 17.01.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, в якій також зазначено про підтримання вимог викладених в апеляційній скарзі.

Враховуючи зазначену вище заяву позивача та положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника відповідача, судова колегія встановила наступне.

05.10.2016 між Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхо - будівельне управління № 14", як генпідрядником, був укладений договір за №170703_30 на виконання робіт по капітальному ремонту ділянки дороги по проспекту Перемоги (від вул. Жабинського до площі Перемоги) в м. Чернігові (далі-Договір), відповідно до умов якого генпідрядник зобов'язався з власних матеріалів, своїми засобами та на свій ризик, у передбачений договором строк виконати роботи "Капітальний ремонт ділянки дороги по проспекту Перемоги (від вул. Жабинського до площі Перемоги) в м. Чернігові (згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013) (CPV за ДК 021:2015 код 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація) відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та пропозиції конкурсних торгів, а замовник, в свою чергу, прийняти і оплатити вказані роботи, у порядку визначеному договором та чинним законодавством України.

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що якість робіт, що виконуються, повинна відповідати умовам затвердженої проектно - кошторисної документації на об'єкт, вимогам технічного завдання, а також державним нормам, технічним умовам та загальним вимогам, які пред'являються до робіт цього типу. Відповідач виконує роботи керуючись діючими та території України будівельними нормами та правилами, державними стандартами України, іншими нормативними актами у сфері будівництва.

Відповідно до п.3.1 Договору ціна цього договору є динамічною і становить 1 711 430,00 грн, крім того ПДВ 342 286,00 грн. Разом з ПДВ ціна договору становить 2 053 716,00 грн.

Після виконання відповідачем робіт позивач повинен протягом 5 (п'яти) робочих днів прийняти виконану роботу та підписати акт виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3 (п.5.5 Договору).

Пунктом 5.7 Договору визначено місце виконання робіт: проспект Перемоги в м. Чернігові (ПК2+90 - ПК4+85).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов Договору, 21 жовтня 2016 року перерахував відповідачу авансовий платіж у розмірі 30% від ціни Договору в сумі 616 114,80 грн, про що свідчить платіжне доручення №23 від 20.10.2016, а також банківська виписка по рахунку позивача, сформована на 21.10.2016 (а.с.37 т.1).

Відповідач, в свою чергу, в межах місячного строку з дня надходження коштів підтвердив їх використання, виконавши підрядні роботи на загальну суму 1 362 522,57 грн, про що свідчать акти приймання виконаних робіт (за листопад 2016 року) (форма КБ-2в) №№1,2, а також довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), які підписані та завірені печатками сторін станом на 18.11.2016 (а.с.32-36 т.1).

Позивач за вказані роботи своєчасно розрахувався, що підтверджується платіжним дорученням №28 від 24.11.2016 та банківською випискою по рахунку позивача, сформовану станом на 28.11.2016 (а.с.38 т.1).

У відповідності до актів приймання виконаних будівельних робіт №№ 3,4 (за грудень 2016 року) (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), підписаних та завірених печатками обох сторін 18.12.2016, відповідачем на виконання умов Договору також були виконані, а позивачем прийняті підрядні роботи на загальну суму 26 607,46 грн (а.с.41-45 т.1). Вказані роботи оплачені позивачем своєчасно в повному обсязі відповідно до платіжного доручення №41 від 19.12.2016, а також банківської виписки по рахунку позивача, сформованої станом на 21.12.2016 (а.с.39 т.1).

Таким чином, у 2016 році на виконання умов Договору відповідачем були виконані, а позивачем відповідно прийняті та оплачені підрядні роботи на загальну суму 1 389 130,03 грн.

Дані обставини сторонами не оспорюються.

Судова колегія проаналізувавши умови укладеного між сторонами Договору погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм § 1 Глави 61 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із ч.1 та ч.3 ст.843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін (ч.1-3 ст.844 ЦК України).

Частиною 5 статті 843 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати. У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2016 року відповідач звернувся до позивача з листом №608, яким повідомив останнього про неможливість виконання робіт по капітальному ремонту ділянки дороги по проспекту Перемоги (від вул. Жабинського до площі Перемоги) в м. Чернігові за Договором, у зв'язку із складними погодними умовами, що підтвердив довідками Чернігівського обласного центру гідрометеорології від 12.12.2016 за №№ 42/03-1639, 42/03-1640, 42/03-1641, 42/03-1642, 42/03-1643, 42/03-1644, 42/03-1645, сформованими за період з 28.11 по 04.12.2016 року. Враховуючи зазначене, відповідач просив позивача продовжити термін дії Договору (а.с. 46-53 т.1).

В подальшому сторони дійшли згоди щодо продовження дії Договору до 31 грудня 2017 року, у зв'язку з чим ними було укладено додаткову угоду №2 від 22.12.2016 до Договору (а.с.13 т.1).

Крім того, додатковою угодою №2 до Договору сторони внесли зміни до вказаного Договору та виклали пункти 3.1 та 3.3 в новій редакції, згідно якої: ціна цього Договору становить 1 711 430,00 грн, крім того ПДВ - 342 286,00 грн; разом з ПДВ ціна Договору становить 2 053 716,00 грн, із них:

- фінансування на 2016 рік становить 1 157 608,35 грн, крім того ПДВ - 231 521,68 грн; разом з ПДВ ціна Договору становить 1 389 130,03 грн;

- фінансування на 2017 рік становить 553 821,65 грн, крім того ПДВ - 110 764,32 грн; разом з ПДВ ціна Договору становить 664 585,97 грн.

Зобов'язання за даним Договором виникають за наявності та в межах бюджетних призначень на 2016 та 2017 роки.

Пунктом 5.1 Договору, в редакції додаткової угоди № 2, сторони визначили, що строки виконання робіт за Договором визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невід'ємною частиною договору. Кінцевий термін виконання робіт за Договором - 31 грудня 2017 року.

Пунктом 1.5 додаткової угоди №2 до Договору сторони виклали додаток №3 "Календарний графік виконання робіт" в новій редакції (а.с.12 т.1). Вказаний графік містить примітку, що в зв'язку з погодними умовами він може корегуватися.

Як свідчать матеріали справи, що 28.03.2017 відповідач листом за № 139 звернувся до позивача з проханням переглянути ціну за Договором, мотивуючи необхідність перегляду ціни зростанням мінімальної заробітної плати майже в 2 рази у порівняні до 2016 року, в якому був укладений спірний Договір, зростанням вартості закупівельних цін на продукцію, що використовуються відповідачем для приготування асфальтобетонної суміші, підвищенням тарифів на енергоносії. При цьому, до вказаного листа відповідачем було додано власний розрахунок договірної ціни станом на 27.03.2017, згідно якого ціна на 2017 рік за Договором збільшена на 32,7 %, а також копії листів ТОВ "Агротранс - Північ" від 28.03.2017 за № 16 та ТОВ "Чернігівагрошляхбуд" від 28.03.2017 за № 577, з якими відповідач співпрацює та закуповує необхідну продукцію (а.с.54-64 т.1).

Відповідач звертаючись до позивача про перегляд ціни спірного Договору, посилався на абз.2 ч.5 ст.843 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. При цьому, уразі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Проте, позивачем було відмовлено відповідачу в перегляді ціни за Договором, про що свідчить лист №412 від 29.03.2017 (а.с.65 т.1).

Враховуючи обставини що склались, відповідач листом №149 від 30.03.2017 запропонував позивачу укласти додаткову угоду про розірвання Договору, позивача, в свою чергу, листом 412 від 31.03.2017 повідомив відповідача, що не заперечує поти розірвання Договору(а.с.66-67 т.1).

Так, за результатами перемовин, 03 квітня 2017 року сторонами було укладено додаткову угоду №3 про дострокове розірвання Договору (а.с.14 т.1).

Виходячи зі змісту Додаткової угоди №3 від 03.04.2017, сторони дійшли взаємної згоди достроково розірвати Договір та підтвердили виконання відповідачем робіт на загальну суму 1 389 130,03 грн. З огляду на пункт 3 вказаної угоди, сторони дійшли згоди вважати договір таким, що припинив свою чинність з 03 квітня 2017 року.

Позивач звернувшись з позовом до Господарського суду Чернігівської області про стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 124 277,58 грн, посилається на порушення відповідачем договірних зобов'язань, зокрема, пункт 8.4 Договору, а саме щодо порушення строків виконання підрядних робіт.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача штрафних санкцій складаються з пені, розрахованої за ставкою 0,1 % за кожний день прострочення за період з 06 березня 2017 року по 30 червня 2017 року у розмірі 77 756,56 грн, та 46 521,02 грн штрафу, розраховано у розмірі 7% від вартості робіт, виконання яких прострочено відповідачем понад 30 днів, тобто з 05 квітня 2017 року.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ «Перехідних положень» ГПК України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням приписів частини 1 статті 270 та частини 1 статті 252 ГПК України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених у Главі «Апеляційний розгляд». При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах «Апеляційний розгляд» і «Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження».

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представника відповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 ЦК України).

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599- 601, 604- 609 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, відповідно до ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Розірванням договору є припинення договірного зобов'язання, тобто зникнення правового зв'язку між сторонами договірного зобов'язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їх прав та обов'язків.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.653 Цивільного кодексу України в разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту цих норм випливає, що домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань.

Приписами ст.846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються в договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання в розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч.2 ст.217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно із ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 8.4 Договору, на який посилається позивач обґрунтовуючи заявлений позов сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором щодо строків виконання робіт відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Позивач, вказуючи, що роботи відповідач повинен був розпочати виконувати з 06.03.2017, а початковою датою прострочення зазначає 04.04.2017

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що для нарахування штрафних санкцій, зокрема пені, яка нараховується за кожен день прострочення, в першу чергу необхідним є встановлення з якого дня відповідач вважатиметься таким, що прострочив виконання свого зобов'язання, і у позивача, як замовника, настане підстава для нарахування штрафних санкцій.

Виходячи з умов пункту 5.1 Договору в редакції додаткової угоди від 22.12.2016 за № 2, строки виконання підрядних робіт погоджувались сторонами календарним графіком виконання робіт, який є невід'ємною частиною Договору. При цьому, кінцевий строк виконання робіт за договором - 31 грудня 2017 року.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити термін виконання відповідачем певних різновидів підрядних робіт у 2017 році, оскільки з позначень клітинок у календарному графіку (у новій редакції) не можливо чітко встановити дату початку виконання визначених у такому графіку робіт, а як наслідок не можливо встановити час прострочення виконання таких робіт відповідачем.

Крім того, з розрахунку позивача неможливо встановити вірність таких нарахувань, оскільки в розрахунку не обґрунтовано та чітко не визначено період та суму прострочення, зокрема, вартісні показники зазначені як орієнтовні.

Позивачем суду не доведено, а зі змісту Договору, додатків до нього та графіку на 2017 рік не вбачається визначення дат, місяців 2017 року, якими зафіксовано початок виконання певного виду підрядних робіт.

Посилання позивача у наданих в суді першої інстанції поясненнях, що одна клітинка графіку відповідає 7 дням обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки такі твердження не підтверджені жодними документами, позивачем не надано доказів, що сторони погоджували в належній формі факт того, що одна клітинка графіку відповідає 7 дням, а тому такі твердження не можуть бути взяті судом до уваги.

Крім того, з розрахунку позивача неможливо встановити вірність таких нарахувань, оскільки у ньому не конкретизовано вартість кожної окремої роботи, а лише зазначена загальна сума не виконаних, на думку позивача, робіт. Як вже вказувалося, із календарного графіку також неможливо встановити чітку дату початку виконання визначених у ньому робіт.

З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що нараховані позивачем пеня у розмірі 77 756,56 грн та штраф у розмірі 46 521,02 грн. є не обґрунтованим, не мотивованими, оскільки не містять доведених основних складових для здійснення обрахування, не можуть бути перевірені судом, а тому визнаються безпідставними.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили, що якість робіт, що виконується повинна відповідати умовам затвердженої проектно-кошторисної документації на об'єкт, вимогам технічного завдання, а також державним нормам, технічним умовам та загальним вимогам, які пред'являються до робіт цього типу. При цьому, генпідрядник згідно п.6.3.2-6.3.3 Договору зобов'язаний забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам договору та регулярно інформувати замовника про хід виконання робіт, у тому числі про відхилення від графіку їх виконання (причини, заходи щодо усунення відхилення) тощо.

Як встановлено вище, після укладення Договору, відповідач звернувся до позивача з листом, яким повідомив останнього, що через несприятливі погодні умови, а саме зменшення температури повітря нижче +10 град. С., неможливо розпочати виконання робіт відповідно до вимог .п. 21.08.10 ДБН В.2.3-4:2007. У зв'язку зі складними погодними умовами виконання робіт в зимовий період стало неможливим.

При цьому, позивач після отримання такого повідомлення не звертався до відповідача з вимогами приступати до виконання умов договору та не пред'являв будь-яких претензій щодо такого невиконання у зв'язку з погодними умовами. Тобто позивачем не доведено, що відповідач після повідомлення про неможливість виконання договору у відповідності до державних будівельних норм отримав вказівки позивача, як замовника, про виконання таких робіт, однак їх не виконав.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не розпочав виконання робіт у зв'язку з об'єктивними обставинами, які могли вплинути на якість робіт та виконання яких не відповідало б вимогам державних норм та технічним умовам, про що було повідомлено позивача, як замовника будівництва, що відповідно до приписів цивільного законодавства є підставою для звільнення особи від відповідальності. Також, судова колегія враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невиконання відповідачем умов Договору призвело до будь-яких збитків позивача та до якихось невідворотніх подій.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено вище, зобов'язання сторін за Договором припинились станом на 03 квітня 2017 року, про що свідчить додаткова угода №3 від 03.04.2017 до нього. Тобто, починаючи з 03 квітня 2017 року у відповідача відсутні зобов'язання перед позивачем щодо виконання підрядних робіт за Договором, а відтак, не можуть бути застосовані штрафні санкції за порушення строків виконання зобов'язання у період після 03.04.2017 .

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення пеня за період з 04.04.2017 по 30.06.2017 та штраф, право на стягнення якого виникло після 04 квітня 2017 року, тобто, виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем нараховані та заявлені до стягнення штрафні санкції, встановлені Договором, поза строком дії Договору.

Посилання позивача на те, що п. 11.1 договору передбачено його дію в частині розрахунків, сплати штрафних санкцій та гарантійного строку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором не можуть бути підставою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних санкцій, оскільки починаючи із дати розірвання договору зобов'язання відповідача з виконання робіт після цієї дати - 03.04.2017 є припиненими.

Таким чином, враховуючи в даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.76-79, 86 ГПК України, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді пені та штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Доводи позивача (апелянта) з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміні оскаржуваного рішення суду в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 267-270, 275, 276, 281-285 та Розділом ХІ «Перехідних положень» Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.10.2017 у справі №927/924/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.10.2017 у справі №927/924/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/924/17.

Повний текст судового рішення складено 19.01.2018

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Б.В. Отрюх

Т.І. Разіна