ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" січня 2018 р.Справа № 60/257-10

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

За участю представників:

прокурора - Здоровик М.М., посвідчення № 042298 від 22.03.2016

стягувача - не з'явився

боржника - не з'явився

розглянувши заяву Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу (вх. №42689 від 26.12.2017) по справі

за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр.Тетра", м. Харків
про стягнення 19042,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області 26.12.2017 від Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу (вх. №42689), в якій він просить суд визнати поважною причину пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання, поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №60/257-10 року від 08 листопада 2010 року та видати дублікат наказу господарського суду Харківської області по справі №60/257-10 року від 08 листопада 2010 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР.ТЕТРА" на користь Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова заборгованості з орендної плати у розмірі 18919,05 грн.

В обґрунтування поданої заяви стягувач посилається на те, що 16.03.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 15.09.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, стягувач повторно направив заяву про відкриття виконавчого провадження, 13.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 28.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, проте постанова про повернення виконавчого документу не була надіслана стягувачу, а отже строк пред'явлення виконавчого документу до виконання був пропущений з поважних причин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 грудня 2017 року заяву Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу призначено до розгляду у судовому засіданні на 04 січня 2018 року о 10:30 год.

Прокурор в судовому засіданні 04.01.2018 підтримав заяву стягувача.

Представник стягувача та представник боржника в судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги те, що згідно ч.2 ст. 329 ГПК України (від 06.11.1991 р. №1798-XII (у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 р., що діє з 15.12.2017 р.) заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, господарський суд вважає за необхідне розглянути дану заяву стягувача за відсутності представника стягувача та представника боржника.

Суд, розглянувши заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення прокурора встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08 листопада 2010 року позов задоволено частково в сумі 18919,05 грн., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР.ТЕТРА" на користь Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова заборгованість з орендної плати у розмірі 18919,05 грн., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР.ТЕТРА" на користь держбюджету України держмито в сумі 189,19 грн. та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР.ТЕТРА" на користь держбюджету України 234,47 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, врешті частині позову в сумі 123,83 грн. - відмовлено.

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції.

Згідно ст. 327 Господарського процесуального кодексу України (від 06.11.1991 р. №1798-XII (у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 р., що діє з 15.12.2017 р.) виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

23.11.2010 господарським судом Харківської області було видано відповідні накази на виконання вищезазначеного рішення зі строком пред'явлення їх до виконання до 24.11.2013.

В обґрунтування наданої заяви стягувач посилається на те, що 16.03.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 15.09.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, стягувач повторно направив заяву про відкриття виконавчого провадження, 13.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 28.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, проте постанова про повернення виконавчого документу не була надіслана стягувачу, а отже строк пред'явлення виконавчого документу до виконання був пропущений з поважних причин, а також враховуючи втрату наказу просить суд видати його дублікат.

Проте, суд вважає, що зазначені у заяві стягувача причини пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання не є поважними, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону, що діяла до 05.01.2017, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник.

В силу частини 2 вищезазначеної норми Закону України "Про виконавче провадження" cтягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Ч.2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Отже, стягувач, який подав до відповідного органу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження мав як заінтересована особа у виконанні судового рішення ухваленого на її користь цікавитись виконавчим провадженням та отримувати від державного виконавця інформацію про проведення виконавчих дій у відкритому за її заявою виконавчому провадженні.

Проте, незважаючи на те, що з часу пред'явлення наказу до виконання минуло більш ніж п'ять років, стягувач лише у жовтні 2017 року звернувся з відповідним запитом про хід виконавчого провадження.

З відповіді Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області за вих. № 3983 від 25.10.2017 вбачається, що 28.12.2012 винесено постанову по ВП № 31173267 про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, стягувач мав повторно пред'явити виконавчий документ до виконання до 28.12.2015.

Відповідно до ч.1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 р., що діє з 15.12.2017 р.) у разі пропуску строку для предявлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стягувачем не доведено поважність причин пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання, суд відмовляє в задоволенні заяви про визнання поважною причину пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання та поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Харківської області по справі №60/257-10 року від 23 листопада 2010 року.

Відповідно до пп. 19.4 п. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 р., що діє з 15.12.2017 р.) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на момент звернення з відповідною заявою про видачу дубліката наказу сплив строк для пред'явлення наказу до виконання та судом відмовлено в задоволенні заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання цього наказу, суд відмовляє стягувачу у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу.

Керуючись ст.ст. 234, 329 Господарського процесуального кодексу України, пп. 19.4 п. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Квартирно - експлуатаційному відділу м. Харкова у поновленні пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачі дубліката наказу.

Ухвала суду набирає законної сили 04.01.2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції.

Ухвала складена 05.01.2018 року.

Суддя ОСОБА_1