УХВАЛА

09 січня 2018 року

м. Київ

справа № 7/116-Б

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєсков В.Г. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.,

учасники справи:

заявник - Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" (далі - ТОВ "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин"),

ліквідатор боржника - арбітражний керуючий Мельник Василь Олексійович,

розглянувши матеріали заяви Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду України від 31.10.2017

у складі колегії суддів: Ткаченко Н.Г. (головуючий), Катеринчук Л.Й., Удовиченка О.С.

у справі за заявою Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до ТОВ "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2017 Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало до Верховного Суду України вказану вище заяву із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017.

На обгрунтування зазначеної заявником підстави для перегляду судового рішення до заяви додано копію постанови Вищого господарського суду України від 28.09.2016 у справі № 9/218/10.

15.12.2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

26.12.2017 відповідно до положень підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ заяву Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 31.10.2017 у справі № 9/218/10 передано на розгляд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2017 вказану заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

Ухвалою Верховного Суду від 29.12.2017 задоволено заяву судді Катеринчук Л.Й. про самовідвід у розгляді справи № 7/116-Б.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2018 вказану заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Білоуса В.В., Погребняка В.Я.

Перевіривши доводи заявника та дослідивши додані до заяви матеріали, колегія суддів вважає, що заява є безпідставною, а її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017 (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У даній справі суди розглядали клопотання ліквідатора ТОВ "Житомирська обласна лабораторія по біологічному захисту рослин" - арбітражного керуючого Мельника В.О. про оплату послуг та відшкодування витрат за період виконання ним повноважень ліквідатора боржника на суму 166 011, 51 грн, яку він просив стягнути з кредиторів боржника пропорційно їх вимогам. При цьому, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції, якими частково задоволено клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. і стягнуто відповідні суми з кредиторів боржника пропорційно їх вимогам, Вищий господарський суд України виходив із того, що за відсутності коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності, оплата послуг і відшкодування витрат арбітражного керуючого повинні здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Водночас із постанови Вищого господарського суду України від 28.09.2016 у справі № 9/218/10, на яку посилається заявник як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що вона є прийнятою за інших фактичних обставин справи, встановлених судом, та за іншого матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, аніж у справі, що переглядається. Зокрема, у справі № 9/218/10 суд касаційної інстанції, приймаючи рішення про оплату послуг і відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, вказав про існування рішень суду першої інстанції про джерело оплати послуг і відшкодування витрат арбітражного керуючого та про наявність майна, за рахунок якого можливе погашення кредиторських вимог, які забезпечені заставою та послуг арбітражного керуючого.

Враховуючи, що факт подібності правовідносин у наведених заявником випадках не підтвердився, підстави для висновку про різне застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права відсутні.

На підставі викладеного та керуючись підпунктами 1, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, пунктом 6 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VII, статтями 11116, 11117,11121 ГПК України у редакції до 15.12.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у допуску справи № 7/116-Б до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

3. Ухвала є остаточною.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк