ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокуСправа № 916/1868/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Будішевської Л.О.,

суддів: Таран С.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання: Станковій І.М.

за участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 - не з'явився,

від ОСОБА_2 - не з'явився,

від ТОВ "Агрофірма "Дністровська" - не з'явився,

від ОСОБА_3 - не з'явився,

від ОСОБА_4 - не з'явився,

від ОСОБА_5 - не з'явився,

від ОСОБА_6 - не з'явився,

від ОСОБА_7 - не з'явився,

від ОСОБА_8 - не з'явився,

від ОСОБА_9 - ОСОБА_10

від ОСОБА_11 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Одеської області, ухваленого 15.11.2017 о 11:40 год., колегією суддів у складі: головуючого судді Д'яченко Т.Г., суддів Степнової Л.В., Роги Н.В., м. Одеса, повний текст складено 17.11.2017

у справі № 916/1868/17

за позовом: ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_11.

про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_11

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 договір купівлі продажу частки у статутному капіталі товариства без згоди на те засновника товариства - ОСОБА_12, порушив переважне право позивача на купівлю частки учасника товариства, що суперечить статті 53 Закону України «Про господарські товариства».

Ухвалою суду від 03.08.2017 порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТОВ "Агрофірма „Дністровська", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 В якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_11

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.11.2017 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач підставами для визнання спірного договору недійним зазначає в своєму позові ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1,3 ст. 215 Цивільного Кодексу України та посилається на п. 7, п.п. 5, 8, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Згідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 2 ст. 147 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права.

Таке ж правило міститься в п. 4.12. Статуту ТОВ «Агрофірма «Дністровська», затвердженого зборами учасників товариства, що оформлено протоколом №2 від 04.03.2017.

Відповідно до абз. 1 п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 28 жовтня 2013 року „Про практику розгляду судами корпоративних спорів", продаж учасником частки (її частини) з порушенням переважного права купівлі інших учасників (частина друга статті 147 ЦК України, частина друга статті 53 Закону про господарські товариства) не зумовлює недійсність такого правочину. У цьому разі будь-який учасник товариства має право пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця за аналогією з нормою частини четвертої статті 362 ЦК України.

Умовами абз. 3 п. 1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25 лютого 2016 року „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин" визначено, що відповідно до частини першої статті 167 ГК України, частини другої статті 147 та частини четвертої статті 151 ЦК України, частини третьої статті 53 та частини третьої статті 65 Закону України "Про господарські товариства" господарським судам підвідомчі справи за позовом учасника товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) або учасника товариства з додатковою відповідальністю (далі - ТДВ) про переведення на учасника прав та обов'язків покупця у зв'язку з порушенням його переважного права на купівлю частки (її частини) у статутному капіталі товариства.

Відповідно до ч. 4 ст. 362 Цивільного Кодексу України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Отже, належним способом захисту прав учасника, переважне право якого порушено, є звернення з позовом про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Дослідження обставин щодо наявності чи відсутності порушення переважного права учасника товариства - ОСОБА_1, позивача, виходить за межі даного спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки, оскільки встановлення цих фактів не вплине на вирішення даного спору по суті, тому що продаж учасником частки (її частини) з порушенням переважного права купівлі інших учасників не зумовлює недійсність такого правочину.

Посилання позивача на те, що договір купівлі-продажу частки у статному капіталі від 26.06.2017р. суперечить ч. 2 ст. 362 ЦК України, відповідно до якої, продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає, а тому має бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України, є безпідставним, оскільки наявність чи відсутність повідомлення про намір продати частку не впливає на зміст правочину, тоді як суперечність саме змісту правочину Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства є підставою для визнання його недійсним.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Одеської області від 15.11.2017, ОСОБА_12 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017 у справі № 916/1868/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 скасувати та ухвалите нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент здійснення правочину стороною (стронами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Оскільки спірний договір купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства укладений в порушення вимог ст.53 Закону України «Про господарські товариства», він має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_12 на рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017 прийнято до провадження із призначенням до розгляду в судовому засіданні на 16.01.2018.

В судове засідання 16.01.2018 з'явився представник ОСОБА_9

Інші представники учасників справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення ухвали суду апеляційної інстанції від 27.11.2017 про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду в судовому засіданні на 16.01.2018 (а.с.237-250 т.1).

Представник ОСОБА_9 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

Згідно Статуту ТОВ «Агрофірма «Дністровська», затвердженого зборами товариства, що оформлені протоколом № 2 від 04.03.2017, учасниками товариства є ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2 (а.с.22-33 т.1).

Відповідно до п. 4.5 Статуту товариства, частка кожного з учасників в статутному Фонді товариства становить: ОСОБА_3 з загальним розміром внеску 5515 грн., із часткою в Статутному Фонді - 11,0 часток; ОСОБА_9 з загальним розміром внеску 10920 грн., із часткою в Статутному Фонді - 21,8 частки; ОСОБА_4 з загальним розміром внеску 17805 грн., із часткою в Статутному Фонді - 35,8 частки; ОСОБА_5 з загальним розміром внеску 5460 грн., із часткою в Статутному Фонді - 10,9 частки; ОСОБА_6 з загальним розміром внеску 5460 грн., із часткою в Статутному Фонді - 10,9 частки; ОСОБА_7 з загальним розміром внеску 5460 грн., із часткою в Статутному Фонді - 10,9 частки; ОСОБА_1 з загальним розміром внеску 5460 грн., із часткою в Статутному Фонді - 10,9 частки; ОСОБА_8 з загальним розміром внеску 5460 грн., із часткою в Статутному Фонді - 10,9 частки; ОСОБА_2 з загальним розміром внеску 5460 грн., із часткою в Статутному Фонді - 10,9 частки.

Учасник товариства може зі згоди інших учасників уступити свою частку (частину частки) одному або декільком учасникам цього товариства. Учасник товариства користується переважним правом придбати частку (її частину) учасника, який її уступає, пропорційно їх частки в Статутному Фонді або в іншому погодженому між ними розмірі перед любими третіми особами (п.п. 4.11, 4.12 Статуту).

26.06.2017 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_11 (покупець) укладено договір купівлі продажу частки у статутному капіталі, відповідно до п.1.1. якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність та оплачує частку в Статутному капіталі, яка складається з 5460 грн., що становить 10,9 частки Статутного капіталу ТОВ «Агрофірма «Дністровська», що розділений на 134 частки по 500 грн. кожна. (а.с.9-13 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до позивача з повідомленням про проведення позачергових загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Дністровська», в порядку денного яких є пропозиція зміни складу засновників у зв'язку із укладанням договору купівлі-продажу корпоративних прав, затвердження нової редакції статуту товариства.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Агрофірма «Дністровська».

При цьому позивач обґрунтовує свої позовні вимоги порушенням його переважного права купівлі частки учасника товариства.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, серед яких зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 147 ЦК України, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Частиною 4 ст. 362 ЦК України передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що продаж учасником товариства частки (її частини) з порушенням переважного права купівлі інших учасників товариства не зумовлює недійсність договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства.

Крім того, задоволення позову про визнання недійсним спірного правочину не призведе до відновлення порушеного права позивача.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача, як учасника товариства, є звернення з позовом про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017 у справі № 916/1868/17 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 281, 282, 283, 270 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017 у справі № 916/1868/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.01.2018.

Головуючий суддяЛ.О. Будішевська
СуддяС.В. Таран
СуддяМ.А. Мишкіна