ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокуСправа № 916/2067/17
м. Одеса, просп. Шевченка, 29

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.,

(У звязку з перебуванням судді-учасника колегії ОСОБА_1 у відпустці, склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №20 від 09.01.2018 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.01.2018).

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність),ОСОБА_3 (голова ОСББ),

від відповідача ОСОБА_4 (за довіреністю), ОСОБА_5 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»

на рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2017

суддя Желєзна С.П.

час і місце ухвалення: 15:30 год.; м. Одеса, просп. Шевченка, 29

дата складання повного тексту рішення 13.11.2017

у справі № 916/2067/17

за позовом Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку «Іріс-15»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку «Іріс-15» (далі ОСББ, позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (далі ТОВ «Інфокс», відповідач) про визнання укладеним з дня набрання чинності рішенням суду типового договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення між позивачем та відповідачем в редакції ОСББ.

Позов обґрунтований тим, що 14.08.2016 на загальних зборах ОСББ було вирішено укласти договір з ТОВ «Інфокс». Листом №37 від 24.06.2017 позивач звернувся до відповідача із проханням укласти договір на постачання води для технічних потреб ОСББ. При цьому, позивачем було повідомлено відповідача, що відповідно до рішення загальних зборів мешканці будинку залишаються на індивідуальних договорах з ТОВ «Інфокс». 31.03.2017 ОСББ повторно звернулось до відповідача із проханням укласти договір на поставку води для полива прибудинкової території. Листом №2535 від 11.05.2017 ТОВ «Інфокс» було повідомлено позивача про необхідність встановлення загально-будинкового приладу обліку витрат холодної води, розроблення та затвердження проектно-технічної документації на прилад обліку води. Листом №68 від 26.05.2017 позивач надав відповідачу підписаний та скріплений печаткою проект типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення. ОСББ повідомило відповідача про необхідність підписання, скріплення печаткою та повернення на адресу обєднання типового договору у встановлений законодавством термін. Листом від 26.06.2017 ТОВ «Інфокс» було повідомлено ОСББ про неможливість укладення типового договору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.11.2017 позов задоволений у повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що відмова відповідача від укладання договору на основі Типового суперечить вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Право позивача вимагати укладення договору та обовязок відповідача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом, а тому, в разі ухилення чи відмови від укладення договору, який відповідає типовому, таке право підлягає захисту судом.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ТОВ «Інфокс» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального права, при неповному зясуванні всіх обставин справи в їх сукупності. Скаржник зазначає, що житловий будинок безпосередньо приєднаний до комунальних мереж водопроводу та каналізації. Всі мешканці будинку є споживачі філії «Інфоксводоканал», з якими укладені договори, відкриті окремі особисті рахунки та оплата за надані послуги здійснюється у відповідні з тарифом на послуги з центрального постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Відповідач зазначає, що в договорі, який запропонований позивачем як типовий, внесено чимало змін. Тому, на думку апелянта, твердження суду про те, що проект договору запропонований позивачем, не суперечить умовам типового договору, не відповідає матеріалам справи. Відповідач також вважає, що застосовувати до спірних правовідносин ст. 187 ГК України неможливо, оскільки це не спір про укладання господарського договору за державним замовленням.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Головей В.М., суддів Колоколова С.І., Савицького Я.Ф. та її розгляд призначено на 10.01.2018 року.

У звязку з перебуванням судді Савицького Я.Ф. у відпустці, склад судової колегії змінено та сформовано наступний склад судової колегії: головуючий суддя Головей В.М., судді Колоколов С.І., Разюк Г.П.

10.01.2018 перед початком судового засідання до суду апеляційної інстанції від ОСББ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що відповідач займає монопольне становище на ринку послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, а будинок позивача приєднаний до мереж відповідача, останній не має права відмовити позивачу як споживачу житлово-комунальних послуг в укладанні договору на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

10.01.2018 в судовому засіданні було оголошено перерву до 16.01.2018.

12.01.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ «Інфокс» зазначає, що житловий будинок за адресою вул. М. Жукова, 15 безпосередньо приєднаний до комунальних мереж водопроводу та каналізації. ОСББ є колективним споживачем, укладає договір з Водоканалом та отримує послуги на потреби всіх мешканців багатоповерхового будинку, де передача послуги відбуваються у точці комерційного обліку на вводі у будинок. Тобто, філією надаються два різних виду послуг, які регламентуються різними нормативно-правовими нормами, а судом було застосовано норми та типовий договір по наданню послуг по квартирі для цілого житлового будинку.

В судовому засіданні 16.01.2018 представники відповідача надали пояснення, якими підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити останню.

Представники позивача в судовому засіданні 16.01.2018 надали пояснення, в яких заперечували прости апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Пунктом 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190 зі змінами (далі - Правила) встановлено, що відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Останній належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ст. 4, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Приписами ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Отже, діючим законодавством України передбачено обов'язкове укладення договору у сфері водопостачання та водовідведення, який в свою чергу повинен відповідати вимогам Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилам.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також в разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ст. 627, ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом, 09.04.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію ОСББ «Іріс-15», метою створення якого відповідно до статуту обєднання, затвердженого рішенням установчих зборів, яке оформлене протоколом №1 від 06.03.2016, є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обовязків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом.

31.08.2016 ОСББ «Іріс-15» було прийнято на баланс багатоквартирний будинок, розташований по вул. М. Жукова, буд. 15.

Рішенням загальних зборів ОСББ, оформлених протоколом №4 від 14.08.2016 було вирішено, зокрема, укласти договір з ТОВ «Інфокс».

24.03.2017 позивач звернувся до відповідача з листом №37, в якому просив укласти договір на постачання води для технічних потреб ОСББ. При цьому, позивачем було повідомлено відповідача, що відповідно до рішення загальних зборів мешканці будинку залишаються на індивідуальних договорах з ТОВ «Інфокс».

31.03.2017 ОСББ повторно звернулось до відповідача із проханням укласти договір на поставку води для полива прибудинкової території.

11.05.2017 ТОВ «Інфокс» надало відповідь позивачу листом №2535, в якому повідомило останнього про необхідність встановлення загально-будинкового приладу обліку витрат холодної води, розроблення та затвердження проектно-технічної документації на прилад обліку води.

Листом №68 від 26.05.2017 ОСББ було надано ТОВ «Інфокс» підписаний та скріплений печаткою проект типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення. Листом від 26.06.2017 відповідач повідомив позивача про неможливість укладення типового договору, оскільки останній укладається з фізичною або юридичною особою, які є власником (наймачем, орендарем) житлового чи нежитлового приміщення. Проте, оскільки ОСББ є лише балансоутримувачем житлового будинку, то, відповідно, виступати стороною договору не може.

При цьому, відповідач також повідомив ОСББ про необхідність оформлення договору для надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення для ОСББ, встановлення прибудинкового приладу обліку води та проведення розрахунку необлікованих витрат у внутрішньо-будинкових мережах. До вказаного листа ТОВ «Інфокс» було додано бланк договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення для ОСББ, який з боку ТОВ «Інфокс» підписано не було.

З огляну на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладання договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення є обов`язковим для сторін в силу закону. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком як для споживача, так і для виконавця житлово-комунальних послуг за умови, якщо запропонований договір відповідає типовому договору. При цьому, не дивлячись на покладений на виконавця обовязок підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг, ТОВ «Інфокс» не зверталось до ОСББ із пропозицією укласти договір, отже відповідач ухиляється від укладання договору з позивачем.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч. 3 ст. 184 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Проте, відповідачем у порушення вимог ст. 181 ГК України не було складено протоколу розбіжностей до запропонованого ОСББ проекту Договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення. При цьому, надісланий відповідачем на адресу позивача для укладання власний бланк договору не може вважатись акцептом, оскільки вказаний договір з боку відповідача оформлено у відповідності до вимог ст. 181 Господарського кодексу України не було.

Приписами ст. 187 Господарського кодексу України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Надаючи правову оцінку проекту договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, запропонованого позивачем, судова колегія встановила, що даний договір не суперечить умовам типового договору, форма і зміст якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 та містить усі істотні умовами договору для надання житлово-комунальних послуг, які зазначені у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог, адже суд першої інстанції повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.269 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційних скаргах, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

ОСОБА_6