КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Справа№ 911/2339/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання - Пугачовій А.С.

за участю учасників справи згідно протоколу судового засідання від 16.01.2018 у справі №911/2339/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Дар"

на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2017, повний текст якого складено та підписано 22.11.2017

у справі №911/2339/17 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Селянського фермерського господарства "Дар"

до Приватного підприємства "Церера-Агро-Транс"

про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В :

Селянське фермерське господарство "Дар" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Церера-Агро-Транс" (далі-відповідач) 170 139,00 грн, з яких: 147 078 грн боргу зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки №40 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки №39 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки №29 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки НОМЕР_4 від 10.09.2010, договором оренди земельної ділянки №13 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки №2 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки №143 від 01.09.2010, договором оренди земельної ділянки № 12 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки №114 від 01.09.2010, договором оренди земельної ділянки №115 від 01.09.2010, договором оренди земельної ділянки №103 від 01.09.2010, договором оренди земельної ділянки № 6 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки №8 від 30.03.2010, договором оренди земельної ділянки №355 від 23.07.2010, та договором оренди земельної ділянки НОМЕР_12 від 01.09.2010; 18 279,90 грн інфляційних втрат та 4 781,10 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача на підставі договорів відступлення права вимоги (цесії) №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 16 від 29.06.2017 перейшло право вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості за договорами оренди земельної ділянки № 41 від 30.03.2010, № 39 від 30.03.2010, №29 від 30.03.2010, №117 від 10.09.2010, № 13 від 30.03.2010, № 2 від 30.03.2010, № 143 від 01.09.2010, № 12 від 30.03.2010, НОМЕР_9 від 01.09.2010, НОМЕР_13 від 01.09.2010, № 103 від 01.09.2010, № 6 від 30.03.2010, № 8 від 30.03.2010, № 355 від 23.07.2010, НОМЕР_12 від 01.09.2010, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.11.2017 у справі №911/2339/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції від 17.11.2017, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи; на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників справи, судова колегія встановила наступне.

30.03.2010 між ОСОБА_2, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

30.03.2010 між ОСОБА_3, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

30.03.2010 між ОСОБА_4, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

10.09.2010 між ОСОБА_5, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_4, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

30.03.2010 між ОСОБА_6, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_5 відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

30.03.2010 між ОСОБА_6, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_6 відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

01.09.2010 між ОСОБА_7, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_7 відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

30.03.2010 між ОСОБА_8, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_8 відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

01.09.2010 між ОСОБА_9, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_9, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

30.03.2010 між ОСОБА_10, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_10 відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

30.03.2010 між ОСОБА_11, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_11 відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

01.09.2010 між ОСОБА_9, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_12, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

01.09.2010 між ОСОБА_12, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_13, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

01.09.2010 між ОСОБА_13, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_14 відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області.

У відповідності до п.п.4.2, 4.3 зазначених вище договорів розмір орендної плати становить 3% від нормативно грошової оцінки орендованої земельної ділянки та становить 1 300 грн. На письмове чи усне прохання орендодавця (заяву), орендна плата, за певний період, може бути сплачена у натуральній формі. Передача продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами (видатковими накладними, відомостями на видачу продукції чи таке інше).

Договір оренди земельної ділянки №355 від 23.07.2010 між ОСОБА_14 та відповідачем в матеріалах справи відсутній.

В подальшому, між фізичними особами - власниками земельних ділянок, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_16, як первісними кредиторами, та позивачем, як новим кредитором, були укладені договори про відступлення права вимоги (цесії) №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 16 від 29.06.2017 (далі-Договори про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов яких первісні кредитори відступили новому кредитору право вимоги заборгованості за договорами оренди земельних ділянок №114 від 01.09.2010, №103 від 01.09.2010, №96 від 01.09.2010, №40 від 30.03.2010, №12 від 30.03.2010, №143 від 01.09.2010, №2 від 30.03.2010, №39 від 30.03.2010, №115 від 01.09.2010, №117 від 10.09.2010, №6 від 30.03.2010, №8 від 30.03.2010, №355 від 23.07.2010, №13 від 30.03.2010, №41 від 30.03.2010 у розмірі 9 805,20 грн по кожному договору.

Згідно із п.1.6 Договорів відступлення права вимоги (цесії) сторони підтверджують, що сума, вказана в п.1.1 договору є остаточною заборгованістю боржника за 2015 та 2016 роки станом на день підписання договору.

Відповідно до п. 2.1.4 Договорів відступлення права вимоги (цесії) первісний кредитор в повному обсязі і в належній формі надав новому кредитору достовірну інформацію, відомості та документи стосовно стягнення заборгованості боржника, будь-яких прихованих відомостей з питань стягнення заборгованості не існує.

05.07.2017 фізичні особи - власники земельних ділянок повідомили відповідача про відступлення права вимоги, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 163-177 т.1).

Предметом позову є вимоги про стягнення 147 078,00 грн сукупної заборгованості зі сплати орендної плати, 18 279,90 грн інфляційних втрат та 4 781,10 грн 3 % річних.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ «Перехідних положень» ГПК України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням приписів частини 1 статті 270 та частини 1 статті 252 ГПК України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених у Главі «Апеляційний розгляд». При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах «Апеляційний розгляд» і «Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження».

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги відзиву, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ч.1 ст.21 Закону України "Про оренду землі").

У відповідності до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтю 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з відомостей про видачу орендної плати за 2015 та 2016 роки пайовикам, відповідач у порядку п.4.3 Договорів оренди земельних ділянок розраховувався з власниками земельних ділянок у натуральній формі (а.с.88-161 т.2).

Більше того, в матеріалах справи містяться акти звірки взаєморозрахунків від 15.09.2017, відповідно до яких за 2015 та 2016 роки відповідач розраховувався з власниками земельних ділянок за оренду земельних ділянок у натуральній формі (а.с.219-229 т.2).

Крім того, з наявних в матеріалах справи податкових розрахунків за 2015-2016 роки вбачається про сплату останнім податку з доходів фізичних осіб, орендодавців спірних земельних ділянок (а.с.162-184 т.2).

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності у відповідача перед орендодавцями заборгованості з орендної плати за 2015-2016 роки за вищезазначеними договорами оренди земельних ділянок.

Твердження апелянта про те, що орендодавці земельних ділянок не зверталися до відповідача із письмовими заявами про обрання натуральної форми розрахунків за орендну плату, що свідчить про невиконання останнім своїх обов'язків щодо розрахунку з орендодавцями є безпідставними, оскільки пунктами 4.3 Договорів оренди земельної ділянки та додатками №2 до них передбачено можливість отримання орендної плати у натуральній формі на усне прохання орендодавця.

Наявні в матеріалах справи нотаріально посвідчені заяви власників спірних земельних ділянок про неотримання від відповідача орендної плати за 2015 та 2016 роки (а.с.79-90 т.3), судовою колегію не приймаються як належні та допустимі докази існування заборгованості, оскільки, по-перше, не спростовують достовірності відомостей про видачу орендної плати за дані роки пайовикам, які оформлені відповідно до п.4.3 Договорів оренди земельних ділянок; по-друге, дані заяви жодним чином не спростовують підписаних між власниками спірних земельних ділянок та відповідачем зазначених вище актів взаєморозрахунків щодо відсутності заборгованості.

Доводи позивача щодо того, що у відомостях про видачу орендної плати за 2015 та 2016 роки пайовикам, наявна інформація про отримання орендної плати в натуральній формі ОСОБА_10 та ОСОБА_3, які померли у 2010 та 2015 роках, що підтверджується наданими Свідоцтвами про смерть Серії НОМЕР_15 від 17.12.2010 та Серії НОМЕР_16 від 11.03.2015 судовою колегією оцінюються критично, оскільки орендну плату за ОСОБА_10 та ОСОБА_3 протягом 2015-2016 років отримували їхні спадкоємці - ОСОБА_11 та ОСОБА_16, які власноручно розписувались у відповідних відомостях. Також, судовою колегією враховано, що позивач не скористався своїм процесуальним правом як на проведення експертизи на його замовлення так і в процесі розгляду судом першої та апеляційної інстанціях даної заявити клопотання про призначення судової експертизи, хоча ставить під сумнів достовірність підписів у відомостях.

Посилання позивача на те, що акти взаєморозрахунків від 15.09.2017 підписанні між власниками земельних ділянок та відповідачем вже після уступки ними права вимоги до позивача, судова колегія оцінюються також критично, оскільки жодним чином не спростовують наведених у них даних.

Також, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів існування між відповідачем та власниками земельних ділянок інших договірних відносин, судова колегія не приймає до уваги посилання останнього про недоведеність факту здійснення розрахунку з власниками земельних ділянок саме за вищезазначеними договорами.

Таким чином, враховуючи в даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.76-79, 86 ГПК України, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за оренду спірних земельних ділянок.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 18 279,90 грн та 3% річних у розмірі, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог в цій частині, оскільки є похідними від вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за фактичне користування об'єктом оренди.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Доводи позивача (апелянта) з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміні оскаржуваного рішення суду в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 267-270, 275, 276, 281-285 та Розділом ХІ «Перехідних положень» Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Дар" на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2017 у справі №911/2339/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2017 у справі №911/2339/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2339/17.

Повний текст судового рішення складено 19.01.2018

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

О.В. Тищенко