ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.01.2018 Справа № 920/884/17

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СЕНСІ (м. Суми, Сумська область),

до - Товариства з обмеженою відповідальністю БПЦ Інжинірінг (м. Москва, Російська Федерація),

про стягнення 8450,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.09.2017 становить 220 768 грн. 38 коп.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність № 10 від 17.01.2018);

від відповідача - не зявився;

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 8450,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.09.2017 становить 220 768 грн. 38 коп. заборгованості за поставлений товар відповідно до укладеного між сторонами контракту купівлі-продажу продукції № 261216 від 26.12.2016.

У підготовчому засіданні 19.12.2017 судом розглянуто питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу.

Представник позивача у підготовчому засіданні 19.12.2017 зазначив, що підтримує позовні вимоги, повідомив про всі обставини справи, які відомі позивачу та надав докази, на які посилається у позові. Розмір заявлений позивачем судових витрат 3311 грн. 53 коп. судового збору. Додаткових заяв та клопотань представник позивача не має.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.12.2017 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 січня 2018 року на 13 год. 15 хв. з повідомленням сторін; відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву до 10.01.2018.

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені усі належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Підсудність даної справи Господарському суду Сумської області визначена ст. 124 Господарського процесуального кодексу України (у чинній редакції ГПК України на дату порушення провадження у справі № 920/884/17 - 22.09.2017), п. 2 ст. 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованою Україною та Російською Федерацією, ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» та п. 9.1.1. контракту № 261216 від 26.12.2016, згідно з яким, всі спори та розбіжності, що можуть виникнути за контрактом або у звязку з ним підлягають розгляду за виробом позивача, в тому числі у господарському суді Сумської області (згідно з діючим законодавством України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Стаття 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлює, що суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2016 між сторонами укладено контракт купівлі-продажу продукції № 261216, згідно з умовами якого позивач зобовязується виготовити та передати у власність відповідача, а відповідач зобовязується оплатити та прийняти продукцію відповідно до опису, за цінами та у строки виготовлення та поставки, зазначеними у контракті та специфікації № 1.

Загальна сума контракту становить 16 900, 00 дол. США та може бути змінена тільки після підписання додаткової угоди до контракту.

Валюта контракту долар США (п. 3.2. контракту).

Згідно з п. 3.1. контракту, відповідач здійснює оплату за контрактом шляхом банківського переказу на рахунок позивача наступним чином: 50 % попередня оплата; 50 % протягом 15 банківських днів після отримання повідомлення про готовність продукції до відвантаження.

За специфікацією № 1 від 26.12.2016 позивач зобовязався виготовити та передати відповідачу продукцію на загальну суму 16 900, 00 дол. США.

Платіжним дорученням № 340 від 25.01.2017 підтверджується факт перерахування відповідачем позивачу попередньої оплати в сумі 8450 дол. США.

За умовами п. 4.1. контракту, позивач зобовязується виготовити продукцію у строк до 45 календарних днів з моменту отримання авансу відповідно до п. 3.1. контракту, при умові своєчасного здійснення попередньої оплати.

Відповідно до п. 4.3. контракту, у редакції додаткової угоди № 1 від 27.03.2017, позивач зобовязується поставити продукцію на умовах СРТ, м. Тутаєв, Ярославська область, Російська Федерація у відповідності до Міжнародних правил «Інкотермс» в редакції 2010р. протягом 10 робочих днів після направлення позивачем повідомлення про готовність продукції до відвантаження. Для митного оформлення при імпорті продукція доставляється на Ярославську таможню, Ярославський т/п, код поста 10117050.

За умовами п. 4.5. договору, датою поставки продукції (датою переходу права власності, а також датою переходу ризиків випадкової загибелі, псування чи втрати продукції), є дата передачі продукції позивачем першому перевізнику, що вказується у вантажній митній декларації на експорт.

Матеріалами справи, а саме митною декларацією № ЕК 10 АА 805180/2017/004558, міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 0048373, рахунком фактурою № 18 від 31.03.2017, повідомленням про фактичне вивезення товарів, підтверджується факт виконання позивачем 04.04.2017 договірних зобовязань щодо передачі відповідачу відповідно до умов договору товару на загальну суму 16 900, 00 дол. США.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами контракту не оплатив поставлений позивачем товар своєчасно та у повному обсязі, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 8450 дол. США.

Згідно з частиною 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 ГК України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 ЦК України).

При цьому, згідно приписів ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положення ст. ст. 655, 692 Цивільного кодексу України встановлюють презумпцію оплатності переданого покупцеві товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що факт передачі позивачем відповідачу товару на загальну суму 16900,00 дол. США. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. При цьому відповідач не розрахувався за отриманий товар у повному обсязі та своєчасно, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 p., гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Європейський суд розширено тлумачить поняття «майна». Так, в постанові по справі Бейелер проти Італії (5 січня 2000 р.) зазначено, що «…поняття «майно» в ст. 1 має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як «майно» в контексті цього положення».

Слід враховувати, що до майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном (наприклад права вимоги особи за зобовязаннями, за якими вона є кредитором).

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не подано доказів сплати боргу у повному обсязі чи аргументованих заперечень проти вимог позивача, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за товар відповідно до укладеного між сторонами контракту купівлі-продажу продукції № 261216 від 26.12.2016 в сумі 8450,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.09.2017 становить 220 768 грн. 38 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 3311 грн. 53 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БПЦ Інжинірінг (вул. Андроньєвська Б, буд. 17, кім. 429, м. Москва, Російська Федерація, 109544, ОКПО 61662353, ІНН НОМЕР_1, ОГРН 590) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СЕНСІ (вул. Тополянська, 9/4, м. Суми, Україна, 40022, ) 8450, 00 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.09.2017 становить 220 768 грн. 38 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БПЦ Інжинірінг (вул. Андроньєвська Б, буд. 17, кім. 429, м. Москва, Російська Федерація, 109544, ОКПО 61662353, ІНН НОМЕР_1, ОГРН 590) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СЕНСІ (вул. Тополянська, 9/4, м. Суми, Україна, 40022, ) 3311 грн. 53 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне судове рішення складено 18.01.2018.

СУДДЯ О.Ю.РЕЗНІЧЕНКО