ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018р. Справа № 914/1652/16

За позовом:Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», м. Новий Розділ
про:стягнення 252598,53 грн.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Палюх Г.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1, ОСОБА_2 представники за довіреностями
від відповідача:ОСОБА_3, ОСОБА_4 представники за довіреностями

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

СУТЬ СПОРУ:

ПАТ «Уктрансгаз» звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до ДП «Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про стягнення 252598,53 грн.

Ухвалою від 21.06.2016р. в даній справі порушено провадження.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 15.12.2016р. у справі №914/1652/16 (суддя Король М.Р.) провадження було зупинено у звязку з призначенням судової експертизи, матеріали справи скеровано до Львівського НДІ судових експертиз.

У звязку із закінченням повноважень як вперше призначеного на посаду судді Король М.Р., 30.01.2017р. було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, внаслідок якого справу №914/1652/16 передано на розгляд судді Крупнику Р.В.

Ухвалою суду від 07.11.2017р. провадження у справі №914/1652/16 поновлено та призначено розгляд справи на 27.11.2017р. Судове засідання призначене на 10:45 год. 27.11.2017р. не відбулось у звязку з перебуванням судді Крупника Р.В. у відпустці. Ухвалою суду від 28.11.2017р. розгляд справи призначено на 11.12.2017р. Ухвалою від 11.12.2017р. суд замінив первісного відповідача ДП «Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» його правонаступником ПрАТ «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», розгляд справи відклав на 11.01.2018р.

Як вбачається з протоколу судового засідання у справі №914/1652/16, в судовому засіданні 11.12.2017р. суд перейшов до розгляду справи по суті.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ГПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи наведене, суд ухвалив продовжити розгляд справи по суті за правилами загального позовного провадження.

Представники позивача в судове засідання зявилися, просили суд позов задоволити повністю. Заявлені вимоги представники обґрунтовують тим, що 29.02.2016р. між ПАТ «Укртрансгаз» (Оператором) та ДП «Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Замовником) укладено договір транспортування природного газу №, за умовами якого оператор надає замовнику послуги з транспортування природного газу на умовах, визначених договором, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. Згідно договору, послугами, які можуть бути надані замовнику є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї. Як стверджують представники позивача, у відповідності до п. 1-2 глави 3 розділу 14 Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у т.ч. щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10 числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів. За період грудень 2015р. березень 2016р. на газорозподільну станцію відповідача надійшли наступні обсяги природного газ: грудень 2015р. 545,817 тис.куб.м. (за даними відповідача 542,817 тис.куб.м.), січень 2016р. 530,305 тис.куб.м. (за даними відповідача 516,226 тис.куб.м.), лютий 2016р. 493,963 тис.куб.м. (за даними відповідача 486,966 тис.куб.м.), березень 2016р. 527,615 тис.куб.м. (за даними відповідача 524,274 тис.куб.м.). Таким чином, з мереж відповідача за вказаний період було використано на 27,417 тис.куб.м. менше природного газу від того обсягу, який надійшов, що в свою чергу свідчить про допущення відповідачем негативних місячних небалансів у розмірі 27,417 тис.куб.м. Як стверджують представники, у звязку з неврегулюванням відповідачем негативних місячних небалансів за період грудень 2015р. березень 2016р. в порядку та строки, визначені договором та Кодексом газотранспортної системи, позивач відповідно до вимог п. 9.1., 9.5., 11.4. договору, п. 7 глави 3 розділу 14, п. 1-4 глави 4 розділу 14 Кодексу, надав відповідачеві послуги балансування на суму 252598,53 грн. Оскільки в добровільному порядку послуги з балансування відповідачем оплачені не були, позивач просить стягнути їх вартість з відповідача в судовому порядку в розмірі 252598,53 грн.

Представники відповідача в судове засідання зявилися, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечуючи проти позову, представники зазначають, що позивачем неправильно проведено розрахунок вартості послуг балансування та визначення обсягів небалансу, неправильно визначено коефіцієнт компенсації 1,2, який повинен дорівнювати 1, оскільки розмір небалансу становив до 5% від обсягу відібраного газу. За договором відповідач виступає замовником послуг транспортування, в т.ч. йому можуть надаватися послуги балансування, але виключно враховуючи перевищення саме кінцевими споживачами природного газу, відповідно до заявлених та підтверджених номінацій. Натомість за небаланс за період грудень 2015р. березень 2016р. обовязок оплати обсягу небалансу покладається на відповідача, хоча позивачем не встановлено та не підтверджено документально перевищення саме кінцевими споживачами природного газу, відповідно до заявлених та підтверджених номінацій. Укладений між сторонами договір, який відповідає типовому договору транспортування не покладає на замовника обовязку сплати послуг балансування, а фактично стосується лише однієї складової замовлення розподілу потужностей. Позивач не є власником поставленого газу (обсягів небалансу), який, зокрема, утворився не через виробничу діяльність відповідача, а є наслідком витоку газі між межею балансової належності відповідача та системою обліку позивача, відповідно позивач немає права звертатися із відповідним позовом до відповідача. Послуги з балансування є фактично вираженням реально визначених обсягів природного газу та базової ціни газу за м.куб., а отже за своїм змістом є видом реалізації газотранспортним підприємством природного газу, що був визначений як небаланс, тобто фактично є постачанням природного газу, що був визначений як небаланс, тобто фактично є постачанням природного газу. Проте, позивач як оператор газотранспортної системи в силу прямої заборони в ст. 23 ЗУ «Про ринок природного газу» не може здійснювати діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу. Обсяги виробничо-технологічних витрат природного газу після комерційного вузла обліку газу на газорозподільних станціях, у т.ч. на газорегулюючому обладнанні визначаються за результатами інструментального визначення обсягів виробничо-технологічних витрат, що провадиться за графіком або розрахунком погодженим сторонами. На сьогодні ні графіків, ні розрахунків позивачем на ознайомлення та погодження не надавалися, що є прямим порушенням п. 7 глави 3 розділу 3 Кодексу. Позивачем не надано доказів вжиття заходів до врегулювання місячного небалансу. Відповідач неодноразово звертався до позивача з листами, якими повідомляв про виникнення негативного небалансу, зокрема, у зимовий період та необхідності встановлення комерційного вузла обліку газу після газоспоживного та газорегулюючого його обладнання на газопроводі середнього тиску, що дало б можливість достовірно визначити показники обєму газу відібраного через точку виходу. Вузол з системою обліку газу відповідача знаходиться на газопроводі середнього тиску на границі розмежування балансової належності, повторно пройшов повірку, сумарні показники комерційних вузлів обліку споживачів, які теж пройшли метрологічну повірку відповідають показникам вузла обліку відповідача.

Представники позивача проти доводів представників відповідача заперечили з підстав, викладених у запереченнях на відзив.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016р. між ПАТ «Укртрансгаз» (Оператором) та ДП «Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (правонаступником якого являється ПрАТ «Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка») (Замовником) укладено договір транспортування природного газу № (надалі Договір), відповідно до п. 2.1. якого оператор надає замовнику послуги з транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року (положення п. 17.1. Розділу XVII Договору).

Також між ПАТ «Укртрансгаз» (Газотранспортним підприємством) та ДП «Новороздільське ДГХП «Сірка» (Газорозподільним підприємством) підписано Технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу №01-2014/ДГХП, за п. 1.1. якої угода визначає порядок приймання-передачі природного газу газотранспортним підприємством до газопроводів газорозподільного підприємства. Перелік пунктів приймання-передачі газу ГВС, ПВВГ, ГРС, згідно з якими газотранспортне підприємство передає газ газорозподільному підприємству, наведено в додатку №1 «Перелік пунктів приймання-передачі природного газу», який є невідємною частиною цієї технічної угоди.

Згідно п. 2.2., 2.3. Розділу ІІ Договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Положеннями п. 2.6.-2.7. Розділу ІІ Договору визначено, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

У відповідності до п. 5.1., 6.1.-6.3. Договору, порядок комерційного обліку природного газу (у т.ч. приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до умов Кодексу та з урахуванням цього договору. Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Так, п. 11.1.-11.4. Розділу ХІ Договору передбачено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформляються оператором і замовником актами наданих послуг. Оператор до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику 2 примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора. Замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобовязується повернути оператору 1 примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг, розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом, вартість послуг визначається за даними оператора. Послуги балансування оформляються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору та укладеної між сторонами Технічної угоди №01-2014/ДГХІІ від 01.10.2014р. позивачем (зокрема, філією УМГ «Львівтрансгаз» в особі начальника Бібрського ЛВУ МГ) за період грудень 2015р.-березень 2016р. були підготовлені для підписання відповідачем ОСОБА_5 приймання-передачі природного газу: за грудень 2015р. на 545,817 куб.м., за січень 2016р. на 530,305 куб.м., за лютий 2016р. на 493,963 куб.м., за березень 2016р. на 527,615 куб.м. Однак, як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, Акти за вказаний період підписані зі сторони замовника не були.

Згідно Звітів відповідача про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за період грудень 2015р.-березень 2016р., ДП «Новороздільське ДГХП «Сірка» фактично було прийнято природного газу в наступних обсягах: грудень 2015р. 542,817 тис. куб.м., січень 2016р. 516,226 тис. куб.м., лютий 2016р. 486,966 тис. куб.м., березень 2016р. 524,274 тис. куб.м.

Як стверджує позивач, за період грудень 2015р.-березень 2016р. ним було встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів, а саме: в грудні в обсязі 3,000 тис. куб.м., січні 2016р. 14,079 тис. куб.м., лютому 2016р. 6,997 тис. куб.м., березні 2016р. 3,341 тис. куб.м., всього 27,417 тис. куб.м.

Положеннями п. 9.1., 9.4. Розділу ІХ Договору передбачено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобовязаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Матеріали справи свідчать про те, що у звязку з неврегулюванням відповідачем негативних місячних небалансів за спірний період у строк та в порядку, визначеними Договором та Кодексом, позивачем було проведено розрахунок вартості послуг балансування, складені Акти надання послуг балансування обсягів природного газу, виставлені відповідні рахунки на оплату послуг балансування обсягів природного газу, які скеровані відповідачу, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Так як відповідач не погодився з виникненням у нього обовязку сплатити вартість послуг балансування за спірний період (оскільки такий на його думку виник не з його вини, а у звязку з включенням підігріву газу системи позивача у зимовий період), відтак позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 11.08.2016р. у справі призначалася судова експертиза, на вирішення якої було поставлено наступні запитання: - чи відповідають обсяги надходження газу на газорозподільні станції ДП «Новороздільське ДГХП «Сірка» в грудні 2015р., а також в січні-березні 2016р., обсягам газу, що зазначені в актах приймання-передачі природного газу, складених структурним підрозділом ПАТ «Укртрансгаз» Бібрським ЛВУМГ філії «УМГ «Львівтрансгаз»? Якщо ні, то в чому причина розбіжностей? чи є різниця обсягів природного газу між даними ДП «Новороздільське ДГХП «Сірка» та ПАТ «Укртрансгаз» обсягами місячного негативного небалансу в грудні 2015р. та в січні березні 2016р.?

У Висновку №6314 судово-технічної та судово-економічної експертизи по господарській справі №914/1652/16 від 12.10.2017р. судовим експертом зазначено:

1) Дослідженням поданих документів спеціалістам не надається за можливим дати відповідь на перше питання, оскільки для відповіді дане питання необхідно мати в наявності результати спеціальних експериментальних досліджень, проведених у період, зазначений у питанні (грудень 2015р. та січень-лютий 2016р.), зокрема, результати вимірювання витрати газу у трубопроводі на межі балансової приналежності, а також результати визначення реальних втрат газу на технологічному обладнанні газорозподільної станції, а такі дослідження ПрАТ «Інститут енергоаудиту та обліку енергоносіїв» у зазначений період не проводились.

2) Дослідженням поданих документів експертом встановлено, що різниця обсягів природного газу між даними ДП «Новороздільське ДГХП «Сірка» та ПАТ «Укртрансгаз» є обсягами місячного негативного небалансу в грудні 2015р. та січні-березні 2016р. Крім цього, по другому питанню експертом у Висновку зазначено про невідповідність коефіцієнту 1,2, який був взятий при розрахунку вартості послуг балансування, оскільки такий повинен був дорівнювати 1; різниця обсягів природного газу між даними ДП «Новороздільське ДГХП «Сірка» та ПАТ «Укртрансгаз» є обсягами місячного негативного небалансу в грудні 2015р. та січні-березні 2016р.

З наведеними висновками судового експерта відповідач не погоджується з підстав, викладених у запереченнях щодо висновку судової експертизи. Позивач не погоджується з висновком судового експерта в частині застосування при розрахунку вартості послуг балансування коефіцієнта 1,2 замість 1, а врешті з викладеними висновками погоджується.

Встановивши наведені обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

У преамбулі укладеного між сторонами Договору, останніми погоджено, що такий укладається у відповідності до Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, завт. постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2493 (надалі Кодекс).

Відповідно до п. 5 Розділу 1 Глави 1 Кодексу, договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Так, п. 1 Розділу 1 Глави 8 Кодексу встановлено, зокрема, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Відповідно до п. 1 Розділу 1 Глави 9, п. 1 Розділу 2 Глави 3 Кодексу, оператор газотранспортної системи надає потужність у фізичних точках входу та фізичних точках виходу на підставі договору транспортування природного газу. Приймання-передача природного газу у фізичних точках входу та точках виходу здійснюється виключно за наявності комерційного ВОГ (ПВВГ).

Пунктом 1 Розділу 1 Глави 11 Кодексу (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та/або точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Номінація заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (положення п. 5 Розділу 1 Глави 1 Кодексу).

У наявних в матеріалах справи Звітах ДП «Новороздільське ДГХП «Сірка» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за період грудень 2015р.-березень 2016р., містяться підтверджені обсяги номінацій за спірний період. Спори щодо обсягів природного газу за поданими номінаціями у сторін відсутні.

Алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу (положення п. 5 Розділу 1 Глави 1 Кодексу).

У відповідності до п. 1 Розділу 1 Глави 12 Кодексу, алокація обсягів природного газу для кожного замовника послуг транспортування в окремих точках входу, за винятком віртуальних точок входу з газорозподільної системи (точки надходження газу від газодобувних підприємств чи виробників біогазу, підключених до газорозподільної системи) та точок входу (як віртуальних так і фізичних) від газовидобувних підприємств, здійснюється оператором газотранспортної системи.

Приписами п. 8 Розділу 1 Глави 12 Кодексу встановлено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Згідно п. 5 Розділу 2 Глави 12 Кодексу, підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Таким чином, за результатами аналізу відповідних щомісячних актів приймання-передачі газу, згідно яких замовник послуг на транспортування подав певні обсяги природного газу до газотранспортної системи та здійснив їх відбір з такої системи, формується алокація щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування (положення п. 5 Розділу 1 Глави 1 Кодексу).

Пунктами 3-4 Розділу 1 Глави 14 Кодексу визначено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Згідно п. 1, 2 Розділу 3 Глави 14 Кодексу (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Так, приписами п. 1-5 Розділу 1 Глави 14 Кодексу визначено, що замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Як вбачається з матеріалів справи, за період грудень 2015р.-березень 2016р. позивачем як оператором за Договором було виявлено у газотранспортній системі негативний небаланс природного газу в загальному обсязі 27,417 тис. куб.м. та у звязку з чим здійснено балансування обсягів природного газу, що підтверджується Актами надання послуг балансування обсягів природного газу за спірний період. ОСОБА_5 надання послуг, розрахунки вартості послуг балансування та рахунки на оплату були скеровані відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Факт місячних негативних небалансів за спірний період підтверджується і Висновком №6314 судово-технічної та судово-економічної експертизи по господарській справі №914/1652/16.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що в силу приписів п. 9 Розділу 3 Глави 14 Кодексу замовник послуг транспортування не відповідає за небаланс, якщо це спричинено діями оператора газотранспортної системи та/або форс-мажорними обставинами.

Вказані доводи суд не бере до уваги, оскільки відповідачем у відповідності до ст. 74, 76, 77 ГПК України не було доведено належними доказами, що негативний небаланс у газотранспортній системі виник внаслідок дій позивача (зокрема обігрівання ним своїх установок і ін.) та/або настання форс-мажорних обставин, а тому покликання та вказані обставини судом відхилюються.

Водночас, судом приймаються до уваги доводи відповідача про використання позивачем невірного коефіцієнту (1,2 замість 1) при розрахунку вартості послуг балансування, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9.1., 9.2. Розділу 9 Договору, у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем. Замовник зобовязаний сплатити оператору за послуги балансування Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний баланс замовника за формулою Вбалансування=БЦГхКхQБГ, де БЦГ базова ціна газу; QБГ обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Як встановлено судовим експертом у Висновку №6314 судово-технічної та судово-економічної експертизи по господарській справі №914/1652/16, при розрахунку вартості послуг балансування мав застосовуватися коефіцієнт компенсації, який дорівнює 1 у звязку з тим, що розмір небалансу за спірний період склав менше 5%.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми боргу, а саме вартості послуг позивача з балансування (беручи при цьому коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1), суд зазначає, що вартість послуг балансування за спірний період грудень 2015р.-березень 2016р. повинна становити 210498,78 грн.

Покликання відповідача на те, що умовами Договору на замовника не покладено обовязку по оплаті послуг балансування спростовується п. 2.3. Договору, яким передбачено, що послуги, які можуть бути надані замовнику є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Крім цього, п. 1 Розділу 1 Глави 8 Кодексу встановлено, зокрема, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу.

Таким чином, послуги транспортування природного газу включають в себе балансування природного газу.

Твердження відповідача про те, що позивачем не встановлено та не підтверджено документально перевищення саме кінцевими споживачами природного газу, відповідно до заявлених та підтверджених номінацій спростовується поданими ним Звітами відповідача про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за період грудень 2015р.-березень 2016р., які були подані позивачу із зазначенням обсягів природного газу. Також п. 1 Розділу 1 Глави 14 Кодексу визначено, що саме замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

Посилання відповідача на те, що позивач не є власником природного газу (обсягів небалансу), а тому не може звертатися з даним позовом спростовується п. 10 Глави 8 Кодексу, яким встановлено, що оператор газотранспортної системи для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах. Суд зазначає, що надання послуг балансування не передбачає операцій з постачання газу відповідачеві, а являється наданням послуги з усунення дисбалансу, який виник в газотранспортній системі.

Також не заслуговують на увагу твердження відповідача щодо незатвердження графіку та розрахунків обсягів виробничо-технологічних втрат, оскільки предметом позову являється стягнення заборгованості за надання послуг балансування природного газу.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 9.4. Договору, оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобовязаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Факт направлення відповідачу ОСОБА_5 надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунків вартості послуг балансування та рахунків на оплату за спірний період підтверджується документально, зокрема, поштовими квитанціями та описами вкладеннями у цінні листи.

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки у строк, встановлений Договором послуги балансування природного газу відповідачем оплачені не були, вартість таких підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку в розмірі 210498,78 грн.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 127, п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, понесені відповідачем витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2648,53 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, решта понесених витрат на проведення судової експертизи залишається за відповідачем у звязку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 46, 123, 127, 129, 185, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (81652, Львівська обл., м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) 210498,78 грн. заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу за період: грудень 2015р.-березень 2016р. та 3157,36 грн. судового збору.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (81652, Львівська обл., м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2; ) 2648,53 грн. витрат на проведення судової експертизи.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 17.01.2018 р.

Суддя Крупник Р.В.