ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 рокуСправа № 15-23/9-10-54
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Одеського апеляційного господарського суду №1

Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Головея В.М.,

секретар судового засідання - Федорончук Д.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Юрченко В.Я., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від ДВС: не з'явився;

від третіх осіб: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 09 листопада 2017 року

по справі № 15-23/9-10-54

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Одеська регіональна дирекція" Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вадіта"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

за участю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог на суму 72748875,78 грн.

колегія суддів першої інстанції у складі головуючого судді Петрова В.С., суддів Оборотової О.Ю., Желєзної С.П.

час та місце ухвалення ухвали: 09.11.2017р., м. Одеса, проспект Шевченка,29, Господарський суд Одеської області, зал судових засідань №404, судове засідання тривало з 14:33год. до 14:51 год.

повний текст ухвали складено та підписано 14.11.2017р.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 17.01.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство „ВТБ Банк" звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на невчинення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень дій щодо зняття арешту з нерухомого майна, накладеного в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 22.12.2010 р. у справі № 15-23/9-10-54.

У вказаній скарзі позивач просить:

- скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 23638991, виданий 13.05.2015 року, видавник: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та звільнити з-під арешту майно, яке перебуває у власності ПАТ «ВТБ Банк, а саме: базу відпочинку «Сонячна», розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока (район Центральний); комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Сонячна-1», розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада Шабівська, комплекс будівель та споруд № 9; земельну ділянку кадастровий номер :02:028:0047, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока;

- зобов'язати органи Державної виконавчої служби, органи реєстраційної служби Міністерства юстиції України та нотаріусів вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про арешт майна № 9706646 від 18.05.2015 р., № 9706712 від 18.05.2015 р., №9706742 від 18.05.2015 р.

Разом зі скаргою ПАТ „ВТБ Банк" подано клопотання про поновлення строків на подання скарги, в якому скаржник просить поновити ПАТ „ВТБ Банк" строк на подання скарги на бездіяльність державного виконавця в межах справи №15-23/9-10-54.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.11.2017р.(повний текст якої складено 14.11.2017р.) у справі № 15-23/9-10-54 (головуючий суддя Петров В.С., судді Оборотова О.Ю., Желєзна С.П.) скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в частині вимог про скасування постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015 р. залишено без розгляду, у задоволенні решти вимог по скарзі - відмовлено.

У вказаній ухвалі суд першої інстанції дійшов до висновку, що скаржником не доведено наявність поважних причин пропуску встановленого законом строку на оскарження постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015р., відтак, подана ПАТ „ВТБ Банк" скарга у вказаній частині залишена судом без розгляду.

Місцевим господарським судом зазначено, що вимога про скасування постанови про арешт майна боржника може пред'являтися саме внаслідок неправомірного проведення арешту та безпідставного винесення такої постанови, але така вимога не може бути наслідком відмови у знятті арешту зі спірного майна. Крім того, суд вказав, що вимога про звільнення майна з-під арешту може заявлятись в порядку позовного провадження, а не на стадії виконання рішення суду.

Суд першої інстанції відмовив скаржнику в задоволенні вимоги щодо зобов'язання органів реєстраційної служби Міністерства юстиції України та нотаріусів вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про арешт майна № 9706646 від 18.05.2015р., № 9706712 від 18.05.2015р., №9706742 від 18.05.2015р., так як вказані вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку ст. 121-2 ГПК України. При цьому, вимоги про зобов'язання органів Державної виконавчої служби вилучити вказані записи про арешт майна не можуть бути задоволені, оскільки обов'язок по скасуванню цих записів може виникнути у органу ДВС у разі зняття арешту з відповідного майна.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", в якій позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.11.2017р. по справі №15-23/9-10-54 та задовольнити вимоги скарги позивача на бездіяльність державного виконавця у повному обсязі, мотивуючи це тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та прийнята на підставі неповного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, у апеляційній скарзі скаржник вказує, що зазначена у скарзі бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України у вигляді незняття арештів з нерухомого майна не відповідає вимогам діючого законодавства України. Апелянт зазначає, що ПАТ «ВТБ Банк» згідно з положеннями ст. 37 Закону України «Про іпотеку» скористалось своїм правом та зареєструвало право власності на предмет іпотеки, а саме: базу відпочинку «Сонячна», розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський. смт. Затока (район Центральний): комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Сонячна-1», розташовану за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада Шабівська; комплекс будівель та споруд № 9; земельну ділянку кадастровий номер :02:028:004, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, про що 15.01.2015р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено записи №№8463922, 8464996, 8464200. Однак, за твердженнями апелянта, в порушення встановлених вимог, державний виконавець наклав арешт постановою від 13.05.2015 р. на нерухоме майно, яке з 15.01.2015р. перебувало у власності ПАТ «ВТБ Банк», що свідчить про невжиття державним виконавцем всіх заходів по встановленню факту перебування майна у власності боржника, чим порушив права банку як власника.

Також апелянт вказує, що згідно інформації про виконавче провадження, отриманої з Автоматичної системи виконавчого провадження, виконавча дія щодо арешту майна боржника скасована без затвердження як помилкова. Отже, за доводами скаржника, станом на поточну дату виконавцем не вчинено жодних дій щодо виключення арештів на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2017р. апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 12.12.2017р.

12.12.2017р. від апелянта до Одеського апеляційного господарського суду надійшли письмові доповнення до апеляційної скарги.

У вказаних поясненнях апелянт зазначає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015р. була отримана ПАТ «ВТБ Банк» лише 10.10.2017р., відтак, строк для її оскарження Банком не пропущено.

12.12.2017р. від Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Одеського апеляційного господарського суду надійшов супровідний лист з доказами направлення копій апеляційної скарги на адреси третіх осіб.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.12.2017р. строк розгляд апеляційної скарги продовжено на 15 днів, відкладено розгляд справи на 26.12.2017р.

Відповідно до ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. розгляд справи по суті розпочато спочатку, роз'яснено учасникам справи про їх право протягом 7 днів з дня отримання ухвали подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, із доказами направлення копій таких заяв іншим учасникам справи у зв'язку зі вступом у дію 15.12.2017р. нового Господарського процесуального кодексу України.

17.01.2018р. від Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на електронну адресу Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю можливості участі у судовому засіданні уповноваженого представника позивача.

Колегія суддів залишає вказане клопотання без розгляду з огляду на те, що уповноважений представник позивача з'явився у судове засідання.

Представники відповідача, ДВС та третіх осіб в судове засідання не з'явились, відзив та пояснення щодо доводів апеляційної скарги не надали, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 27.12.2017р.

У судовому засіданні 17.01.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", заслухавши представника позивача, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 27.09.2010р. у справі № 15-23/9-10-54 позов ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення „Одеська регіональна дирекція" було задоволено повністю, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим Криворотенко Л.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 19.06.2008р. за реєстровим номером 4803, а саме: комплекс будівель та споруд бази відпочинку „Солнечная-1", що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада Шабівська, комплекс будівель та споруд №9, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 6013578, заставна вартість - 1368825,00 грн.; базу відпочинку „Солнечная", що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, база відпочинку „Солнечная" (курортний район „Центральний"), реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно: 6012303, заставна вартість - 39069103,00 грн.; земельну ділянку, загальною площею 0,4451га, яка знаходиться в Центральному районі селища міського типу Затока міста Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер: :02:028:0047, цільове призначення земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Сонячна", заставна вартість - 7382132,00 грн., що належать на праві власності ТОВ „Вадіта", шляхом продажу на публічних торгах з метою задоволення вимог Банку за кредитним договором № 13.83-41/08СК від 09.06.2008 р. в сумі 72748875,78 грн., що еквівалентно 9178626,50 дол. США, з яких 6750000 дол. США - сума кредиту, яка підлягає поверненню за кредитним договором, 1741397,92 дол. США - сума процентів за користування кредитними коштами згідно кредитного договору, 255281,41 дол. США - сума інфляційних нарахувань, що еквівалентно 2023334,94 грн., 431947,17 дол. США - сума пені, що еквівалентно 3423570,07 грн.; стягнуто з ТОВ „Вадіта" на користь ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення „Одеська регіональна дирекція" витрати по сплаті державного мита в розмірі 25500,00 грн., витрати по сплаті послуг на ІТЗ судового процесу в розмірі 236,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.12.2010р. рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2010р. у справі № 15-23/9-10-54 залишено без змін.

22.12.2010р. на виконання вказаного рішення суду від 27.09.2010р. Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ.

Матеріали справи свідчать, що з метою виконання рішення суду у даній справі ПАТ „ВТБ Банк" в особі відділення „Одеська регіональна дирекція" ПАТ „ВТБ Банк" було подано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву від 23.12.2010р. № 1911/2300-04-2 про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду Одеської області у справі № 15-23/9-10-54 від 22.12.2010 р. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 09.06.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. 19.06.2008 р. за реєстровим номером 4803. Зокрема,у вказаній заяві ПАТ „ВТБ Банк" просив ДВС згідно з ч. 6 ст. 24 та ст. 55 Закону України „Про виконавче провадження" з метою забезпечення виконання рішення суду постановою про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на вищезазначене майно.

06.01.2011р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за вказаною заявою ПАТ „ВТБ Банк" винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 23638991 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі № 15-23/9-10-54 від 22.12.2010р. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 09.06.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. 19.06.2008р. за реєстровим номером 4803, а саме: комплекс будівель та споруд бази відпочинку „Солнечная-1", що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада Шабівська, комплекс будівель та споруд №9, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 6013578, заставна вартість - 1368825,00 грн.; базу відпочинку „Солнечная", що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, база відпочинку „Солнечная" (курортний район „Центральний"), реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно: 6012303, заставна вартість - 39069103,00 грн.; земельну ділянку, загальною площею 0,4451 га, яка знаходиться в Центральному районі селища міського типу Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер: :02:028:0047, цільове призначення земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Сонячна", заставна вартість - 7382132,00 грн., що належать на праві власності ТОВ „Вадіта", шляхом продажу на публічних торгах з метою задоволення вимог Банку за кредитним договором № 13.83-41/08СК від 09.06.2008 р. в сумі 72748875,78 грн., що еквівалентно 9178626,50 дол. США, з яких 6750000 дол. США - сума кредиту, яка підлягає поверненню за кредитним договором, 1741397,92 дол. США - сума процентів за користування кредитними коштами згідно кредитного договору, 255 281,41 дол. США - сума інфляційних нарахувань, що еквівалентно 2023334,94 грн., 431947,17 дол. США - сума пені, що еквівалентно 3423570,07 грн. При цьому, в п. 2 вказаної постанови органом ДВС було надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, а саме 7 днів з моменту отримання цієї постанови. Згідно п. 3 зазначеної постанови боржника попереджено, що при невиконанні рішенні в наданий для добровільного виконання строк державний виконавець виконує його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Як вбачається з наданих органом ДВС копій матеріалів виконавчого провадження, з урахуванням положень ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», копію постанови про відкриття виконавчого провадження було надіслано стягувачу (скаржнику) та боржнику супровідним листом від 13.01.2011р. № 23598-0-33-10-25/1. У встановлений державним виконавцем строк боржник - ТОВ „Вадіта" рішення суду не виконав.

Постановою про утворення виконавчої групи від 04.04.2011р. при відділі утворено виконавчу групу, до складу якої включено державних виконавців підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, для проведення виконавчих дій на території Одеської області.

20.04.2011р. державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області були складені акти опису й арешту майна боржника № 216/1, № 216/1/1, № 216/1/2 при примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області у справі № 15-23/9-10-54 від 22.12.2010р. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 09.06.2008р.

16.05.2011р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ „Українська експертна група" для участі у виконавчому провадженні з метою визначення ринкової вартості арештованого майна.

18.08.2011р. та 02.09.2011р. проведені експертні оцінки описаного й арештованого майна боржника.

09.01.2014р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження № 23638991 у зв'язку з порушенням Господарським судом Одеської області провадження у справі про банкрутство ТОВ „Вадіта".

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 15.08.2014р. виконавче провадження №23638991 було поновлено з підстав припинення провадження у справі про банкрутство ТОВ „Вадіта".

У зв'язку з закінченням строку дії звіту про оцінку майна постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 21.08.2014р. повторно призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ „Українська експертна група" для участі у виконавчому провадженні.

У зв'язку з невиконанням боржником у наданий строк рішення суду головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено від 13.05.2015р. № 23638991 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 7274887,58 грн.

Також, 13.05.2015р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на нерухоме майно, що належить боржнику - ТОВ „Вадіта", а саме: комплекс будівель та споруд бази відпочинку „Солнечная-1", що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада Шабівська, комплекс будівель та споруд №9, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 6013578; базу відпочинку „Солнечная", що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, база відпочинку „Солнечная" (курортний район „Центральний"), реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно: 6012303; земельну ділянку загальною площею 0,4451 га, яка знаходиться в Центральному районі селища міського типу Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер: :02:028:0047, цільове призначення земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Сонячна". При цьому, вказаною постановою заборонено здійснювати відчуження вищевказаного майна, яке належить боржнику - ТОВ „Вадіта" лише в межах суми боргу.

В подальшому під час виконавчого провадження державним виконавцем було з'ясовано, що згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 22.01.2015р. та 29.01.2015 р., виданих реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській, зазначене у виконавчому документі нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд бази відпочинку „Солнечная-1", що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада Шабівська, комплекс будівель та споруд №9, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 6013578; база відпочинку „Солнечная", що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, база відпочинку „Солнечная" (курортний район „Центральний"), реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно: 6012303; земельна ділянка загальною площею 0,4451 га, яка знаходиться в Центральному районі селища міського типу Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер: :02:028:0047, зареєстровані на праві власності за стягувачем - ПАТ „ВТБ Банк". Враховуючи викладене, 09.12.2015р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 6. ч. 1 ст. 47 ст. 47 ЗУ „Про виконавче провадження", оскільки у боржника - ТОВ „Вадіта" відсутнє визначене виконавчим документом майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості.

ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою від 28.02.2017р. про скасування постанови про накладення арешту на майно та зняття арешту з майна, що перебуває в іпотеці. У вказаній заяві Банк просив скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 23638991, видану 13.05.2015 року, та звільнити вказане майно з-під арешту, а також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна записи про арешт майна № 9706646 від 18.05.2015р., № 9706712 від 18.05.2015р., №9706742 від 18.05.2015р.

В свою чергу Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України своїм листом № 6222-0-33-17/20-1 від 03.04.2017 року у відповідь на вказану заяву Банку повідомив, що державним виконавцем на підставі п. 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII) 09.12.2015р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, внаслідок чого виконавчий документ повернуто ПАТ «ВТБ Банк». Також Відділ примусового виконання рішень зазначив, що арешт з майна боржника не знімався з урахуванням положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII). При цьому, Відділ примусового виконання рішень зауважив, що питання про зняття арешту з майна боржника може бути вирішено в судовому порядку.

ПАТ «ВТБ Банк» вважає, що зазначена бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України у вигляді незняття арештів з нерухомого майна не відповідає вимогам діючого законодавства України.

За таких обставин, ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду зі скаргою, в якій просить:

- скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 23638991, виданий 13.05.2015 року, видавник: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та звільнити з-під арешту майно, яке перебуває у власності ПАТ «ВТБ Банк, а саме: базу відпочинку «Сонячна», розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока (район Центральний); комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Сонячна-1», розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада Шабівська, комплекс будівель та споруд № 9; земельну ділянку кадастровий номер :02:028:0047, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока;

- зобов'язати органи Державної виконавчої служби, органи реєстраційної служби Міністерства юстиції України та нотаріусів вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про арешт майна № 9706646 від 18.05.2015р., № 9706712 від 18.05.2015р., №9706742 від 18.05.2015р.

Разом зі скаргою ПАТ „ВТБ Банк" подано клопотання про поновлення строків на подання скарги , в якому скаржник просить поновити ПАТ „ВТБ Банк" строк на подання скарги на бездіяльність державного виконавця в межах справи №15-23/9-10-54. В клопотанні скаржник зазначає, що в даному випадку йдеться про помилкове та безпідставне накладення державним виконавцем арешту на нерухоме майно, а саме: базу відпочинку «Сонячна», розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока (район Центральний); комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Сонячна-1», розташовану за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада Шабівська, комплекс будівель та споруд №9; земельну ділянку кадастровий номер :02:028:0047, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження" зазначено про зняття арештів при виявленні порушення порядку його накладення, але даною статтею чітких строків для виявлення такого порушення не встановлено. Таким чином, на думку скаржника, накладення арешту на вищезазначене майно, незняття даного арешту з майна та невнесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є порушеннями, що тривають у часі. Враховуючи викладене, скаржник вважає, що незняття зазначених арештів перешкоджає ПАТ «ВТБ БАНК» як власнику майна належним чином користуватися та розпоряджатися майном яке перебуває в його власності, у зв'язку з чим вимоги про скасування постанови державного виконавця та звільнення з-під арешту майна є цілком законними та такими, що підлягають задоволенню.

За положеннями ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно ч. 1, 5 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження" (в діючій редакції) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Вищенаведені положення законодавства передбачають оскарження стороною виконавчого провадження як дій (рішень), так і бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Аналізуючи зміст скарги та заявлених скаржником вимог, колегія суддів зазначає, що мова йде саме про оскарження як дій державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015 р., так і бездіяльності державного виконавця, яка полягає у незнятті арешту з нерухомого майна.

За положеннями п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт майна), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 4.2 розділу IV Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт майна), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт майна), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як вказує скаржник, в порушення встановлених вимог державний виконавець наклав арешт постановою від 13.05.2015 року на нерухоме майно, яке з 15.01.2015 року перебувало у власності ПАТ «ВТБ Банк", що свідчить про те, що державний виконавець не вжив всіх заходів по встановленню факту перебування майна у власності боржника, чим порушив права Банку як власника. При цьому скаржник зазначив, що державним виконавцем фактично було накладено арешт на невиявлене ним майно. За змістом положень Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець наділений правом накладати арешт на виявлене ним майно в процедурі виконавчого провадження лише у тому випадку, коли таке майно належить на праві власності саме боржнику. Враховуючи наявність непогашеної кредитної заборгованості, ПАТ «ВТБ Банк" було прийнято рішення про задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмету іпотеки, зокрема, ПАТ «ВТБ БАНК» згідно з положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» скористалось своїм правом та зареєструвало право власності на предмет іпотеки, а саме: базу відпочинку «Сонячна», розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський. смт. Затока (район Центральний): комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Сонячна-1», розташовану за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/рада. Шабівська, комплекс будівель та споруд №9; земельну ділянку кадастровий номер :02:028:0047, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, про що 15.01.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено записи №№8463922, 8464996, 8464200. Саме через відсутність у боржника визначеного виконавчим документом майна, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майна, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), постановою від 09.12.2015 року державний виконавець на підставі п. 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII) повернув ПАТ «ВТБ Банк» виконавчий документ - наказ господарського суду Одеської області №15-23/9-10-54 від 22.12.2010 року.

За положеннями ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт майна) копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у разі незгоди з винесеною державним виконавцем постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, стягувач мав право оскаржити її у 10-денний термін з дня її прийняття, адже скаржник відповідно до п. 5.2. Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень як сторона виконавчого провадження мав доступ до інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Таким чином, з огляду на викладене, правомірним є твердження суду першої інстанції про те, що скаржник як стягувач у виконавчому провадженні мав доступ до інформації про виконавче провадження № 23638991 в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження, а тому мав можливість бути обізнаним з оскаржуваною постановою.

Крім того, судова колегія вказує, що під час звернення ПАТ „ВТБ Банк" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою від 23.12.2010 р. № 1911/2300-04-2 про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду Одеської області у справі № 15-23/9-10-54 від 22.12.2010р. заявник просив ДВС згідно ч. 6 ст. 24 та ст. 55 Закону України „Про виконавче провадження" з метою забезпечення виконання рішення суду постановою про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на вищезазначене майно. Отже, саме за вказаною заявою стягувача державним виконавцем після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження було проведено опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному законом, про що були складені відповідні акти опису й арешту майна від 20.04.2011р.

Приймаючи до уваги викладені обставини, а також те, що з моменту винесення оскаржуваної постанови до дня подачі скарги про скасування вказаної постанови минуло більш ніж 2 роки, враховуючи те, що ПАТ „ВТБ Банк" як сторона виконавчого провадження міг бути обізнаний про спірну постанову, оскільки мав доступ до інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що скаржник пропустив встановлений ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) та Законом України "Про виконавче провадження" 10-денний строк для оскарження вказаної постанови.

При цьому, судова колегія зазначає, що скаржником не доведено наявність поважних причин пропуску встановленого законом строку на оскарження постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015р., оскільки зі змісту клопотання про поновлення строків вбачається, що в ньому мова йде про оскарження саме бездіяльності державного виконавця, що полягає у незнятті арешту, будь-яких обставин про пропущення строку на оскарження дій державного виконавця по винесенню постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015р. клопотання не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для відновлення пропущеного встановленого строку на звернення зі скаргою в частині оскарження дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015р.

Відтак, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, які стосуються пропуску строку для подання відповідної скарги, повністю спростовуються вищевикладеними висновками.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" та Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", правомірним є висновок суду першої інстанції, що подана ПАТ „ВТБ Банк" скарга в частині вимог про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015р. підлягає залишенню без розгляду.

Стосовно решти доводів скаржника в частині оскарження бездіяльності органу ДВС, що полягає у незнятті арешту з майна, що належить скаржнику, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 9.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змін. і доповн.), якщо ж обов'язок органу Державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку з цією бездіяльністю його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

Так, відмова органу ДВС у знятті арешту з майна вказує саме на бездіяльність. При цьому слід зауважити, що скаржником не було пропущено встановлений ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для оскарження бездіяльності органу ДВС у вигляді незняття арешту з майна, адже таке порушення прав і охоронюваних законом інтересів скаржника у зв'язку з цією бездіяльністю триває.

Поряд з цим, за положеннями ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження", на які зроблені посилання в листі Відділу примусового виконання рішень, передбачають можливість зняття арешту внаслідок завершення виконавчого провадження. Зокрема, за приписами вказаної статті Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2. ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно (ч. 3 ст. 50 Закону).

Закон України „Про виконавче провадження" не визначає такої підстави для закінчення виконавчого провадження як повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, виходячи з системного аналізу положень статей 26, 49 Закону України "Про виконавче провадження", у перелічених в ст. 49 Закону випадках виключається можливість повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за приписами частини 1 ст. 50 Закону завершене виконавче провадження з наведених підстав не може бути розпочате знову. Натомість ч. 5 статті 47 названого Закону встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Так, вказані положення Закону про зняття арешту можуть застосовуватися виключно у випадку повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не стягувачу.

Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції, діючій на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві), крім випадків зняття арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 3 ст. 60), або за постановою державного виконавця (ч. 4 ст. 60), у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. (в редакції, діючій на момент звернення скаржника до ДВС із заявою про зняття арешту) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Поряд з цим слід зазначити, що судом першої інстанції встановлено факт набуття скаржником права власності на іпотечне майно, на яке звернуто стягнення за рішенням суду по даній справі. В свою чергу вказані обставини свідчать про неможливість повторного пред'явлення виконавчого документу суду по даній справі до виконання у зв'язку з відсутністю цього майна у боржника. За таких обставин, відпала й необхідність у всіх вжитих заходах з виконання наказу суду від 22.12.2010р. по справі № 15-23/9-10-54 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 09.06.2008р.

Таким чином, судова колегія вважає обґрунтованими твердження місцевого господарського суду про те, що хоча скаржником у поданій скарзі вказується про неправомірну відмову у знятті арешту, однак останнім заявлені вимоги про скасування постанови про арешт майна боржника і звільнення майна з-під арешту, а також зобов'язання органів Державної виконавчої служби, органів реєстраційної служби Міністерства юстиції України та нотаріусів вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про арешт майна № 9706646 від 18.05.2015р., № 9706712 від 18.05.2015р., №9706742 від 18.05.2015р., які не охоплюються вказаними доводами.

Колегія суддів вказує, що вимога про скасування постанови про арешт майна боржника може пред'являтися саме внаслідок неправомірного проведення арешту та безпідставного винесення такої постанови, але така вимога не може бути наслідком відмови у знятті арешту зі спірного майна. Також вимога про звільнення майна з-під арешту може заявлятись в порядку позовного провадження, а не на стадії виконання рішення суду.

Апеляційний господарський суд зазначає, що вимоги скаржника про зобов'язання органів реєстраційної служби Міністерства юстиції України та нотаріусів вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про арешт майна № 9706646 від 18.05.2015р., №9706712 від 18.05.2015р., №9706742 від 18.05.2015р., не підлягають задоволенню, оскільки обов'язок по скасуванню цих записів може виникнути у органу ДВС у разі зняття арешту з відповідного майна, однак, вимоги з боку ПАТ „ВТБ Банк" про зобов'язання органу ДВС зняти арешт з майна, що належить стягувачу, не заявлялись.

За таких обставин, проаналізувавши всіх обставини справи, приймаючи до уваги вищевикладені висновки, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції було проголошено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.11.2017р. у справі № 15-23/9-10-54 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.11.2017р. у справі № 15-23/9-10-54 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений і підписаний 22.01.2018р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Головей В.М.