РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Справа № 903/755/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Вох В.С.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 ( пред. дов., у справі)

відповідача: ОСОБА_2 (пред. дов., у справі)

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського суду Волинської області, ухваленого 23.11.17р. суддею Слободян О. Г. о 15 год. 20 хв. у м.Луцьку, повний текст складено 29.11.17р.

у справі № 903/755/17

за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області

до відповідача ОСОБА_3 сільськогосподарське підприємство ім.Шевченка

про стягнення 22 716, 40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 23.11.2017 року у справі 903/755/17(суддя Слободян О.Г.) позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Волинській області до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка про стягнення 22 716грн. 40коп. задоволені.

Стягнуто з приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області (рахунок 0066 УК у Горохівському районі, с.Угринів; код бюджетної класифікації доходів 24062100, банк отримувача ГУДКСУ у Волинській області; код банку отримувача (МФО): 803014, код отримувача (ЄДРПОУ): 38031391) 22 716 грн. 40 коп. збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Стягнуто з приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім.Шевченка на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області (р/р 1139, МФО 820172 в ДКСУ м. Києва, ) 1 600грн. витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд керувався положеннями ст.ст. 46,48, 55, 110,111 Водного кодексу України, ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України, ст. ст. 16, 19, 21 Кодексу України про надра, ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п.1.4. Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища 10.09.2008 року № 464, пунктом 4 "Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування", затвердженого постановою КМУ №321 від 13 березня 2002 року, ч.6 ст. 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності",п.1.6 роз'яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" від 27 червня 2001 року, ч.4 ст. 68,69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища, п.9.1 "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20 липня 2009 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №767/16783 від 14 серпня 2009 року за № 767/16783 та наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 30.06.2011 року № 220, зареєстрованого в Міністрерстві юстиції України 15.07.2011р. за № 881/19619, п.255.5.2 ст. 255 Податкового Кодексу України та прийшов до висновку, що чинним законодавством встановлені самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування

З матеріалів справи встановлено, що відповідач безпідставно здійснив спеціальне водокористування з свердловин в період з 01 січня по 28 лютого 2015 року в обємі 6100м3 без відповідного дозволу.

Розрахунок збитків, заподіяних відповідачем навколишньому природному середовищу проведений з дотриманням положень чинного законодавства та становить 22716грн. 40 коп. Місцевий суд критично оцінив доводи відповідача про відсутність його вини у неотриманні дозволу та відхилив їх як безпідставні, оскільки звертаючись 17 грудня 2014 року та знаючи процедуру і термін їх виготовлення, відповідач свідомо передбачав здійснення спеціального водокористування без відповідного дозволу з 01 січня 2015 року.

Не погодившись з ухваленим рішенням Приватно - орендне сільськогосподарське підприємство ім. Шевченка звернулось з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржуване рішення прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

На думку апелянта, судом першої інстанції не було надано правової оцінки невчасному погодженню Держгеонадрами дозволу на спец. водокористування.

Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що у звязку із неотриманням дозволу на спец. водокористування , відповідач був змушений повторно звернутися через департамент ЦНАП у м.Луцьку до Управління екології та природних ресурсів із пакетом документів, необхідних для отримання дозволу, що підтверджується описом № П7466 від 16.02.2015 р.

Апелянт вказує, що новий дозвіл на спеціальне водокористування відповідачем було отримано лише 06.03.2015 року, що суперечить приписам Закону України " Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Крім того, апелянт у скарзі зауважив, що з 07.04.2016 по 08.04.2016 року у відповідача була проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. За результатами перевірки був складений акт, в якому не було не зафіксовано такого порушення як відсутність дозволу на спец. водокористування за період із 01.01.2015 р. та 05.03.2015 р. Цей акт є дійсним , не оскаржений та не скасований, а тому є повністю правомірним, що свідчить про неправомірність позовних вимог про стягнення збитків за спірний період.

Крім того, на думку відповідача перевірка із 26.04.2017 року по 16.05.2017 року проводилась із порушенням, що унеможливлює використання акту перевірки як джерела доказової інформації.

Просить рішення господарського суду Волинської області від 23.11.2017 року у справі №903/755/17 скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач серед іншого наголосив, що відповідач звернувся для отримання дозволу із запізненням, у зв"язку з чим зобов"язаний відшкодувати збитки, завдані ним внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

У судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній. Крім того, представник апелянта не заперечив, що відповідач звернувся із запізненням для отримання дозволу на водокористування.

Просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 23.11.2017 року у даній справі та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Крім того, представник позивача просив залучити до матеріалів справи припис Державної екологічної інспекції від 11.04.2016 року № 000139, який виявив порушення природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища ,під час перевірки , проведеної 07-08 квітня 2016 року.

Згідно даного припису, відповідача було зобов"язано надати ОСОБА_4 екологічній інспекції довідку про забір води за період з 01.01.2015 р. по 05.03.2015 р.

Заперечень проти залучення даного припису не поступило.

Колегія суддів залучає до матеріалів справи припис ОСОБА_4 екологічній інспекції від 11.04.2016 року № 000139.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Приватно - орендного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено з матеріалів справи та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Волинській області з 07.04.2016р. по 08.04.2016р. на підприємстві відповідача - ПОСП ім. Шевченка проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства. За результатами перевірки було складено акт від 08.04.2016р., в якому не зафіксовано порушення про відсутність дозволу на спецводокористування за період 01.01.2015 - 05.03.2015 року,рахом з тим,зазначено, що водокористування здійснюється на підставі дозволу від 06 березня 2015 р.(а.с.61) .

Разом з тим, був винесений припис від 11 квітня 2016р.,з якого вбачається , що відповідача зобов»язано серед іншого надати Держекоінспекцію у Волинській області довідку про об»єм забраної (видобутої) з арт. свердловин води за період з 01.01.2015р. по 05.03.2015р.

Згідно довідки ПОСП ім. Шевченка №521 від 20.12.2016, підприємством було видобуто 20м3 води.

30.01.2017 року ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Волинській області було виставлено претензію ПОСП ім. Шевченка на суму 74 грн.48 коп., яка 06.02.2017р. була повністю сплачена, що підтверджено платіжним дорученням №118 від 06.02.2017 року.

Крім того, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Волинській області, у період з 26.04.2017р. по 16.05.2017р., на виконання ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.04.2017р., було проведено позапланову перевірку дотримання приватно-орендним сільськогосподарським підприємством ім. Шевченка вимог природоохоронного законодавства в галузі водних ресурсів.

За результатами перевірки 16.05.2017р. було складено уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

З акту вбачається, що ПОСП ім. Шевченка здійснювало забір та використання підземної прісної води для господарсько-побутових потреб із свердловин за період з 01.01.2015 року по 05.03.2015 року без наявності дозволу на спеціальне водокористування. Даний акт підписаний відповідачем.

Згідно з п. 1.4. Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища 10.09.2008 року № 464, акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення перевірок субєктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Згідно звіту про використання води форми № 2ТП- водгосп (річна) за 2015 рік відповідачем - ПОСП ім. Шевченка за період з 01.01.2015р. по 28.02.2015 р. було здійснено забір води в обємі 6100 м3 поверхневих прісних вод.

В свою чергу, ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Волинській області здійснено розрахунок розміру заподіяних державі збитків, в результаті самовільного використання води відповідачем - ПОСП ім. Шевченка за період з 01.01.2015р. по 28.02.2015р., які становлять 22716 грн. 40 коп.

21.06.2017р. позивачем ОСОБА_4 екологічною інспекцією у Волинській області виставлено відповідачу ПОСП ім. Шевченка претензію, якою зобовязано відшкодувати завдані навколишньому природному середовищу збитки в сумі 22 716 грн. 40 коп., разом з тим вимоги претензії відповідачем не виконано, у зв"язку з чим був заявлений позов до суду.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності.

Згідно ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до ГК України та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах).

Підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому в правовідносинах при використанні підземних вод, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра (висновок Верховного Суду України №3-32гс15 від 01 квітня 2015 року).

Відповідно до положень ст. cт. 46, 48 Водного кодексу України (надалі ВК України) водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу п.9 ч.1 ст. 44, ст. 49 ВК України.

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Підстави для припинення права на спеціальне водокористування перелічено у ст.55 Водного кодексу України. Одна із них - закінчення строку спеціального водокористування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції з 07.04.2016 року по 08.04.2016 року на підприємстві відповідача було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції у Волинській області, за результатами якої був складений акт перевірки ПОСП ім. Шевченка, який встановив , що на момент перевірки даний суб"єкт господарювання здійснював забір та використанні підземних вод із свердловини з дозволом від 06 березня 2015 року. Щодо періоду з 01 .01.2015р. по 05.03.2015 р. відповідачу було запропоновано відповідно до припису надати довідку про об»єми видобутої води за вказаний час ,отже дозвіл на спеціальне водокористування в період з 01.01.2015 по 05.03.2015р був відсутій .

З огляду на зазначене, колегія суддів зауважує, що доводи апелянта, про те що означена вище перевірка не встановила порушень зі сторони відповідача щодо водокористування, спростовується вищезазначеним у даній постанові.

Посилання відповідача на постанову ВГСУ від 31.08.2016 року не може бути взято судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вона прийнята за іншої, ніж у даній справі доказової бази ,тобто хоча і за подібного правового регулювання , але за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями і за інших поданих сторонами та оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято відповідне судове рішення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції з 26.04.2017 року по 16.05.2017 року на підприємстві відповідача було проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції у Волинській області, за результатами якої був складений акт перевірки ПОСП ім. Шевченка, який встановив , що даний суб"єкт господарювання здійснював забір та використанні підземних вод із свердловини без наявності дозволу на спеціальне водокористування в період з 01.01.2015 по 05.03.2015р.

В судовому засіданні представник апелянта не заперечив, що використовував підземні води в цей час без спеціального дозволу.

Також слід зауважити, що відповідно до п.4 "Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування", затвердженого постановою КМУ №321 від 13 березня 2002 року, передбачено, що видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", і проводиться протягом 30 календарних днів з дня подання в установленому порядку заявки.

Згідно ч.6 ст. 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів відзначає, що видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за 30 календарних днів, разом з тим відповідач лише 17 грудня 2014 звернувся із відповідним для отримання дозволу на спеціальне водокористування пакетом документів через департамент Луцької міської ради ЦНАП у м.Луцьку, підтвердженням чого є опис по справі 5465/6.2-5 від 17 грудня 2014 р., виданий державним адміністратором Мартишок Н.М., продовжуючи використання води з вказаних свердловин без зазначеного дозволу.

В свою чергу, згідно ст. 110 ВК України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Відповідно до ст. 111 ВК України особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно ч.4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації в повному обсязі.

В свою чергу, п.9.1 "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20 липня 2009 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №767/16783 від 14 серпня 2009 року за № 767/16783 та наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 30.06.2011 року № 220, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.07.2011р. за № 881/19619, встановлює порядок розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Відповідно до пункту 1.2 Методики ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які призвели до, зокрема самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування; забором, використанням води та скидом забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

Суд апеляційної інстанції зауважує,що чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування.

Так, п.9.2 вказаної вище Методики випливає, що фактичний об'єм води, яка використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Згідно звіту форми №2ТП-водгосп (річна) за 2015р. відповідачем- ПОСП ім. Шевченка за період з 01 січня по 28 лютого 2015 року здійснено забір води в обємі 6100 м3 (а.с.26-27)

Пунктом п.255.5.2 ст. 255 Податкового Кодексу України встановлено, що ставка рентної плати за спецводокористування підземними водами у Волинській області встановлена на рівні 0,7448грн. за 1 м3.

Перевіривши розрахунок збитків, поданий позивачем, колегія суддів вважає його арифметично вірним і таким, що узгоджується з нормами чинного законодавства та матеріалами справи. Таким чином, сума збитків становить 22716грн. 40коп. - (5 х 6100м3 х 0,7448 грн./м3).

Суд апеляційної інстанції оцінює критично покликання скаржника про те, що він в період дії дозволу звернувся про видачу нового дозволу на спеціальне водокористування, однак органами виконавчої влади його заявка розглядалась з 17 грудня 2014 року по 06 березня 2015 року і в цей період підприємство було змушене використовувало воду без відповідних документів, оскільки звертаючись 17 грудня 2014 року та знаючи процедуру і термін його виготовлення , відповідач свідомо передбачав здійснення спеціального водокористування без відповідного дозволу з 01 січня 2015 року.

Чинне законодавство про дозвільну систему побудовано так, що саме на особу покладається обов'язок ініціювати отримання дозволу і у разі своєчасного звернення з долученням необхідного пакету документів до відповідного органу для отримання дозволу, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі, субєкт господарювання має право провадити певні дії.

У разі порушення порядку видачі документа дозвільного характеру, зокрема, порушення строків прийняття дозвільним органом рішення про видачу документа дозвільного характеру, безпідставну відмову у видачі документа дозвільного характеру, відповідач не був позбавлений права вирішувати питання щодо адміністративної відповідальності посадових осіб в порядку ст. 166-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини, в даному випадку на відповідача

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга ПОСП ім. Шевченка є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 23.11.2017 року у справі №903/755/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного орендного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів в порядку , визначеному ГПК.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Петухов М.Г.