ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.2018 Справа №905/2337/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства Енергоринок, м.Київ, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, м.Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення 29 416,57 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю, -

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 07.12.2017р. по 19.12.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Енергоринок, м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №01/44-11483 від 03.10.2017р. до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення штрафу у сумі 60286,71грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2337/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 10.10.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2337/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору №3743/02 від 20.12.2006р. із відповідачем, невиконання останнім належним чином взятих на себе зобовязань в частині поетапної оплати купованої електроенергії протягом лютого 2017р., травня 2017р., червня 2017р., внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафних санкцій, встановлених п.6.19 договору.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано: звіти про надходження коштів від ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі на рахунок ДП Енергоринок з розшифровкою платіжних доручень за лютий 2017р., травень 2017р., червень 2017р.; у копіях: договір №3743/02 від 20.12.2006р. з додатковими угодами №10285/02 від 31.12.2013р., №11290/01 від 09.06.2015р., №4683/01 від 30.04.2008р., №4306/02 від 22.11.2007р.; повідомлення на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії України №02/17 від 30.01.2017р., №02/17-2 від 15.02.2017р., №05/17 від 28.04.2017р., №05/17-2 від 15.05.2017р., №06/17 від 31.05.2017р., №06/17-2 від 15.06.2017р.; претензії про сплату штрафних санкцій №02/17-1076 від 27.03.2017р. (вих.№07/26-3430), №05/17-1116 від 27.06.2017р. (вих.№07/26-6938), №06/17-1132 від 31.07.2017р. (вих.№07/26-8633) із розрахунком штрафу до них та докази їх направлення на адресу ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі, правоустановчі документи підприємства позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 54-57, 61, 64, 82-84 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на день звернення із позовом).

07.11.2017р. представником позивача надано заяву №01/44-12655 від 01.11.2017р. про зменшення позовних вимог, за змістом якої останній просить стягнути з відповідача штраф у сумі 29416,57 грн. за несвоєчасне виконання зобовязань в частині поетапної оплати купованої електроенергії протягом червня 2017р.

До заяви додано документи згідно переліку.

07.11.2017р. представником позивача подано заяву №01/44-12751 від 06.11.2017р., у якій надано пояснення щодо питань порушених в ухвалі господарського суду від 10.10.2017р., та долучено до матеріалів справи додаткові документи, а саме: інформаційна довідка з ЄРП, копія листа про надання підтвердження зарахування судового збору.

Керуючись ст.22 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на день розгляду зазначеного звернення) заяву позивача №01/44-12655 від 01.11.2017р. прийнято судом та справа розглядається з урахуванням її змісту, про що відображено в ухвалі суду від 07.11.2017р.

07.12.2017р. представником відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області подано відзив б/н від 07.12.2017р. на позовну заяву, за змістом якого останній проти задоволення позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість розрахунку позовних вимог; зауважено на частковому погашенні заборгованості за спірним договором на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України по постанові КМУ №20 від 11.01.2005р., тому, за висновками Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій нарахованих на суму заборгованості, строк оплати якої змінений зазначеними спільними протокольними рішеннями.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.12.2017р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/2337/17 на 15 днів по 26.12.2017р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання відповідача.

14.12.2017р. представник відповідача представив суду клопотання б/н від 14.12.2017р. про зменшення розміру штрафних санкцій, до якого додано документи, наведені у переліку, а також доповнення б/н від 14.12.2017р. до відзиву на позовну заяву, за змістом якого вказано на наявність підстав для звільнення від відповідальності у вигляді штрафу внаслідок настання форс-мажорних обставин (проведення антитерористичної операції), що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України; зазначено, що є виробником житлово-комунальної послуги з електропостачання, яка надається у районі проведення антитерористичної операції, а ДП Енергоринок є енергопостачальною компанією, з огляду на що просить врахувати приписи Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси та відмовити у задоволенні позовних вимог.

До доповнень до відзиву додано документи, наведені у переліку.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147 VIII від 03.10.2017р.

19.12.2017р. представником позивача надано суду заяву №01/44 - 15164 від 18.12.2017р. на виконання вимог суду, до якої додано копію акту звірки розрахунків між ДП "Енергоринок" з ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" за продану з ОРЕ електроенергію станом на кінець дня 31.10.2017р.; представлено суду відповідь на відзив №01/44 - 15163 від 18.12.2017р., за змістом якої пояснено розрахунок суми заборгованості за спірним договором; зауважено, що посилання відповідача на часткове погашення заборгованості відповідно до спільних протокольних рішень є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на те, що за ними здійснювалася оплата електроенергії за травень, червень 2017р.; висловлено позицію щодо посилання відповідача на практику у справах Вищого господарського суду України.

До відповіді на відзив додано документи, наведені у переліку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.12.2017р. визначено розгляд справи №905/2337/17 за правилами загального позовного провадження, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.01.2018р.

Представник позивача у судовому засіданні 17.01.2018р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти зменшення заявленої до стягнення суми штрафу заперечив.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.01.2018р. просив у задоволенні позову відмовити, підтримав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом спору є стягнення з відповідача штрафу у сумі 29416,57 грн., на підставі п.6.19 договору №3743/02 від 20.12.2006р., за несвоєчасне виконання зобовязань в частині поетапної оплати купованої електроенергії протягом червня 2017р. у відповідності до п.6.14 приведеного договору, а саме ІІ, IV, V, VI етапи.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

20.12.2006р. між Державним підприємством Енергоринок (ДПЕ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Сервіс-Інвест (нині - Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі та далі - ЕК) укладено договір №3743/02, згідно з яким ДПЕ зобовязався продавати, а ЕК зобовязався купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов даного договору (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору сторони визнають свої зобовязання за ДЧОРЕ (договір між членами Оптового ринку електричної енергії України) і додатками до ДЧОРЕ, що є його невідємними частинами, та керуються його положеннями при виконанні цього договору.

За змістом п.3.2 договору (у редакції додаткової угоди №11290/01 від 09.06.2015р. до договору) ДПЕ продає, а ЕК купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, визначених в Акті розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності (додаток №4 до цього Договору) та в точках обліку різниці перетоків електричної енергії, в обсягах, які визначаються згідно з розділом 4 Договору. Точки обліку електричної енергії наведені у додатку №1 до Договору Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку, а перелік точок обліку різниці перетоків електричної енергії, затверджується Міністерством енергетики та вугільної промисловості України. Право власності на електричну енергію, яка постачається за цим Договором, переходить від ДПЕ до ЕК в момент передачі електричної енергії в точках поставки та в точках обліку різниці перетоків електричної енергії.

Вартість електроенергії, купленої ЕК у ДПЕ у розрахунковому місяці, визначається у відповідності до Правил ОРЕ за середньозваженою ціною та фактичними обсягами отриманої ЕК електроенергії (п.3.5 договору).

Згідно п.4.1 договору (у редакції додаткової угоди №11290/01 від 09.06.2015р. до договору) ЕК надає до ДПЕ повідомлення про замовлене добове (по годинах) та місячне (по годинах) споживання електроенергії, повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ, а також інформацію про замовлений обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ по всіх постачальниках електроенергії на території ліцензійної діяльності ЕК, що розташована на контрольованій території. При цьому, повідомлення про замовлення добове (по годинах) та місячне (по годинах) споживання електроенергії, повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ надаються ЕК виключно стосовно котрольованої території.

Виходячи зі змісту абзацу 3 п.4.1.1 договору повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ надається ЕК до ДПЕ факсимільним звязком за підписом керівника та головного бухгалтера ЕК і скріплене печаткою ЕК. Оригінал наданого повідомлення надсилається ЕК рекомендованим листом протягом 3 діб. В повідомленні про місячні обсяги купованої електроенергії обовязково зазначається замовлений обсяг електроенергії (кВт-год.) на місяць в цілому та вартість замовленого обсягу купівлі електроенергії (грн.), а також розміри оплати по декадах або етапах. Вартість замовленого обсягу купівлі електроенергії розраховується за встановленою НКРЕ прогнозною оптовою ринковою ціною з урахуванням встановленої НКРЕ суми місячного обсягу дотацій для компенсації втрат ЕК від здійснення постачання електричної енергії за регульованим тарифом, а також з урахуванням встановлених НКРЕ вирівнювальних націнок (знижок) для коригування платежу ЕК у звязку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України. Розмір оплати по декадах або етапах визначається відповідно до п.6.3 або п.6.14-6.18 цього договору. В разі визначення оплати за п.6.14-6.18 цього договору в повідомленні у графі останнього етапу розмір оплати записується словами по факту.

За приписами п.4.15 договору (у редакції додаткової угоди №4683/01 від 30.04.2008р. до договору) в разі необхідності ЕК може скоригувати замовлений обсяг купівлі електроенергії. Для здійснення коригування замовленого обсягу ЕК до 15 числа розрахункового місяця повторно надає до ДПЕ факсимільним звязком скориговане повідомлення про місячні обсяги купованої електроенергії за підписом керівника та головного бухгалтера ЕК і скріплене печаткою ЕК за такою ж формою, як повідомлення, що надається відповідно до п.4.1.1 цього договору. Оригінал скорегованого повідомлення надсилається ЕК рекомендованим листом протягом трьох діб. Сумарна за місяць вартість скорегованого замовленого обсягу купівлі електроенергії розраховується за встановленою НКРЕ прогнозною оптовою ринковою ціною з урахуванням суми місячного обсягу дотацій для компенсації втрат ЕК від здійснення постачання електричної енергії за регульованим тарифом згідно з постановою НКРЕ, що встановлює суму дотацій, а також з урахуванням встановлених НКРЕ вирівнювальних націнок (знижок) для корегування платежу ЕК у звязку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України. Скореговане повідомлення отримане ДПЕ після 15 числа розрахункового місяця, не реєструється і не розглядається.

За умов п.4.15.1, п.4.15.2 договору (у редакції додаткової угоди №4683/01 від 30.04.2008р. до договору) при здійсненні ЕК перерахування коштів за куповану в ДПЕ електроенергію відповідно до пп.6.14-6.18 розміри оплат за етапи до 15 (включно) числа розрахункового місяця не корегуються. Корегуються розміри оплат за етапи, наступні після 15 числа розрахункового місяця. При цьому різниця між скорегованою сумарною оплатою вартості етапів до 15 (включно) числа розрахункового місяця та сумарною оплатою вартості етапів до 15 (включно) числа розрахункового місяця враховується в першому етапі після 15 числа розрахункового місяця.

Пунктом 6.13 договору за домовленістю сторін визначено, що у разі відсутності простроченої заборгованості ЕК перед ДПЕ (з урахуванням договору реструктуризації заборгованості), та якщо ЕК впродовж двох розрахункових місяців здійснює повну поточну оплату вартості електричної енергії за розрахунковий місяць шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ, то після внесення НКРЕ відповідних змін до алгоритму ОРЕ, вступає в силу особливий порядок розрахунків відповідно до постанови НКРЕ. При цьому дія пунктів 6.2 та 6.3 цього договору призупиняється і вступають в дію п.п.6.14 -6.20 цього договору.

Відповідно до п.6.14 договору (у редакції додаткової угоди №4306/02 від 22.11.2007р. до договору) першу частку оплати за розрахунковий місяць ЕК зобовязується здійснити до 12-00 годин першого числа розрахункового місяця в розмірі не меншому 5% вартості електроенергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору на розрахунковий місяць, з урахуванням розміру ПДВ. Якщо 1-е число припадає на вихідний день, то відповідну частку оплати ЕК зобовязується здійснити в перший банківський день, що слідує за ним. Подальша оплата здійснюється ЕК в межах наступних етапів: (ІІ) з 02 до 05 (включно) числа розрахункового місяця сума платежу повинна бути не меншою 12% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору; (ІІІ) з 06 до 10 (включно) числа розрахункового місяця сума платежу повинна бути не меншою 20% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору; (ІV) з 11 до 15 (включно) числа розрахункового місяця сума платежу повинна бути не меншою 15% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору; (V) з 16 до 20 (включно) числа розрахункового місяця сума платежу повинна бути не меншою 20% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору; (VІ) з 21 до 25 (включно) числа розрахункового місяця сума платежу повинна бути не меншою 18% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору. Поетапна оплата здійснюється ЕК кожного банківського дня таким чином, щоб сумарна з початку місяця оплата складала суму не меншу вартості купованої з початку місяця електроенергії.

В разі здійснення корегування замовленого місячного обсягу купівлі електроенергії, розмір оплати за етапи, наступні після 15 числа розрахункового місяця визначаються відповідно до п.4.15.2 цього договору (п.6.14.1 договору у редакції додаткової угоди №4683/01 від 30.04.2008р. до нього).

Згідно п.6.15 договору (у редакції додаткової угоди №4306/02 від 22.11.2007р. до договору) ДПЕ 27-го числа розрахункового місяця надає ЕК електронною поштою розраховану вартість (без ПДВ) фактичного обсягу електричної енергії, купленої ЕК у ДПЕ з 1-го по 24-е число включно розрахункового місяця. Вартість електричної енергії визначається ДПЕ як сума щоденних вартостей, які розраховані за погодинними цінами відповідно до Правил ОРЕ.

ЕК на підставі одержаних даних (п.6.15 цього договору) розраховує суму 7-го поетапного платежу з урахуванням ПДВ таким чином, щоб сумарна по всіх 7-и етапах оплата ЕК впродовж розрахункового місяця за куплену у ДПЕ електричну енергію відповідала очікуваній вартості електричної енергії, купленої ЕК у ДПЕ в розрахунковому місяці, з урахуванням ПДВ. До 28-го (включно) числа розрахункового місяця ЕК здійснює 7-й поетапний платіж (п.6.16 договору у редакції додаткової угоди №4306/02 від 22.11.2007р. до нього).

У відповідності до п.6.19 договору сторони погодили, що у випадку нездійснення ЕК оплати згідно з п.6.14 цього договору, ДПЕ через 1 банківський день після закінчення відповідного етапу може виставити ЕК вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,01% від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін, не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання ЕК письмового повідомлення від ДПЕ. Цей пункт договору застосовується тільки у випадку, якщо ЕК порушила терміни поетапної оплати більше 3-х разів за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення ЕК умов п.6.14 цього договору.

Остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК відповідно до п.6.4 цього договору (п.6.20 договору).

Строк дії договору встановлено з 01.01.2007р. до 31.12.2007р., разом з цим дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати цей договір за один місяць до дати закінчення строку його дії (п.11.6 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

На виконання умов п.п.4.1 та 4.15 договору відповідач надіслав позивачу повідомлення №06/17 від 31.05.2017р. на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України у червні 2017р. обсягом 545441600кВт/год, вартістю 709874611,00грн. (встановлені етапи оплати: 1-й 35493731,00грн., 2-й 85184953,00грн., 3-й 141974922,00 грн., 4-й 106481192,00 грн., 5-й 141974922,00 грн., 6-й 127777430,00 грн., 7-й 70987461,00 грн.);

- повідомлення №06/17-2 від 15.06.2017р. на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України у червні 2017р. (скореговане) обсягом 588500000кВт/год, вартістю 767640469,00грн. (встановлені етапи оплати: 1-й 35493731,00грн., 2-й 85184953,00грн., 3-й 141974922,00 грн., 4-й 106481192,00 грн., 5-й 183566340,00 грн., 6-й 138175284,00 грн., 7-й 76764047,00 грн.).

Вартість визначена у повідомленнях без урахування податку на додану вартість.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач проти порядку розрахунків відповідно п.п.6.14 6.20 договору не заперечує, з матеріалів справи безпідставності застосування п.6.14 договору не вбачається.

За визначеннями позивача, сума проведеної відповідачем оплати за II, IV, V, VI етапи менша за передбачену відповідно до п.6.14 та розмір недостатньої суми становить (з урахуванням податку на додану вартість):

- 34 973 434,20 грн. за ІІ етап червня 2017р.;

- 127 256 084,43 грн. за ІV етап червня 2017р.;

- 87 695 399,82 грн. за V етап червня 2017р.;

- 44 240 772,03 грн. за VІ етап червня 2017р.

Дані суми, за поясненнями позивача, вираховано наростаючим підсумком, що включає суми попередніх етапів, а також з урахуванням п.7.2.7 договору (у редакції додаткової угоди №6032/03 від 15.02.2010р.), тобто виходячи з вартості фактичного обсягу електричної енергії, що перевищує вартість замовленого обсягу за відповідний період. Усі показники прийнято з додаванням 4-х банківських днів передбачених договором.

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Як встановлено вище, у відповідності до п.6.19 договору сторони погодили, що у випадку нездійснення ЕК оплати згідно з п.6.14 цього договору, ДПЕ через 1 банківський день після закінчення відповідного етапу може виставити ЕК вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,01% від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін, не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання ЕК письмового повідомлення від ДПЕ. Цей пункт договору застосовується тільки у випадку, якщо ЕК порушила терміни поетапної оплати більше 3-х разів за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення ЕК умов п.6.14 цього договору.

Дослідив даний пункт договору, суд дійшов такого висновку.

Передумовою застосування до відповідача відповідальності, яка передбачена означеним положенням договору є:

По-перше, факт порушення термінів поетапної оплати більше 3-х разів за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення ЕК умов п.6.14.

Беручи до уваги фактичні обставини та довідку про поетапні порушення за куповану електроенергію за останні 365 днів, що передують 25.06.2017р., вбачається порушення відповідачем термінів поетапної оплати більше 3 разів за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення умов п.6.14 договору.

Дані обставини відповідачем не заперечуються та не спростовані у порядку, встановленому приписами Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, само порушення, яке полягає у нездійсненні оплати згідно п.6.14 цього договору щодо кожного етапу.

Пункт 6.14 договору, у свою чергу, визначає обовязок відповідача здійснити оплату, зокрема, ІІ етапу - з 02 по 05 число розрахункового місяця, у сумі не меншою 12% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору; ІV етапу з 11 по 15 число розрахункового місяця, у сумі не меншою 15% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору; V етапу з 16 по 20 число розрахункового місяця, у сумі не меншою 20% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору; VI етапу з 21 по 25 число розрахункового місяця, у сумі не меншою 18% вартості електричної енергії, замовленої ЕК відповідно до п.4.1.1 цього договору.

Відповідно до п.4.1.1 договору замовлення місячного обсягу купівлі елетроенрегії відбувається шляхом надання відповідачем позивачу повідомлення на це, у якому зазначається замовлений обсяг електроенергії (кВт*год) на місяць в цілому та вартість замовленого обсягу купівлі електроенергії (грн.), а також розміри оплати по декадах або етапах. Розмір оплати, зокрема, по етапах, визначається відповідно до п.п.6.14-6.18 договору.

З цього не вбачається визначення обовязку внесення поетапної оплати від розміру іншого, ніж визначений у п.4.1.1 договору, та не відстежується повязаність застосування цієї відповідальності із випадками, передбаченими п.7.2.7 договору, який у свою чергу регулює порядок розрахунків (доплати різниці) у разі перевищення вартості фактичного обсягу від замовленого обсягу електроенергії.

Останнє речення п.6.14 договору встановлює загальне правило здійснення поетапної оплати кожного банківського дня і таким чином, щоб сумарна з початку місяця оплата складала суму не меншу вартості купованої з початку місяця електроенергії. Проте, не встановлює строки та суму, що підлягає сплаті за кожний етап у сумарному визначенні.

Таким чином, визначення сумарно з урахуванням попередніх етапів суми, як бази для нарахування спірних штрафних санкцій, за станом на четвертий банківський день після закінчення відповідного етапу (абз.2 п.7.2.7 договору), не знаходить свого обґрунтованого підтвердження у свілі п.п.6.14, 6.19 договору.

Отже, порушення полягає у нездійсненні оплати у встановлені п.6.14 договору строки та розмірі, який обчислюється у відсотках для кожного з періодів від вартості, замовленої відповідно до п.4.1.1 договору.

За станом на 15.06.2017р., на підставі повідомлення №06/17 від 31.05.2017р. на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України у червні 2017р., вартістю замовленого обсягу купівлі електроенергії є 709 874 611,00грн. без урахування податку на додану вартість

Як свідчить повідомлення №06/17-2 від 15.06.2017р. (скореговане) на замовлений обсяг купівлі-продажу електричної енергії в оптовому ринку електричної енергії України на червень 2017р. замовлено 588 500 000кВт*год вартістю 767 640 469грн. без урахування податку на додану вартість.

Так, на виконання п.6.14 договору відповідач мав сплатити з 02 по 05 червня 2017р. (ІІ етап) суму не меншу 12% вартості електричної енергії, замовленої відповідачем відповідно до п.4.1.1 договору (709 874 611,00грн.), що у грошовому еквіваленті становить 85 184 953,32грн.;

з 11 по 15 червня 2017р. (IV етап) суму не меншу 15% вартості електричної енергії, замовленої відповідачем відповідно до п.4.1.1 договору (709 874 611,00грн), що у грошовому еквіваленті становить 106 481 191,65грн.;

з 16 по 20 червня 2017р. (V етап) суму не меншу 20% вартості електричної енергії, замовленої відповідачем відповідно до п.4.1.1 договору (767 640 469грн.), що у грошовому еквіваленті становить 153 528 093,80грн.;

з 21 по 25 червня 2017р. (VI етап) суму не меншу 18% вартості електричної енергії, замовленої відповідачем відповідно до п.4.1.1 договору (767 640 469грн.), що у грошовому еквіваленті становить 138 175 284,42грн.

За змістом звіту про надходження коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі на рахунок ДП Енергоринок з розшифровкою платіжних доручень за червень 2017р. вбачається надходження коштів на користь позивача в рахунок оплати електричної енергії з урахуванням податку на додану вартість, зокрема: 02.06.20107р. 21299601,02 грн., з 12-15.06.2017р. 25671377,20грн., з 16-20.06.2017р. 10142153,20грн., з 21-23.06.2017р. 59269301,84 грн.

Слід зазначити, що при дослідженні та визначенні приведеного загального обсягу коштів, що надійшли протягом спірних етапів, судом звернуто увагу на зауваження відповідача стосовно того, що позивачем при розрахунку спірних штрафних санкцій не враховано, що погашення заборгованості за спірним договором частково відбувалось шляхом підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України по постанові Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2015р.

Однак, погашення заборгованості на підставі таких спільних протокольних рішень не виключає відповідальності у спірному випадку. Приведена відповідачем практика Вищого господарського суду України не може бути застосована при вирішенні спірного питання, адже стосується ситуації, що не є подібною, ніж розглядувана.

При цьому, дослідивши заперечення відповідача у приведеній частині, суд дійшов висновку про таке.

Як вбачається з означеного звіту, між сторонами підписано спільні протокольні рішення:

25.05.2017р. на суму 216849,86 грн., призначення платежу за електроенергію куповану у травні 2017р.;

25.05.2017р. на суму 164896,02 грн., призначення платежу за електроенергію куповану у травні 2017р.;

25.05.2017р. на суму 1585165,62 грн., призначення платежу за електроенергію куповану у травні 2017р.;

25.05.2017р. на суму 169547,82 грн., призначення платежу за електроенергію куповану у травні 2017р.

Означені спільні протокольні рішення не враховано судом, оскільки відповідачем у такий спосіб погашено заборгованість травня 2017р.

Одночасно судом не прийнято до уваги оплати, проведені 02.06.2017р. на суму 3500000,00 грн., на суму 20000000,00 грн., на суму 50000000,00 грн., на суму 400000000,00грн., з призначенням платежу: «оплата за електроенергію, закуповану у травні 2017р.», оскільки не є оплатою спірних етапів червня 2017р., переплати у розумінні п.6.5 договору за минулі періоди не вбачається.

Також, кошти у розмірі 179 974 935,00грн., які надійшли 14.06.2017р., не віднесено у рахунок оплати IV етапу, оскільки мають призначенням платежу: «оплата за е.е.закуп. у ДП «ЕР» (2-3-й етапи червня 2017р. дог.3743/02 від 20.12.2006р. у т.ч.ПДВ). У той же час, дану суму не може бути враховано в оплати 2-3-го етапів, при встановленні належності виконання, оскільки перерахована зі спливом строків, визначених для розрахунку за цими періодами.

Крім цього, з представленої суду інформації вбачається укладання між сторонами спільного протокольного рішення №2010237 від 16.06.2017р., яким врегульовано виконання зобовязання у сумі 29 129,99грн., як оплати за електричну енергію куповану у червні 2017р. Оскільки, домовленість досягнуто 16.06.2017р., беручи до уваги специфіку такого розрахунку, а також наявність заборгованості за етапом, у якому в такий спосіб виключено додержання п.6.14 договору щодо цього обсягу, дане розцінено судом, як виконання зобовязання V етапу, у межах встановленого строку у сумі 29 129,99грн..

Враховуючи наявність таких обставин, сума проведеної відповідачем оплати за II, IV, V, VI етапи менша за передбачену відповідно до п.6.14 та розмір недоплаченої суми, у розумінні цього пункту договору, становить:

- 63 885 352, 30 грн. за ІІ етап червня 2017р.;

- 80 809 814,45 грн. за ІV етап червня 2017р.;

- 145 385 940,60 грн. за V етап червня 2017р.;

- 78 905 982,58 грн. за VІ етап червня 2017р., що і базою для розрахунку штрафу, передбаченого п.6.19 договору.

По-третє, сплив 1 банківського дня після закінчення відповідного етапу.

Враховуючи наявність таких обставин, позивачем направлено на адресу відповідача претензію №06/17-1132 від 31.07.2017р. (вих.№07/26-8633) про сплату штрафу на загальну суму 29416,57 грн. за порушення умов договору щодо розрахунку за отриману електроенергію ІІ, IV, V, VI етапів червня 2017р.

Факт направлення/отримання вказаної претензії підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Даний штраф відповідачем не сплачено.

Відтак, перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог та наявність підстав для застосування даного виду відповідальності, суд дійшов висновку про правомірність застосування даної відповідальності, разом з цим невірне визначення бази для його розрахунку. Так, з урахуванням викладеного вище та виходячи від встановленої судом суми нездійсненого своєчасно платежу етапу, розмір штрафу згідно п.6.19 договору, у грошовому його вираженні, за ІІ етап червня 2017р. дорівнює 6 388,54грн., за IV етап червня 2017р. 8 080,98грн., V етап червня 2017р. 14 338,59грн., VI етап червня 2017р. 7 890,60грн., що загалом становить 36 698,71грн.

Стосовно посилань відповідача у доповненні до відзиву б/н від 14.12.2017р. на наявність підстав для звільнення від відповідальності у вигляді штрафу за нездійснення доплати згідно п.6.14 договору №3743/02 від 20.12.2006р., яка передбачена його п.6.19, у звязку з настанням обставин непереборної сили (форс-мажор), які, за твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, безпосередньо вплинули на викання відповідачем зобовязань за договором, слід зауважити на такому.

Сертифікат Торгово-промислової палати України №1925/05-4 від 17.07.2014р. підтверджує події на території Донецької області як форс-мажорні обставини, передбачені договором №3743/02 від 20.12.2006р. Початок дії форс-мажорних обставин 14.04.2014р. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі цього сертифікату встановити неможливо.

У розділі 9 договору Форс-мажор визначено, що при настанні обставин форс-мажору сторони звільняються від виконання зобовязань за цим договором на термін дії форс-мажорних обставин і усунення їх наслідків.

За загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила (ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Стаття 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п.1 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом ч.2 ст.218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст.617 Цивільного кодексу України, ст.218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.06.2015р. у справі №904/6463/14/3-216гс15.

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобовязання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за умовами укладеного договору здійснює продаж електричної енергії відповідачу з дотриманням та у межах договору між членами оптового ринку електроенергії України.

Кореспондуючим обовязком відповідача, як електроенергетичної компанії, за приписами спірного правочину, є закупівля електроенергії та здійснення її оплати відповідно до умов цього договору. При цьому останнє належним чином відповідачем не виконано.

Доказів повної неможливості здійснення відповідачем господарської діяльності не представлено, навпроти вбачається замовлення на лютий 2017р., травень 2017р., червень 2017р. великого обсягу купівлі електроенергії, що вказує на проведення розподілення електроенергії. До того ж, виходячи з даних, що містить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 10.10.2017р. місцезнаходження відповідача на підконтрольній території України, яким є м.Краматорськ Донецької області.

Також, відповідач не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, не висловив відмови від замовленого у 2017р. обсягу електроенергії за наявності форс-мажорних обставин зі дня отримання сертифікату у їх підтвердження та продовжив закупівлю.

З даного слідує, проведення антитерористичної операції на території Донецької області та пов'язані із цим несприятливі наслідки не обумовлюють неможливість відповідача здійснювати господарську діяльність, не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за укладеним правочином, не перебувають у причинному зв'язку із несплатою грошей за договором №3743/02 від 20.12.2006р. у визначені ним строки, у межах цих спірних правовідносин.

Виходячи з викладеного, враховуючи наявні матеріали справи, допущене порушення, яке виникло у 2017р., суд не вбачає підстав для звільнення від відповідальності у цілому за прострочення виконання спірних зобовязань за договором №3743/02 від 20.12.2006р., у цьому випадку.

Відповідачем заявлено клопотання №б/н від 14.12.2017р. про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було порушено господарське зобовязання, наслідки чого передбачені п.6.19 договору, а саме застосування позивачем штрафу відносно відповідача у розмірі 0,01% від недоплаченої суми.

Розмір штрафу, на стягненні якого наполягає позивач, не суперечить фактичним обставинам справи, визначений у загальному розмірі 29 416,57 грн., що є нижчим за дійсний.

За висновками суду, оцінив надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем, оскільки в результаті здійсненого судом перерахунку їх розмір більший, ніж заявлено позивачем, по-друге, не вбачається обставин, які зумовлюють надмірність нарахованої штрафної санкції та за яких можливе зменшення розміру штрафу у цьому конкретному випадку.

З огляду на таке, позовні вимоги Державного підприємства Енергоринок, м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, м.Краматорськ Донецької області, щодо стягнення штрафу підлягають задоволенню у розмірі визначеному позивачем, дотримуючись меж заявлених позовних вимог, адже за перерахунком суду їх розмір становить суму більшу ніж заявлено до стягнення.

В частині тверджень відповідача про застосування Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово - комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси до спірних правовідносин суд дійшов висновку про наступне.

Законом України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції (ст.2 Закону).

Метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція (ст.1 Закону).

Сферою застосування даного нормативного акту є субєктний та обєктний склад, географічне (територіальне) його розповсюдження.

Частиною 2 ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на нарахування штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

За визначеннями Закону України Про житлово-комунальні послуги, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Разом з тим, у розумінні ст.275 Господарського кодексу України енергопостачальним підприємством (енергопостачальником) є субєкт господарювання, що відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві за договором.

Енергопостачальниками, за визначеннями термінів, приведених у Законі України Про електроенергетику, є учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту.

Таке тлумачення знаходить своє відображення у наказі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо часткового або повного припинення різниці перетоків електричної енергії у точках її обліку №440 від 10.07.2015р.

За визначеннями Закону України Про елекротенергетику енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики Про затвердження Правил користування електричною енергією до електричної енергії (активна) віднесено енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару, до електричної енергії (реактивна) - технологічно шкідливу циркуляцію електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок.

Відтак, здійснивши аналіз приведених термінів, виходячи з визначень Закону України Про теплопостачання, Про елекротенергетику, ст.275 Господарського кодексу України та мети і сфери застосування Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси, слідує висновок додержання суб'єктного складу, яким є наявність обох означених у Законі учасників, а саме суб'єкт, як енергопостачальна компанія, діяльність якої пов'язана з постачанням безпосередньо самої енергії, як різновиду товару, що виробляється, виходячи з її властивості, у результаті перетворення енергетичних ресурсів/джерела енергії, та суб'єкт, якому встановлені обмеження в силу приведеного Закону, як підприємство - виконавець/виробник житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги громадянам у районі проведення антитерористичної операції.

Як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських фармувань № від 10.10.2017р. видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі є розподілення електроенергії, торгівля електроенергією, будівництво споруд електропостачання та телокомунікацій.

У свою чергу, Державне підприємство "Енергоринок" є підприємством, предметом діяльності якого, зокрема, визначено купівля електричної енергії у виробників, потужність чи обсяг відпуску яких більші ніж граничні показники (крім електричної енергії, виробленої на теплоелектроцентралях, що входять до складу енергопостачальників, для споживання на території здійснення ліцензованої діяльності), а також у суб'єктів підприємницької діяльності, які є власниками електричної енергії, виробленої з давальницької сировини; купівля в учасників оптового ринку електричної енергії електроенергії, отриманої ними за угодами на її імпорт; оптове постачання електричної енергії.

Виходячи з умов договору №3743/02 від 20.12.2006р. поряд із згаданими нормами чинного законодавства, останній укладено між Державним підприємством "Енергоринок" та Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі як учасниками (членами) оптового ринку електроенергії України задля здійснення ліцензованої діяльності відповідача.

З даного слідує висновок, за видом господарської діяльності та результатом її здійснення, Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі є, зокрема, у межах спірного питання, енергопостачальною компанією.

Тобто, спірними є правовідносини між двома підприємствами - енергопостачальниками.

Отже відповідач не є суб'єктом у розумінні приведених приписів чинного Закону України, якому обмежено відповідальність.

За виключенням складової застосування означеного Закону №85-VІІІ від 13.01.2015р., слідує висновок про те, що останній не може бути підставою для обмеження у спірних господарських правовідносин між позивачем та відповідачем нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судом не прийнято заперечення відповідача стосовно необхідності застосування норм Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VІІІ від 13.01.2015р., у цьому випадку.

Дані висновки кореспондуються з висновками, викладеними у постанові Вищого господарського суду України від 28.11.2017р. у справі №905/3376/16.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства Енергоринок, м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення штрафу у сумі 29 416,57 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, 8, , р/р №6747 в АТ «Ощадбанк» філія Дніпропетровске обласне управління, МФо 305482) на користь Державного підприємства Енергоринок (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 27, , банківські реквізити не зазначено) 29 416,57 грн. штрафу, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 1600,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 17.01.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, згідно приписів господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

6. Повний текст рішення складено та підписано 22.01.2018р.

Суддя О.В. Кротінова