ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Черкаси справа № 925/1336/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 -начальник, ОСОБА_2 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився (клопотання про розгляд без участі представника);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Відділу освіти Монастирищенської райдержадміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю "АЯН" про стягнення 291 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача завданої матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 291 000,00 грн. з підстав завищення відповідачем вартості виконаних підрядних робіт.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не направив свого представника у жодне судове засідання, заперечень проти позову суду не надіслав. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, з огляду на таке:

Згідно ч. 2 ст. 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, ухвали суду від 19.10.2017, від 03.11.2017, 17.11.2017, 05.12.2017 та від 26.12.2017 надіслані відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

До повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Неявка відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком.

Одночасно, застосовуючи положення ГПК України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Ухвалою від 17.11.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області, яким було проведено перевірку діяльності Відділу освіти Монастирищенської райдержадміністрації та встановлено порушення при здійсненні господарської діяльності.

На виконання вимог суду третьою особою подано додаткові пояснення по суті спору. Третя особа просить розгляд справи проводити без участі свого представника.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що в позові слід відмовити повністю за недоведеністю правової підстави позовних вимог, виходячи з такого:

До питань виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист порушеного права здійснюється способом, передбаченим законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, між відділом освіти Монастирищенської районної державної адміністрації ( Замовник, позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "Аян" (Генеральний підрядник, відповідач по справі) були укладені договори підряду на виконання будівельних робіт № 146 від 30.09.2014 (а.с. 11-13), № 150 від 03.11.2014 (а.с. 22-26), № 148 від 05.12.2014 (а.с. 34-37), № 2 від 02.04.2015 (а.с. 43-47), № 1 від 02.04.2015 (а.с. 58-62), № 23 від 03.06.2015 (а.с. 67-71), № 15 від 18.06.2015 (а.с. 80-84), № 16 від 18.06.2015 (а.с. 94-98), № 21 від 15.07.2015 ( а.с. 107-111), № 31 від 28.07.2015 (а.с. 117-121), № 32 від 28.07.2015 (а.с. 127-131), № 33 від 05.08.2015 (а.с. 136-140), № 34 від 11.08.2015 (а.с. 145-150), № 37 від 28.08.2015 (а.с. 154-157), № 34 від 04.09.2015 ( а.с. 162-166) у відповідності до яких відповідач зобов'язався провести на свій ризик та за завданням позивача в установлений договорами термін будівельно-монтажні роботи (п. 1.1. договорів).

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 843, ч. 1 ст. 844, ч. 2 ст. 845 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами, договори сторонами виконувались.

Відповідно до п. 4.1 договорів здавання відповідачем та прийняття позивачем виконаних робіт здійснюється сторонами поетапно, шляхом підписання акту виконаних робіт.

Статтею 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками.

Як вбачається із умов п. 2.1. кожного договору підряду, сторонами чітко визначено вартість будівельних робіт, які складають предмет договору.

На виконання умов вищезазначених договорів, та на підтвердження того, що відповідачем належним чином виконано роботи, обома сторонами підписані акти виконаних робіт по кожному з договорів підряду. Вказані акти виконаних робіт підписані сторонами без зауважень, і дана обставина позивачем не заперечувалась.

ОСОБА_3 Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області було проведено ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності відділу освіти Монастирищенської РДА за період з 01.01.2014 по 28.02.2017.

В ході ревізії встановлено завищення вартості виконаних підрядних робіт на суму 399 070,00 грн., яка була частково відшкодована відповідачем в розмірі 108 070,00 грн.

На підставі висновків з акту ревізії, позивач просить суд стягнути з відповідача 291 000,00 грн. ( 399 070,00 - 108 070,00) як матеріальної школи (збитків).

За доводами представника третьої особи, які надавалися ним в ході розгляду справи та у відповідності до письмового пояснення (а.с. 228 том 1), витребуваного судом, спірні кошти є сумою податків та обов'язкових платежів, які відповідач, не будучи зобов'язаним їх сплачувати, включив до актів виконаних робіт (88449,31 + 112545,86 + 90 004,83 = 291 000,00).

За доводами представника третьої особи, в ході проведеної ревізії було встановлено, що відповідач згідно довідки Уманської ОДПІ (а.с. 230 том 1) перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5%. При цьому відповідач не є платником податку на додану вартість з 01.01.2009.

Так, актом ревізії встановлено, що 88 449,31 грн. є включеною до актів форми КБ-2в величиною податку на додану вартість, платником якого відповідач не є і не повинен платити до бюджету.

112 545,86 грн. є включеною до актів форми КБ-2в величиною єдиного податку, який відповідач у вказаній сумі не повинен платити до бюджету.

90 004,83 грн. - це кошти, пов'язані із витратами відповідача на відрядження його робітників згідно договору підряду на виконання будівельних робіт № 2 від 02.04.2015. Однак третьою особою в ході ревізії було встановлено, що ці витрати безпідставні, не підтверджені первинними документами про виїзд працівників в інші населені пункти для проведення підрядних робіт.

Як встановлено судом, сторонами укладено договори підряду, які за своїм правовим змістом відповідають положенням ст.837 ЦК України про те, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

При цьому ст. 845 ЦК України чітко врегульовано, що Підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи. Сторони можуть домовитися про розподіл між ними заощадження, отриманого підрядником.

Представники позивача визнають, що умовами договорів підряду між сторонами не передбачено повернення відповідачем заощаджених сум на підрядних роботах, зменшення ціни договору чи розподіл між сторонами таких заощаджених сум.

У відповідності до ч. 2,3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

На вимогу суду ні позивач, ні третя особа по справі не змогли вказати та довести суду правову підставу заявлених позовних вимог, яка б підтверджувала право позивача на стягнення з відповідача спірних коштів як шкоди чи збитків.

За змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22 січня 2013 р. у справі N 3-72гс12).

Вказані чотири складові для стягнення шкоди ні позивач, ні третя особа на стороні позивача, суду не доводили.

Стягнення збитків згідно ст. 610,611 ЦК України є правим наслідком порушення виконання зобов'язання, яке полягає у його невиконанні або виконанні із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки особі, права або законні інтереси якої порушено.

Позивач не надав доказів, що відповідач порушив прийняті на себе договірні зобов'язання згідно договорів підряду, копії яких наявні у справі, за що б у нього могла виникнути відповідальність у вигляді відшкодування збитків.

Позивач також не надав доказів, що відповідач при виконанні робіт вийшов за межі узгодженої обома сторонами ціни кожного із договорів.

Узгодження ціни договору проводилося спільно обома сторонами у справі, а тому всі можливі ризики неправильного її встановлення повинні покладатися на обидві сторони, а не лише на відповідача.

Як вказано вище, за змістом ст. 845 ЦК підрядник має право залишити в себе всі заощаджені кошти, якщо це не вплинуло на якість робіт, або сторони можуть домовитися про розподіл між ними заощаджених коштів, чого не було зроблено.

При цьому, на думку суду, не має значення, як ці кошти будуть заощаджені підрядником - зекономлені на витратах, чи розподіляться на сплату податків, які відповідач має право повернути з бюджету на свою користь у випадку їх зайвої сплати.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договори підряду, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату виконаних за договорами робіт, то такі кошти було набуто відповідачем за наявності правової підстави.

Це виключає можливість застосування до правовідносин сторін ст. 1212 ЦК України.

Пунктом 1 Висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111- 16 ГПК України, за I півріччя 2013 р. з цього питання роз'яснено наступне:

За змістом положень ст. 1212 ЦК України про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави цей вид зобов'язань породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; 2) правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали. А отже, кошти, отримані як оплата за виконання робіт за договором і набуті за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

При цьому факт виявлення внутрішньою ревізією суб'єкта господарювання порушень, допущених під час виконання робіт за договором, не впливає на умови спірних договірних відносин і не може змінювати їх (постанова Верховного Суду України від 22 січня 2013 р. у справі N 3-69г12).

Тому доводи третьої особи про наявність підстав для застосування ст. 1212 ЦК України для стягнення спірних коштів суд відхиляє.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, оскільки позивачем не було доведено правомірність правої підстави позовних вимог.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При відмові в позові судовий збір, відповідно до статті 129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст.129, 238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів.

Повне судове рішення складено 19 січня 2018 року

Суддя Н.М. Спаських