ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" січня 2018 р. Справа № 922/2960/17

вх. № 2960/17

Суддя Усатий В.О.

Без участі представників сторін.

розглянувши : ТОВ "Омега Плюс Харків", м. Харків

до ТОВ "Омега Плюс Харків", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 05.09.2017 р. прийнято заяву ТОВ "Омега Плюс Харків" про порушення справи про його банкрутство, на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до розгляду, призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні судом встановлено, що боржник має заборгованість перед ФОП Назаренко А.О. в сумі 501410,00 грн., яка підтверджена рішенням Господарського суду Харківської області від 22.11.16 р. по справі № 922/3479/16, яку він не може погасити з причин недостатності активів, а також, що заявником при зверненні до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повністю дотримано порядку самоліквідації, визначеної чинним законодавством та за наслідками розгляду цієї заяви ухвалою суду від 14.09.2017 р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Омега Плюс Харків" та призначено засідання господарського суду на 26.09.2017 р.

Постановою суду від 03.10.2017 р. визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега Плюс Харків" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ТОВ "Омега Плюс Харків" - Орданяна П.О.

Оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом здійснено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 04.10.2017 р.

20.10.2017 р. справа була направлена до апеляційної інстанції для розгляду скарги арбітражного керуючого Бєлової О.А. на постанову суду від 03.10.2017 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 р. повернуто апеляційну скаргу заявнику.

Справа знов була направлена до апеляційної інстанції для розгляду скарги арбітражного керуючого Бєлової О.А. на постанову суду від 03.10.2017 р.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 р. апеляційну скаргу арбітражного керуючого Бєлової Олени Анатоліївни задоволено, постанову Господарського суду Харківської області від 03.10.2017 у справі № 922/2960/17 в частині відмови арбітражному керуючому Бєловій Олені Анатоліївні у задоволенні заяви на участь у справі про банкрутство та призначення ліквідатором ТОВ "Омега Плюс Харків" Орданяна Петроса Овсеповича скасувати та в цій частині прийняте нове рішення. Призначино ліквідатором ТОВ "Омега Плюс Харків" (, 61022, м.Харків, вул.Пушкінська, буд. 50/52, 1 поверх) - арбітражного керуючого Бєлову Олену Анатоліївну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №986 від 30.04.2013, поштова адреса: а/с 188, м.Київ, 01019).

До суду від ФОП Назаренко А.О. надійшла заява (вх. № 164 від 03.01.2018 р.), в якій він просить суд :

1. Вжити заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху №29, 296, 29в, 29г, 29д, 31, 316, Зів, 31г, 32, 32а площею 124,3 м2, 2-го поверху 5-1, 5-3, 5-4, 5-5, 5-1а площею 216,5 м2, загальною площею 340,8 м2 в літ «А-6», які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Пушкінська, буд. З, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01. що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Плюс Харків" ()

2. Вжити заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони будь - яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлових приміщень 1-го поверху № 29, 296, 29в, 29г, 29д, 31, 31б, З1в, 31г, 32, 32а площею 124,3 м2, 2-го поверху 5-1, 5-3, 5-4, 5-5, 5-1а площею 216,5 м2, загальною площею 340,8 м2 в літ «А-6», які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Пушкінська, буд. З, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Плюс Харків" ().

Заява ФОП Назаренко А.О. мотивована тим, що вказане майно боржника перебуває у заставі кредитора ПАТ АБ "Укргазбанк" та відповідно долученої до заяви вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк", він ініціював початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, та у зв"язку з тим, що відсутні будь-які обтяження стосовно цього майна боржника, що пов'язані з введенням мораторію, це створює загрозу для відчуження майна у позасудовому порядку та може порушити інтереси кредиторів.

Розглянувши надану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон), господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що на праві власності за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення в літ. "А-6" заг. площею 340,8 кв.м., що складаються з 1-го поверху №29, 29б, 29в, 29г, 29д, 31, 31б, 31в, 31г, 32, 32а та 2-го поверху № 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-1а, за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 3, які знаходяться в іпотеці ПАТ "Укргазбанк" відповідно до договору іпотеки №34/2016-І від 27.09.2016 р.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

В п.43 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" від 18 грудня 2009 р. № 15 зазначено, що дія мораторію поширюється виключно на вимоги виконавчих документів, що одержані кредиторами за їх позовами або безспірними вимогами зобов'язально-правового характеру на всі види забезпечення виконання зобов'язань неплатоспроможного боржника, зокрема зупиняє заходи звернення стягнення на заставлене майно та майно, яке знаходиться у податковій заставі на задоволення вимог кредиторів, забезпечених заставою майна боржника, на вимоги щодо стягнення фінансових санкцій за порушення норм антимонопольного, банківського, валютного законодавства, законодавства про цінні папери, про ціноутворення тощо.

Відповідно до ч.9 ст.45 Закону погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Системний аналіз вказаних норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дають підстави зробити висновок про те, що спірне майно, що є предметом іпотеки, не включається до складу ліквідаційної маси, але його продаж здійснюється виключно ліквідатором у процедурі банкрутства за правилами, встановленими Законом, і кошти, які отримані від продажу заставного майна, сплачуються виключно заставному кредитору для погашення вимог за кредитним договором.

Відповідно ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України іншими законодавчими актами України.

Згідно ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст.137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову .

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Суд також зазначає, що заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заявником додана до заяви вимога директора ХОД АБ "Укргазбанк" від 02.11.2017 р. № 51706/421/2017, яка адресована ліквідатору боржника та в якій повідомлено боржника, що у разі непогашення у встановлений в цій вимозі строк (30 днів з моменту одержання вимоги) заборгованості за кредитним договором в повному обсязі , банк ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, намір заставного кредитора звернути стягнення на заставне майно банкрута поза межами процедури банкрутства порушує вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в частині порядку реалізації заставного майна банкрута та розподілу отриманих коштів.

Крім того, якщо вартості заставного майна вистачить для погашення вимог заставного кредитора , існує можливість погашення вимог інших кредиторів банкрута.

Виходячи з наведеного, оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з метою запобігання заподіяння шкоди правам та інтересам кредиторів та боржника, а також порушенню виконання ліквідаційної процедури, передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки їх невжиття може утруднити виконання ліквідаційної процедури та може зробити неможливим задоволення вимог кредиторів, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ФОП Назаренко А.О. (вх. № 164 від 03.01.2018 р.) та вжити заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху №29, 296, 29в, 29г, 29д, 31, 316, Зів, 31г, 32, 32а площею 124,3 м2, 2-го поверху 5-1, 5-3, 5-4, 5-5, 5-1а площею 216,5 м2, загальною площею 340,8 м2 в літ «А-6», які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Пушкінська, буд. З, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01. що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Плюс Харків" (), а також заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлових приміщень 1-го поверху № 29, 296, 29в, 29г, 29д, 31, 31б, З1в, 31г, 32, 32а площею 124,3 м2, 2-го поверху 5-1, 5-3, 5-4, 5-5, 5-1а площею 216,5 м2, загальною площею 340,8 м2 в літ «А-6», які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Пушкінська, буд. З, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Плюс Харків" ().

Керуючись ст.ст.5,18,19,38-46,95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст.232-235, 136,137,140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ФОП Назаренко А.О. (вх. № 164 від 03.01.2018 р.).

Вжити заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху №29, 296, 29в, 29г, 29д, 31, 316, Зів, 31г, 32, 32а площею 124,3 м2, 2-го поверху 5-1, 5-3, 5-4, 5-5, 5-1а площею 216,5 м2, загальною площею 340,8 м2 в літ «А-6», які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Пушкінська, буд. З, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01. що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Плюс Харків" ()

Вжити заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони будь - яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлових приміщень 1-го поверху № 29, 296, 29в, 29г, 29д, 31, 31б, З1в, 31г, 32, 32а площею 124,3 м2, 2-го поверху 5-1, 5-3, 5-4, 5-5, 5-1а площею 216,5 м2, загальною площею 340,8 м2 в літ «А-6», які розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Пушкінська, буд. З, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега Плюс Харків" ().

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала дійсна для пред"явлення до виконання до виконавчої служби та державного реєстратора в строк до 05.01.2021 р.

Ухвалу направити виконавчій службі, державному реєстратору, ПАТ АБ "Укргазбанк", заявнику, ліквідатору.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Усатий В.О.