ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"19" січня 2018 р. Справа № 917/1838/17

Суддя-доповідач Здоровко Л.М.,

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 (вх. №177 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 14.12.2017, ухвалене у приміщенні господарського суду Полтавської області суддею Семчук О.С., час ухвалення рішення суду - не зазначено, дата складання повного тексту рішення - 19.12.2017, у справі № 917/1838/17

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, м. Полтава,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, 1) ОСОБА_3, смт. Решетилівка, Полтавська обл., 2) ОСОБА_2, смт. Решетилівка, Полтавська обл.,

до 1) Виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, смт. Решетилівка, Полтавська обл., 2) Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, смт. Решетилівка, Полтавська обл., 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсервіс", смт. Решетилівка, Полтавська обл.,

про визнання недійсним рішення виконкому, свідоцтв про право власності та визнання права державної власності

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Полтавській області звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсервіс" про:

- визнання недійсним та скасування рішення Виконкому Решетилівської селищної ради від 23.08.2007 №303 "Про оформлення права приватної власності на квартири та житлові будинки";

- визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно ТОВ "Агротехсервіс" від 21.09.2007 серія ЯЯЯ №371249, серія ЯЯЯ №371250, серія ЯЯЯ №371251, серія ЯЯЯ №371252, серія ЯЯЯ №371253, виданих Решетилівською селищною радою;

- визнання права власності держави Україна, в особі РВ ФДМУ по Полтавській області на нерухоме майно:

1) чотирьохквартирний житловий будинок загальною площею 192, 7кв.м та житловою площею 110, 9кв.м, що розташований за адресою: Полтавська область, смт. Решетилівка, вул. В.-Тирнівська, буд. 10-в;

2) двохквартирний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 126, 7кв.м та житловою площею 75, 4кв.м, що розташований за адресою: Полтавська область, смт. Решетилівка, вул. В.-Тирнівська, буд. 14-а;

3) квартиру загальною площею 72, 9кв.м та житловою площею 45, 8кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, АДРЕСА_1;

4) квартиру загальною площею 59кв.м та житловою площею 31, 1кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, АДРЕСА_2;

5) квартиру загальною площею 73, 5кв.м та житловою площею 45, 0кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, АДРЕСА_3.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.11.2017 задоволено клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та залучено їх до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, які є мешканцями спірних житлових будівель.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 у задоволенні позову відмовлено частково, припинено провадження у справі в частині визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Полтавської області від 23.08.2007 №303 "Про оформлення права приватної власності на квартири та житлові будинки".

В частині відмови у задоволенні позову щодо визнання права власності на спірне майно та визнання недійсними та скасування спірних свідоцтв суд дійшов висновку, що позивачем не вірно обрано способи захисту порушеного права.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Одночасно апелянт звернулась до суду апеляційної інстанції з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що за обставинами даної справи на апелянта розповсюджуються положення пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", відповідно до яких судовий збір не справляється за подання позовної заяви, а відтак, на думку апелянта, і апеляційної скарги, про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням органу місцевого самоврядування.

У разі, якщо суд дійде протилежного висновку, апелянт просить суд звільнити її від сплати судового збору, враховуючи тяжкий майновий стан апелянта.

Крім того, на думку апелянта, підставою для звільнення її від сплати судового збору є пункт 3 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", відповідно до умов якого предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшла висновку, що додані до апеляційної скарги документи не відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів скарги, а саме відбитку штампу ПАТ "Укрпошта" на поштовому конверті, апелянт звернувся до апеляційного господарського суду 29.12.2017.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Отже, розгляд господарськими судами справ здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діє з 15.12.2017.

Відтак, апеляційна скарга апелянта має відповідати вимогам Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діє з 15.12.2017.

Так, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні.

Статтею 259 Господарського процесуального кодексу України визначено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Як вбачається із матеріалів скарги, до апеляційної скарги апелянтом на підтвердження направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачу та відповідачам додано копії фіскальних чеків ПАТ "Укрпошта" та описи вкладення у цінний лист, проте, не надано доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів у встановленому статтею 259 Господарського процесуального кодексу України порядку, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3

Зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Щодо клопотання апелянта про звільнення її від сплати судового збору, суддя-доповідач зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

На думку апелянта, вона звільнена від сплати судового збору в силу закону, а саме відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", яким передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Проте, такі доводи апелянта є помилковими та свідчать про довільне тлумачення апелянтом норм чинного законодавства, оскільки предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтв про право власності та визнання права державної власності, а не відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу місцевого самоврядування, правові засади відшкодування якої регулюються, зокрема главою 82 Цивільного кодексу України.

Крім того, ОСОБА_2 не є позивачем у цій справі та не заявляла вимоги щодо відшкодування завданої їй шкоди в порядку глави 82 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, суддя-доповідач відхиляє доводи апелянта, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" як необґрунтовані; відтак, апелянт не звільнений від сплати судового збору на підставі зазначеної норми Закону.

Крім того, розглядаючи клопотання апелянта про звільнення її від сплати судового збору, суддя-доповідач зазначає наступне.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діє з 15.12.2017) встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подання позовної заяви.

При поданні позовної заяви позивачем у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла станом на дату звернення позивача до суду з позовом) було сплачено судовий збір у розмірі 44 272, 50грн, отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 66 408, 75грн (44 272, 50грн * 150%).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення; крім того, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" підлягають застосуванню судом, з урахуванням майнового стану сторони та за визначених цією статтею умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Апелянтом не надано суду доказів, що він відноситься до категорії осіб, визначених пунктом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Суддя-доповідач також відхиляє доводи апелянта, що підставою для звільнення її від сплати судового збору є пункт 3 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", відповідно до умов якого суд може звільнити сторону від сплати судового збору за умови, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю, оскільки, у даній справі ОСОБА_2 не є позивачем із позовом про захист її соціальних, трудових, сімейних та житлових прав, а позивачем є орган державної влади, який в силу статті 4 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання позовної заяви із зазначеним вище позовом про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтв про право власності та визнання права державної власності реалізував своє право на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів держави.

Позивач у даній справі не діє в інтересах ОСОБА_2 для захисту її соціальних, трудових, сімейних та житлових прав, а ОСОБА_2 не зверталась до суду із самостійними вимогами щодо предмету спору для захисту її соціальних, трудових, сімейних та житлових прав.

Отже, у даній справі апелянт не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Суддя-доповідач зазначає, що особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, має навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, у тому числі, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу апелянта за попередній календарний рік.

За змістом положень статті 8 Закону, питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, у тому числі, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу апелянта за попередній календарний рік, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, таким чином, органи державної влади, що утримуються за рахунок державного бюджету, суб'єкти господарювання та громадяни поставлено законом у рівні умови щодо обов'язку сплачувати судовий збір, за винятком передбачених законом умов, наведених вище, у зв'язку з чим вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг одним особам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення від сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Отже, виходячи з положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази, оскільки звільнення від сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин.

В обґрунтування доводів звільнення від сплати судового збору апелянт надає суду довідку №457 від 19.12.2017 Решетилівської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості, в якій зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована як безробітна з 10 липня 2017 і розмір її доходу з липня 2017 року становить 6 886, 57грн.

Заявником також надано довідку, видану ОСОБА_3 від 15.12.2017 Фермерського господарства "Арніка", в якій зазначено, що він працює у Фермерському господарстві "Арніка" на посаді токаря; дохід за період з 01.06.2017 по 30.11.2017 склав 37 021, 25грн.

Проте, із наданих апелянтом доказів не вбачається, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу апелянта за попередній календарний рік.

Надана апелянтом довідка обласного центру зайнятості свідчить, що апелянт зареєстрована як безробітна лише з липня 2017 року, проте, апелянтом не надано доказів відсутності доходу за попередній календарний рік та до липня 2017 року; апелянтом також не надано доказів відсутності у неї за попередній календарний рік інших доходів, отриманих у передбачений законом спосіб.

З урахуванням викладеного, суддя-доповідач Здоровко Л.М. дійшла висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підстави для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків, а саме апелянт має надати суду докази надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів у відповідності до вимог статті 259 Господарського процесуального кодексу України третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Враховуючи, що за результатами розгляду клопотання апелянта про звільнення її від сплати судового збору, суддею-доповідачем встановлено, що наведені апелянтом доводи для звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не підтверджені належними і допустимими доказами, а саме апелянтом не доведено, як того вимагає закон, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу апелянта за попередній календарний рік, а наведені апелянтом підстави для звільнення її від сплати судового збору в силу закону відхилені судом як необґрунтовані, за таких обставин, суддя-доповідач вважає можливим, з метою дотримання положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи, що сума судового збору, що має сплатити апелянт за подання апеляційної скарги, яка є фізичною особою, є значною, разом з тим, з урахуванням конституційного принципу рівності усіх учасників судового процесу, надати апелянту 10-денний строк з дня вручення апелянту цієї ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків, а саме апелянт має надати суду обґрунтоване клопотання про звільнення її від сплати судового збору з належними та допустимими доказами в його обґрунтування, передбаченими статтею 8 Закону України "Про судовий збір", зокрема, надати належні та допустимі докази, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу апелянта за попередній календарний рік, або навести інші, передбачені законом, обґрунтовані та підтверджені належними і допустимими доказами підстави для звільнення апелянта від сплати судового збору; у разі відсутності доказів для звільнення апелянта від сплати судового збору, надати докази сплати судового збору у передбаченому законом порядку і розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 у справі №917/1838/17 залишити без руху.

ОСОБА_2 усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; докази усунення недоліків мають надійти до Харківського апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, з урахуванням строків поштового перебігу.

Роз'яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Здоровко Л.М.