ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2018 р. Справа № 914/1603/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С.

Суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Лагутіну В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства ОСОБА_2 акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія» за № 01-1920/13 від 30.10.2017 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2017 року (суддя Гоменюк З.П., повний текст складено 17.10.2017 року)

у справі № 914/1603/16

за позовом: Дочірнього підприємства ОСОБА_2 акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1», м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 акціонерної компанії «Надра України», м.Київ

про розірвання договору про спільну діяльність № 147 від 25.04.2003 року.

від позивача: ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_4

від третьої особи з боку позивача: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство ОСОБА_2 акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до ТзОВ «Нафтогазрембуд-1» за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 акціонерної компанії «Надра України» про розірвання договору про спільну діяльність від 25.04.2003р. №147.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.10.2016р. у справі № 914/1603/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2017р. у справі № 914/1603/16 рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, розірвано договір №147 про спільну діяльність від 25.04.2003р. (нова редакція, згідно Додаткової угоди №02/04 від 28.08.2014р.), укладений між Дочірнім підприємством ОСОБА_2 акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» та ТзОВ «Нафтогазрембуд-1».

Постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2017р. касаційну скаргу ТзОВ «Нафтогазрембуд-1» задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2017р. та рішення Господарського суду Львівської області від 26.10.2016р. у справі №914/1603/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суд Львівської області.

В постанові Вищого господарського суду України від 03.07.2017р. зазначено, що місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що в спірних правовідносинах договір припинив свою дію з 14.05.2016р. і на момент надходження позову до суду (09.06.2016р.) вже не діяв, оскільки спеціальний дозвіл на користування надрами від 14.05.2002р. №1906, власником якого є ДП НАК «Надра України «Західукргеологія», був виданий на строк до 14.05.2016, а новий дозвіл на момент розгляду справи позивачем не отримано. Вищий господарський суд зазначив, що судом першої інстанції констатовано, що неможливо розірвати договір, дію якого припинено. При цьому судове рішення не містить обґрунтування в частині підстав позову (зокрема, стосовно пунктів 11.3.5 та 11.3.6 договору) і відповідно не містить висновків щодо прийняття або відхилення доказів, які подавались до господарського суду першої інстанції учасниками судового процесу.

Також, у постанові Вищого господарського суду України від 03.07.2017р. у справі №914/1603/16 зазначено, що господарський суд апеляційної інстанції з аналізу умов договору дійшов висновку, що закінчення терміну дії спеціального дозволу на користування надрами стає підставою для припинення договору про спільну діяльність тільки у тому випадку, якщо протягом двох років з дня закінчення терміну його дії він не буде продовженим. Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний господарський суд зазначив, що відповідач не організовував проведення засідань Комітету з управління та не надавав іншим учасникам звітні документи згідно з формами та в терміни визначені договором, що з огляду на п.п. 11.3.5 та 11.3.6 договору є підставою його для розірвання.

Суд касаційної інстанції у своїй постанові від 03.07.2017р. зазначив, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Вищий господарський суд України зазначив, що при з'ясуванні фактичних обставин в спірних правовідносинах, апеляційним господарським судом не надано комплексної оцінки наявним матеріалам справи, зокрема, долученому до матеріалів справи на стадії розгляду справи в суді першої інстанції протоколу комітету з управління спільною діяльністю від 28.10.2015р. (т. 1, а.с. 102-107). При цьому апеляційною інстанцією зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем інших комітетів окрім тих, що проводились 15.05.2014р., 19.11.2014р. та 08.04.2015р. Крім того поза увагою суду залишилось те, що 05.12.2015р. він надсилав на адресу ДП «Західукргеологія» лист №04/12-01 від 04.12.2015р. щодо проведення комітету з управління договору №147 про спільну діяльність від 25.04.2003р. разом з копіями звітних документів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (т. 1, а.с. 108-110), проте зазначений лист повернувся на адресу ТОВ «Нафтогазрембуд-1» без вручення у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначила, що спір було вирішено при недостатньому дослідженні фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, та ненаданні цим обставинам відповідної правової оцінки. При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, оцінити подані учасниками судового процесу докази з висновками щодо їх врахування або відхилення, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого судового рішення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.10.2017 року № 914/1603/16 в позові Дочірнього підприємства ОСОБА_2 акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Дочірнє підприємство ОСОБА_2 акціонерної компанії «Надра України «Західукргеологія» подало апеляційну скаргу за № 01-1920/13 від 30.10.2017 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що згідно умов договору про спільну діяльність вбачається, що сторони передбачили, що закінчення терміну дії спеціального дозволу на користування надрами стає підставою для припинення договору лише у тому випадку, якщо протягом двох років з дня закінчення терміну його дії він не буде продовженим.

Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 18.12.2017 року, в якому просить в задоволення апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2017 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що станом на момент звернення позивача до суду, у даній справі, спірний договір про спільну діяльність № 147 від 25.04.2003 року не діяв, оскільки припинив свою дію з 14.05.2016 року.

З 15.12.2017 р. набрала чинності нова редакція ГПК України, згідно п.9 Розділу XI „Перехідні положення якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

28.08.2014 року між ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» (підприємство) та ТзОВ «Нафтогазрембуд-1» (інвестор) було укладено додаткову угоду №02/14 до договору №147 про спільну діяльність від 25.04.2003р., якою викладено в новій редакції договір про спільну діяльність від 25.04.2003 року (надалі договір).

Предметом укладеного договору є спільна діяльність учасників, які беруть зобовязання обєднати свої вклади та спільно діяти з метою забезпечення здійснення власником спеціального дозволу геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки та/або промислової розробки ділянки надр на Тинівському родовищі в межах програми спільної діяльності. Реалізації видобутих вуглеводнів в процесі дослідно-промислової розробки та отримання прибутку учасниками (п.1.1. договору).

Оператором за договором про спільну діяльність є інвестор ТОВ «Нафтогазрембуд-1». Відповідно до умов договору оператор займається веденням спільних справ від імені учасників, зокрема, укладає угоди, розпоряджається коштами на окремому рахунку спільної діяльності, веде бухгалтерський та податковий облік та складає звітність спільної діяльності, сплачує податки, збори передбачені чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.4 договору, відповідач, як оператор за договором про спільну діяльність зобовязався зокрема організовувати проведення засідань комітету з управління та надавати іншим учасникам звітні документи згідно з формами та в терміни, визначені у додатку №4 до договору, та пояснення щодо них на вимогу будь-якого учасника.

Пунктом 5.5. договору про спільну діяльність передбачено, що засідання Комітету з управління проводяться один раз на квартал у період з 15 до 30 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом.

Згідно із положень п.п. 11.3.5 та 11.3.6 договору про спільну діяльність, у разі не проведення оператором засідань комітету з управління за результатами фінансово-господарської діяльності протягом двох звітних кварталів поспіль, та у разі систематичного ненадання (2 і більше рази) оператором підприємству звітних документів згідно із формами та в терміни, що визначені у додатку №4 до договору та пояснень щодо них на вимогу підприємства, позивач має право розірвати договір про спільну діяльність.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що відповідач в порушення умов договору не організовував проведення засідань Комітету з управління та не надавав іншим учасникам звітні документи згідно з формами та в терміни визначені договором, що в силу положень п.п. 11.3.5 та 11.3.6 договору є підставою для розірвання договору про спільну діяльність.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею ст. 49 Закону «Про нафту і газ» передбачено можливість використання нафтогазоносних надр в рамках спільної діяльності. Якщо діяльність, пов'язана з користуванням нафтогазоносними надрами, здійснюється на умовах договору про спільну інвестиційну діяльність відповідний спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами зобов'язаний мати один із учасників цього договору.

Згідно із ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки (ч.1 ст. 1133 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1135 ЦК України під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства.

У відповідності до ч.4 ст. 176 ГК України суб'єкти господарювання мають право разом здійснювати господарську діяльність для досягнення спільної мети, без утворення єдиного суб'єкта господарювання, на умовах, визначених договором про спільну діяльність.

Судом встановлено, що 28.08.2014 року між ДП НАК «Надра України «Західукргеологія» та ТзОВ «Нафтогазрембуд-1» було укладено додаткову угоду №02/14 до договору №147 про спільну діяльність від 25.04.2003р., якою викладено договір про спільну діяльність в новій редакції.

Як вбачається із позовної заяви, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги стверджує, що відповідач всупереч умов договору, не організовував проведення засідань Комітету з управління та не надавав іншим учасникам звітні документи згідно з формами та в терміни визначені договором, що в силу положень п.п. 11.3.5 та 11.3.6 договору є підставою для розірвання договору про спільну діяльність.

Оскільки нова редакція договору про спільну діяльність №147 від 25.04.2003 року, затверджена додатковою угодою №02/14 від 28.08.2014 року, то комітети з управління спільною діяльністю згідно нової редакції договору повинні були проводитись починаючи з 4 кварталу 2014 року.

В матеріалах справи містяться наступні протоколи комітетів з управління спільною діяльністю: протокол від 19.11.2014 року (том 3, а.с.129-133), протокол від 08.04.2015 року (том 3, а.с. 125-128), протокол від 28.10.2015 року (том 1, а.с. 102-107). Отже, комітет з управління спільною діяльністю проводився в 4 кварталі 2014 року, 2 кварталі 2015 року, 4 кварталі 2015 року.

Позивач не заперечує та погоджується, що 28.10.2015р. було проведено комітет з управління спільної діяльності.

Так, відповідно до протоколу №1-3/2015 від 28.10.2015р. засідання комітету з управління було розглянуто та затверджено результати фінансово-господарської діяльності за 9 місяців 2015 року (в тому числі фінансово-господарської діяльності за 3 квартал 2015р.).

Згідно п. 5.5. договору про спільну діяльність передбачено, що засідання Комітету з управління проводяться один раз на квартал у період з 15 до 30 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом.

Таким чином, враховуючи п.5.5. договору про спільну діяльність, засідання комітету з управління щодо фінансово-господарської діяльності за 4 квартал 2015р. повинно було відбутись у період з 15 по 30 січня 2016р., а засідання комітету з управління щодо фінансово-господарської діяльності за 1 квартал 2016р. у період з 15 по 30 квітня 2016р.

В матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем засідання комітету з управління після 28.10.2015р. Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем не проводились засідання комітету з управління за результатами фінансово-господарської діяльності протягом двох звітних кварталів поспіль, що є істотним порушенням відповідачем умов договору про спільну діяльність №147, що в свою чергу, відповідно до п.11.3.5. є підставою для розірвання договору.

Згідно із ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідач стверджує, що він 05.12.2015р. надсилав на адресу позивача лист №04/12-01 від 04.12.2015р. щодо проведення комітету з управління.

Відповідно до вказаного листа №04/12-01 від 04.12.2015р., відповідач пропонував 15.12.2015р. провести засідання комітету по затвердженню підсумків роботи за 3 квартал 2015р. і 9 місяців 2015р.

Однак із опису вкладення від 05.12.2015р., що підтверджує відправлення на адресу позивача листа №04/12-01 від 04.12.2015р. вбачається, що вказаний лист стосується проведення позачергового комітету з управління, а не засідань комітету з управління за результатами фінансово-господарської діяльності, про які йдеться мова у п.5.5. та п.11.3.5. договору про спільну діяльність.

Порядок проведення позачергового засідання комітету з управління передбачено п.5.6. договору, де зазначено, що позачергове засідання комітету з управління проводиться за вимогою одного з учасників, не пізніше ніж через 10 (десять) календарних днів з моменту отримання оператором вимоги про проведення зазначеного засідання.

Щодо тверджень позивача про систематичне ненадання відповідачем звітних документів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом встановлено, 05.12.2015 року відповідачем надіслано на адресу позивача лист №04/12-01 від 04.12.2015 року щодо проведення позачергового комітету з управління договору №147 про спільну діяльність від 25.04.2003р. До вказаного листа долучено копії звітних документів, що підтверджується копією опису вкладення до цінного листа.

Однак вказаний лист повернувся па адресу ТзОВ «Нафтогазрембуд-1» без вручення у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується копією довідки поштового відділення, яка міститься в матеріалах справи.

Пунктом 11.3.6 договору про спільну діяльність встановлено, що у разі систематичного ненадання (2 і більше рази) оператором підприємству звітних документів згідно із формами та в терміни, що визначені у додатку №4 до договору та пояснень щодо них на вимогу підприємства, позивач має право розірвати договір про спільну діяльність.

Відповідно до п.3.4.4 договору про спільну діяльність, оператор зобов'язується надати іншим учасникам звітні документи згідно з формами та в терміни, визначені у додатку №4 до даного договору, та пояснення щодо них на вимогу іншого учасника.

Підтвердженням того, що позивач звертався до відповідача із відповідними вимогами є листи ДП «Західукргеологія» від 07.10.2015 р. №01-1819/07, від 20.04.2016 р. №01-565/07.

Із вказаних листів вбачається, що ДП «Західукргеологія» лише один раз зверталось з вимогою про надання звітних документів листом №01-1819/07 від 07.10.2015 року, що було виконано ТзОВ «Нафтогазрембуд-1», що підтверджується матеріалами справи.

В листі ДП «Західукргеологія» від 20.04.2016 р. №01-565/07 не міститься вимога про надання звітних документів на підставі п.3.4.4 договору.

Враховуючи наведене, посилання позивача на порушення відповідачем п.11.3.6, як на підставу розірвання оскаржуваного договору, судом оцінюється критично.

Водночас, судом встановлено, що строк дії договору про спільну діяльність №147 від 25.04.2003 року визначений пунктом 11.2. договору.

Так, відповідно до абз.1 п.11.2. договору про спільну діяльність №147 від 25.04.2003 року, договір діє до закінчення строку дії спеціального дозволу.

Згідно із абз.2 п.11.2. договору, у разі продовження терміну дії спеціального дозволу та/або отримання одним із учасників нового спеціального дозволу на геологічне вивчення в тому числі дослідно-промислову розробку ділянки надр, та/або отримання одним із учасників спеціального дозволу на видобування нафти і газу, даний договір діє до закінчення терміну дії вищевказаних спеціальних дозволів на користування надрами на умовах, викладених у цьому договорі.

Судом встановлено, що ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» було видано спеціальний дозвіл від 14.05.2002р. №1906 на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки Тинівського родовища, терміном до 14.05.2016р.

В матеріалах справи відсутні докази продовження дії дозволу від 14.05.2002р. №1906 на геологічне вивчення.

Вчинення апелянтом дій для продовження спеціального дозволу від 14.05.2002р. №1906 на користування надрами з метою геологічного вивчення, не свідчить про те, що останній був продовжений.

Посилання апелянта на те, що станом на даний час спірний договір діє, адже відповідно до п. 11.3.3 договору сторони передбачили, що закінчення терміну дії спеціального дозволу на користування надрами стає підставою для припинення договору лише у тому випадку, якщо протягом двох років з дня закінчення терміну його дії він не буде продовженим, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11.2 договору сторони погодили, що договір діє до закінчення строку дії спеціального договору.

Згідно п. 11.3.3. договору сторони погодили, що крім настання випадку, зазначеному в п. 11.2 договору, останній припиняє свою дію коли досягнення мети за договором стало неможливим, в т. ч. анулювання спеціального дозволу, а також не продовження (не відновлення) дії спеціального дозволу підприємством (ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія») протягом двох років з дати закінчення строку дії спеціального дозволу.

Враховуючи, що спеціальний дозвіл від 14.05.2002р. №1906 на користування надрами з метою геологічного вивчення закінчив свою дію 14.05.2016р., а згідно ст. 49 Закону України «Про нафту і газ» один із учасників спірного договору зобов'язаний мати відповідний спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами, за таких обставин, суд дійшов висновку, що договір припинив свою дію 14.05.2016 року.

Отже, станом на момент звернення позивача до суду, у даній справі, договір про спільну діяльність № 147 від 25.04.2003 року припинив свою дію. Відтак позовні вимоги про його розірвання не підлягають до задоволення.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2017 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2017 року залишити без змін.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.01.2018 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Зварич О.В.

суддя Дубник О.П.