ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 рокуСправа № 912/3121/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б. при секретарі Костючок О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/3121/17

за позовом: Фермерського господарства "Костюка Степана Петровича", с. Вільшанка, Новоархангельського району, Кіровоградської області, 26153

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, вул. Академіка Корольова, 26, м.Кропивницький, 25030

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Новоархангельської районної державної адміністрації, 26100, смт. Новоархангельськ, вул. Центральна, 31 та Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, 26140, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Скалівські Хутори

про визнання недійсним рішення

Представники сторін в судовому засіданні участі не брали.

Фермерське господарство "Костюка Степана Петровича" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладеного у листі-повідомленні №32-11-0.6-14868/2-16 від 09.11.2016 року про заперечення у поновленні договору оренди землі від 22.06.2010, укладеного між Новоархангельською районною державною адміністрацією та ФГ "Костюка Степана Петровича" щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області загальною площею 6,455 га, кадастровий номер :02:000:9030, зареєстрований в відділі Держкомзему у Новоархангельському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.11.2011 за №000905.

Позов мотивовано тим, що, на думку позивача, виходячи з відсутності заперечення орендодавця на його пропозицію щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору, та відсутності вимоги з приводу повернення земельної ділянки, договір оренди земельної ділянки, укладений 22.06.2010 Новоархангельською районною державною адміністрацією та позивачем, поновився на той же строк та на тих же умовах без укладення нового договору.

Проте у вересні 2017 року під час виконання осінньо-польових робіт до фермерського господарства з перевіркою прибув працівник районного відділу Держгеокадастру, повідомивши що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заперечило у поновленні договору оренди, а земельна ділянка включена до переліку ділянок право оренди на які виставляється на аукціон.

За твердженням позивача, лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки №32-11-0.6-14868/2-16 від 09.11.2016 на його адресу відповідачем не надсилався, що є порушенням ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Крім того, відповідач, виставивши земельну ділянку на аукціон, порушив переважне права орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою від 24.10.2017 господарський суд порушив провадження у справі, розгляд справи призначив на 09.11.2017 на 11:30, залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Новоархангельську районну державну адміністрацію Кіровоградської області та Скалівсько-Хутірську сільську раду Новоархангельського району.

Ухвалою від 09.11.2017 розгляд справи відкладався до 01.12.2017 на 11:00 год.

Ухвалою від 01.12.2017 розгляд справи відкладався до 20.12.2017 на 16:30 год.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження у даній справі порушено до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, справу № 912/3121/17 слід розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Зважаючи на фактичні обставини справи та вимоги процесуального закону, ухвалою господарського суду від 20.12.2017 р. сторони повідомлено про перехід до розгляду спору у відповідності до вимог нової редакції Кодексу та призначено підготовче засідання у даній справі на 20.12.2017 р. о 16 год. 30 хв.

Ухвалою господарського суду від 20.12.2017 закрито підготовче провадження у справі №912/3121/17, дану справу призначено до судового розгляду по суті на 17.01.2018.

В судовому засіданні представники сторін участі не брали, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 74-77).

Представником позивача 15.01.2017 до канцелярії суду подано клопотання про розгляд даної справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів.

За таких обставин, враховуючи приписи ст.202 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

22.06.2010 між Новоархангельською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та фермерським господарством "Костюка Степана Петровича" (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності із земель запасу, яка знаходиться на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району.

За умовами п.2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 6,455га ріллі.

Договір укладено строком на 5 років (у разі укладання договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 договору).

У відповідності до п.9 договору оренди, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, що становить 2707,20грн на рік.

Договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему у Новоархангельському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.11.2011 за №000905.

29.08.2016 позивачем на адресу відповідача направлено лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, зареєстрованого 03.11.2011 за №000905, загальною площею 6,4550 га ріллі (кадастровий номер :02:000:9030) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. У вказаному листі-повідомленні позивач вказав про погодження на встановлення орендної плати в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

До листа-повідомлення додано відповідний проект додаткової угоди.

Листом-повідомленням від 09.11.2016 №32-11-0.6-14868/2-16 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило позивача про прийняте рішення щодо заперечення в поновленні договору оренди землі, зареєстрованого 03.11.2011 №000905 на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області.

У даному листі-повідомленні відповідач, посилаючись на ст.34 Закону України "Про оренду землі" повідомляє позивача про обовязок повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Саме цей лист-повідомлення і є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Орендодавцем за Договором станом на дату його укладення була Новоархангельська районна державна адміністрація, що узгоджувалось з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, чинній на дату укладення договору.

У відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Наказом Держгеокадастру України № 20 від 03.03.2015 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, серед повноважень якого передбачено розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Кіровоградської області.

Відповідно до положень статті 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Отже, за наведеними вище нормами Орендодавцем землі, що отримана позивачем в оренду за Договором, є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Вказана зміна не є підставою для припинення дії відповідного Договору.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Одночасно, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає можливість поновлення договору оренди землі.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди: шляхом реалізації переважного права на поновлення договору оренди (частини 1-5 Закону) та у разі продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі (частина 6 Закону).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно приписів п. г) ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

В свою чергу, у відповідності до ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Таким чином, виходячи зі змісту Положення, юридичною формою рішень такого органу, тобто офіційним письмовим документом, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, а отже актом ненормативного характеру (актом індивідуальної дії) є накази, які відповідно до п.п. 11 п.10 названого Положення, підписує начальник ОСОБА_1 управління.

Оспорюваний позивачем лист-повідомлення, яким відповідач повідомляє про прийняте ним рішення щодо заперечення у поновленні договору оренди землі, безпосередньо рішенням такого органу не являється. Доказів прийняття рішення у формі наказу щодо відмови у поновленні договору оренди відповідачем не надано.

Таким чином, лист відповідача від 09.11.2016 за №32-11-0.6-14868/2-16 не може бути розцінений господарським судом як відмова Орендодавця в укладенні додаткової угоди до договору, а отже, відповідно не впливає на права позивача та не свідчить про порушення його прав або оспорюваних законом інтересів.

Відповідно до приписів ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Тобто у судовому порядку захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право і охоронювані законом інтереси.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Натомість, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, обравши відповідний спосіб захисту.

При цьому у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя, а у ст.13 вказаної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, а саме - особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Таким чином, хоча обрання способу захисту порушеного права здійснює позивач, але господарський суд, приймаючи рішення у справі, має перевірити відповідність обраного способу захисту наявному порушенню і меті судового розгляду, враховуючи як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

Обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання протиправним листа-повідомлення ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є неефективним, оскільки в разі його задоволення не призведе до поновлення права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові.

Таким чином, оскільки, як встановлено господарським судом, позивачем не доведено наявності факту порушення своїх прав як Орендаря, у зв'язку з наявністю листа ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 09.11.2016, зазначене є підставою для відмови у позові фермерського господарства "Костюка Степана Петровича".

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 74, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Б. Поліщук