ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р.Справа № 922/3796/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР", м. Київ
до Комунального підприємства охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30", м. Південне, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківська районна рада, м. Харків
про стягнення 57506,40 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №15.05-10-14.00/62 від 16.01.2018;

відповідача - не з'явився

3-я особа - не з'явилась

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "По виробництву інсулінів "ІНДАР" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Комунального підприємства охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30" суми основного боргу в розмірі 45284,61 грн., пені в сумі 6184,86 грн., 3% річних в сумі 1216,95 грн., інфляційних втрат в сумі 4819,98 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 12/02/03 від 12 лютого 2016 року щодо оплати вартості поставленого товару за видатковими накладними № 001991 від 17.10.2016, № 002159 від 04.11.2016, № 002277 від 17.11.2016, № 002278 від 17.11.2016.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 листопада 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28 листопада 2017 року о 11:30 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 листопада 2017 року розгляд справи відкладено на 20 грудня 2017 р. о 12:00 год.

Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківську районну раду.

15.12.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, яким ГПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п.9 п.1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 грудня 2017 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 17 січня 2018 року о 12:30 год.

Позивач в судовому засіданні 17.01.2018 підтримав позов та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, а також свого повноважного представника не направив, відзив на позовну заяву не надав.

Копії ухвали про призначення судового засідання на 17 січня 2018 року о 12:30 год. надіслана відповідачу за його місцезнаходженням: 62461, Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Комсомольська, 48 та на фактичну адресу відповідача: 61035, м. Харків, вул. Вишнева, 5, яка зазначена позивачем у позовній заяві, проте не були повернуті підприємством зв'язку до господарського суду. Також, про час, дату та місце розгляду справи представник відповідача був повідомлений під розписку в судовому засіданні 20 грудня 2017 року.

Третя особа в призначене судове засідання не з`явилась, витребуваних судом документів не надала, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, суд вважає заможливе розглядати справу за відсутністю представників відповідача та 3-ої особи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

12.02.2016 між Приватним акціонерним товариством "По виробництву інсулінів "ІНДАР" (надалі - Постачальник) та Комунальним підприємством охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30" (надалі - Покупець) був укладений Договір поставки №12/02/03 (надалі - Договір), згідно з яким Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити лікарські засоби, вироби медичного призначення, засоби по догляду за ротовою порожниною, косметичні засоби (далі Продукція), асортимент, кількість та ціна яких зазначені у видаткових накладних, які є його невід'ємною частиною (п. 1.1. Договору).

Згідно з п.1.2. Договору кількість, асортимент, ціна Продукції вказуються у видаткових накладних, виданих Постачальником на кожну партію Продукції.

Асортимент та кількість Продукції в кожній партії погоджуються Сторонами шляхом оформлення Заявок на поставку відповідної партії Продукції та вказується в товарно - супровідних документах на таку партію (п. 2.1., п. 3.2. Договору).

Відповідно до п.3.3. Договору, якщо інше не буде додатково визначено Сторонами, поставка Продукції має бути здійснена в строк, що не перевищує 7-ми робочих днів від дати погодження Постачальником заявки Покупця.

Датою передачі партії Продукції є зазначена у видатковій накладній дата передачі Продукції Покупцю (п. 3.4. Договору).

Згідно з п. 3.5. Договору доказом передачі Продукції Покупцю є видаткова накладна з підписом представника Покупця про її отримання на всіх примірниках видаткової накладної та довіреність на отримання Продукції, з посиланням на номер і загальну суму видаткової накладної.

Відповідно до п.3.6. Договору передача Продукції уповноваженій особі Покупця здійснюється Постачальником на підставі видаткової накладної та довіреності, виданої Покупцем на ім'я такої уповноваженої особи з посиланням на номер і загальну суму видаткової накладної.

Згідно з п.3.8. Договору у видатковій накладній обов'язково вказується номер та дата укладення цього Договору, а також асортимент, кількість та загальна вартість Продукції.

Відповідно до п.5.1. Договору ціна кожного виду Продукції визначається відповідно до прайс-листа на дату отримання Постачальником заявки від Покупця.

Ціни кожного виду Продукції погоджуються у видаткових накладних та визначаються з врахуванням знижки від затвердженої ціни Постачальника (виробника). Ціни встановлені в гривнях (п. 5.3. Договору).

Згідно з п.5.6. Договору вартість кожної партії Продукції обчислюється виходячи з кількості одиниць асортименту Продукції у відповідній партії та вартості кожної одиниці асортименту Продукції та вказується у видатковій накладній на кожну окрему поставку.

Відповідно до п. 5.7. Договору, вартість упаковки, маркування та завантаження Продукції на транспортний засіб враховується у вартості Продукції.

Продукція поставляється Покупцю за наступними знижками в залежності від діючого прайс-листа: на препарати під торговими марками "Гепарин" - 39,06 %, "Протаміну сульфат", вироби медичного призначення, засоби для догляду за ротовою порожниною, косметичні засоби - 7%. В разі надання Покупцеві торгівельної знижки, вона вказується у відповідній видатковій накладній Постачальника. Вся інша продукція поставляється за цінами вказаними в прас-листі.

Орієнтовна сума Договору становить 400000,00 грн. з ПДВ (п.5.8. Договору).

Згідно з п.6.1. Договору Покупець здійснює оплату Продукції шляхом здійснення безготівкового банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений в Розділі 13 даного Договору на умовах відтермінування платежу на строк, що не перевищує 45 календарних днів.

Датою платежу за Продукцію вважається дата зарахування грошових коштів, сплачуваних Покупцем за продану Продукцію, на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 6.2. Договору).

Згідно з п.6.6. Договору у випадку, якщо оплату не було здійснено в термін, зазначений у п. 6.1 даного Договору, Покупець втрачає право на знижку, якщо така була надана, і зобов'язаний виконати оплату в розмірі 100% від суми видаткової накладної, включаючи надану знижку.

Відповідно до п. 6.10. Договору, на дату виникнення податкових зобов'язань (або підстав для їх коригування, передбачених законодавством) Постачальник складає податкову накладну (розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної) в електронній формі. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування кількісних та вартісних показників до них, у випадках, передбачених законодавством, здійснюється Постачальником не раніше 10 календарних днів від дати виникнення податкових зобов'язань (або підстав коригування, передбачених законодавством).

Сторони домовились, що податкові накладні (розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних) Покупцеві надаються в програмі M.e.Doc.

Відповідно до п.7.2. Договору партія Продукції вважається переданою Постачальником та прийнятою Покупцем: за кількістю - шляхом перевірки та порівняння відповідно до кількості місць, вказаної в товарно-супровідних документах на партію Продукції, за якістю-відповідно сертифікатів якості Постачальника.

Цей Договір складений в двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно з умовами даного Договору. Дострокове розірвання Договору не звільняє жодну із сторін від виконання фінансових зобов'язань, що виникли під час дії даного Договору (п.12.11. Договору).

Так, на виконання умов Договору за заявкою відповідача від 14.10.2016 позивачем було поставлено товар на загальну суму 31832,50 грн., що підтверджується видатковою накладною №001991 від 17.10.2016 та не спростовано відповідачем.

За заявкою відповідача від 03.11.2016 позивачем було поставлено товар на загальну суму 15836,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №002159 від 04.11.2016 та не спростовано відповідачем.

За заявкою відповідача від 16.11.2016 позивачем було поставлено товар на загальну суму 8613,50 грн., що підтверджується видатковою накладною №002277 від 17.11.2016 та не спростовано відповідачем.

Також, за заявкою відповідача від 16.11.2016 позивачем було поставлено відповідачу товар зі знижкою на загальну суму 678,53 грн., що підтверджується видатковою накладною №002278 від 17.11.2016.

Вищевказані видаткові накладні підписані з боку відповідача ОСОБА_2 та скріплені печатками відповідача, без зауважень та заперечень.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Саме таким вимогам і відповідають вищевказані видаткові накладні, які засвідчують встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин.

Крім того, позивачем на виконання вимог п. 6.10. Договору були складені податкові накладні:

- податкова накладна від 17.10.2016 № 106 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ 31832,50 грн.;

- податкова накладна від 04.11.2016 № 42 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ 15836,00 грн.;

- податкова накладна від 17.11.2016 № 163 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ 678,53 грн.;

- податкова накладна від 17.11.2016 № 164 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ 8 613,50 грн.

Зазначені податкові зобовязання були включені позивачем до Податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2016 року та розшифровані в розрізі контрагентів у Додатках 5 до декларації.

Отже, позивачем були повністю виконані умови Договору щодо поставки товару.

Втім, відповідач за поставлений товар розрахувався частково сплативши 28.12.2016 грошові кошти в сумі 15000,00 грн., що підтверджується листом ПАТ "ОТП Банк" за вих. №004-3/1099 від 23.11.2017, з яких в рахунок погашення заборгованості за товар поставлений згідно видаткової накладної №001991 від 17.10.2016 на суму 31832,50 грн. зараховано грошові кошти в сумі 11735,69 грн. Отже, заборгованість за товар поставлений згідно видаткової накладної №001991 від 17.10.2016 складає 20096,81 грн.

Як вже було зазначено вище, пунктом п. 6.6. Договору передбачено, що у випадку, якщо оплату не було здійснено в термін, зазначений у п. 6.1. даного Договору, Покупець втрачає право на знижку, якщо така була надана, і зобовязаний виконати оплату в розмірі 100 % від суми видаткової накладної, включаючи надану знижку.

З огляду на зазначене та відповідно до умов п. 5.1., 5.7., 6.6. Договору, оскільки відповідач не здійснив оплату в терміни зазначені в п. 6.1. Договору, відповідач втратив право на знижку та зобовязаний оплатити вартість поставленої продукції в розмірі 100 % від суми видаткової накладної, включаючи надану знижку, відповідно до прайс-листів на дату отримання заявки від Покупця.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до умов п. 6.6. Договору, внаслідок порушення відповідачем строків оплати, сума заборгованості відповідача за поставлену згідно із видатковою накладною № 002278 від 17.11.2016 Продукцію становить 738,30 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача по сплаті товару поставленого за договором по вищевказаним видатковим накладним на час розгляду справи становить 45284,61 грн.

14.07.2017 позивачем на адресу відповідача був направлений акт звіряння взаємних розрахунків станом на 21.06.2017 та вимога №15.05-09-05.02/1213 про погашення існуючої заборгованості, яка отримана відповідачем 17.07.2017.

Однак, відповідачем не надано відповідь на вимогу позивача та не сплачено суму заборгованості.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати товару та діючого законодавства, тому визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №12/02/16 від 12.02.2016 у розмірі 45284,61 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 6184,86 грн. - пені, суд виходить з наступного.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.4 ГК України особливості регулювання майнових відносин субєктів господарювання визначаються цим Кодексом (Господарським).

Частиною 4 ст.231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.10.3. Договору у випадку несвоєчасної оплати Продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Таким чином, суд перевіривши розрахунок пені, за допомогою системи "Ліга Закон", не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, вважає, що нарахування пені на суму боргу за товар поставлений за видатковими накладними № 002278 від 17.11.2016 та № 002277 від 17.11.2016 починається з 04.01.2017 з урахуванням вимог ст.253, ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України та розрахунок пені з урахуванням вищевикладеного є арифметично вірним в сумі 6157,57 грн., а тому в сумі 27,29 грн. пеня нарахована безпідставно.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання грошового зобов'язання за договором поставки №12/02-03 від 12.02.2016 станом на 30.10.2017, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Перевіривши нарахування позивачем 3% річних, судом встановлено, що розрахунок 3% річних є арифметично вірним в сумі 1215,17 грн., а в сумі 1,78 грн. 3% річних нараховані безпідставно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 4819,98 грн., а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з чим, витрати зі сплати судового збору в сумі 1599,19 грн. покладаються на відповідача та витрати зі сплати судового збору в сумі 0,81 грн. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтями 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково в сумі 57477,33 грн.

Стягнути з Комунального підприємства охорони здоров'я "Центральна районна аптека № 30" (62461, Харківська область, Харківський район, місто Південне, вул. Комсомольська, будинок 48, ідентифікаційний код 01974572) на користь Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" (02099, м.Київ, вул.Зрошувальна, будинок 5, ідентифікаційний код 21680915) суму основного боргу, яка становить 45284,61 грн., пеню - 6157,57 грн., 3% річних - 1215,17 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 4819,98 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1599,19 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Врешті частині позову в сумі 29,07 грн. - відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 22.01.2018 р.

Суддя ОСОБА_3