КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2018 р. Справа№ 910/14823/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Святашов А.М., довіреність №б/н від 18.01.2018 року,

Столяр А.І., наказ №2/18-п від 16.01.2018 року

від відповідача - Шідловська І.С., довіреність №008 від 29.12.2017 року,

Зіркач Н.Г., довіреність №005 від 29.12.2017 року

розглянувши матеріали апеляційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ"

на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 року

у справі №910/14823/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУЕР КОМЮНІКЕЙШНС ГРУП", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ", м. Київ

про стягнення 105 561,51 грн. -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУЕР КОМЮНІКЕЙШНС ГРУП" подало до господарського суду міста Києва позов до товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" про стягнення 105 561,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було порушено строк оплати наданих послуг за договором №ІТ-0118 від 01.09.2014 року у зв`язку з чим просив суд стягнути нараховані ним 105 561, 51 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.11.2017 року позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУЕР КОМЮНІКЕЙШНС ГРУП" 82 521 (вісімдесят дві тисячі п'ятсот двадцять одну) грн. 12 коп. - пені. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем здійснено оплату виставлених йому позивачем рахунків з порушенням встановленого договору строку, проте позивачем при розрахунку пені не дотримано вимог ч. 6, ст. 232 ГК України, а також безпідставно нараховано пеню по рахунку №СФ-0000054 від 12.09.2016 року, оскільки відповідачем за даним рахунком здійснено оплату вчасно. Відтак, здійснивши розрахунок пені з урахуванням вимог ч. 6, ст. 232 ГК України місцевий господарський суд позовні вимоги задовольнив частково.

Не погодившись із вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 року по справі №910/14823/17 та прийняти нове рішення, яким позов про стягнення заборгованості по сплаті пені скасувати в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема скаржник вказує, що місцевим господарським судом не досліджено та не витребувано і не надано належної правової оцінки доказам по справі, не в повній мірі досліджено обставини справи, а також не було враховано пропуск позовної давності. Окрім цього, апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права при розрахунку пені, внаслідок чого завищено розмір пені. Також, відповідач зазначає, що останньому не було надано можливості надати власний контр розрахунок пені.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року у справі №910/14823/17 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 року у справі №910/14823/17 прийнято до провадження та призначено її розгляд на 18.01.2018 року.

В судовому засіданні 18.01.2018 року представники відповідача надали усні пояснення по суті спору, просили задовольнити апеляційну скаргу. Представники позивача надали усні пояснення по суті спору, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.09.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУЕР КОМЮНІКЕЙШНС ГРУП" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" (замовник) укладено Договір про надання послуг №ІТ-0118 (далі договір; а.с.11-21).

Відповідно до п.2.1 договору виконавець зобов'язався надавати послуги, що пов'язані з виконанням робіт по:

- підтримці програмного забезпечення СosmoCall Universe

- налаштуванню та обслуговуванню Автоматизованої системи контакт-центра СosmoCall Universe

Роботи виконуються відповідно до умов певного проекту, що впроваджується замовником в цілях використання рішення. Послуги надаються в об'ємі та на умовах, визначених в цьому Договорі та замовленнях до нього, а замовник зобов'язується сплатити встановлену ціну за послуги на умовах та в порядку, визначеному в даному Договорі.

Згідно з п.3.2. договору замовник зобов'язався сплачувати рахунки-фактури, отримані від виконавця, протягом 10 робочих днів після їх отримання

Відповідно до п. 7.1. договору, загальна вартість послуг за Договором розраховується виходячи з сумарної вартості послуг наданих протягом усіх розрахункових періодів, що мали місце під час дії даного Договору.

Як передбачено пунктом 7.5. договору оплата послуг здійснюється замовником у гривні на підставі рахунків-фактур виставлених виконавцем по завершенні кожного розрахункового періоду. Оплата за рахунками здійснюється протягом 10 робочих днів з дати отримання такого рахунку.

В подальшому сторонами було укладено додаткові угоди від 01.09.2015 року та від 31.12.2015 року до договору про надання послуг №ІТ-0118 від 01.09.2014 року зі змісту яких вбачається, що сторони погодили дію договору про надання послуг №ІТ-0118 від 01.09.2014 року до 30.09.2016 року. (а.с. 22-23).

В матеріалах справи наявний акт №ОУ-0000052 здачі-прийняття робіт (надання послуг). (а.с. 29).

Як вбачається зі змісту вказаного вище акту, сторони склали цей акт про те, що виконавцем були проведені такі роботи (надані такі послуги) по договору про надання послуг №ІТ-0118 від 01.09.2014 року. Загальна вартість робіт (послуг) складає 998 331, 31 грн.

Як зазначає позивач товариство з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУЕР КОМЮНІКЕЙШНС ГРУП" виставило товариству з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" на оплату рахунки №СФ-0000053 від 12.09.2016 року на суму 858 863, 18 грн. (а.с. 25), №СФ-0000054 від 12.09.2016 року на суму 15 091, 10 грн. (а.с. 26) та №СФ-0000063 від 30.09.2016 року на суму 124 377, 02 грн. (а.с. 28). Загальна сума по оплаті вказаних рахунків становить 998 331, 31 грн. Доказів отримання відповідачем вказаних вище рахунків позивач не надає.

Втім, в матеріалах справи наявна виписка по особовому рахунку позивача від 13.10.2016 року з якої вбачається сплата відповідачем згідно рахунку №СФ-0000053 від 12.09.2016 року в розмірі 200 000, 00 грн. (а.с. 30).

Також, відповідно до листа №70-1-1/2390 від 29.08.2017 року АТ «ОТП Банк» підтверджує надходження наступних грошових коштів на рахунок ТОВ «СФК Груп» за період з 01.02.2017 року по 29.08.2017 року в наступному порядку:

- 200 000, 00 грн. - 02.02.2017 року (згідно рахунку №СФ-0000053 від 12.09.2016 року;

- 300 000, 00 грн. - 13.12.2017 року (згідно рахунку № СФ-0000053 від 12.09.2016 року;

- 100 000, 00 грн. - 09.03.2017 року (згідно рахунку № СФ-0000053 від 12.09.2016 року);

- 100 000, 00 грн. - 17.05.2017 року (згідно рахунку № СФ-0000053 від 12.09.2016 року);

- 50 000, 00 грн. - 03.08.2017 року (згідно рахунку № СФ-0000063 від 30.09.2016 року);

- 48 331, 31 грн. - 08.08.2017 року (остаточна доплата згідно договору ІТ-0118 від 01.09.2014 року).

Загалом матеріали справи містять докази сплати відповідачем суми 998 331, 31 грн. за надані позивачем послуги по договору №ІТ-0118 від 01.09.2014 року, тобто заборгованість за вказаним договором у відповідача відсутня.

Проте, звертаючись з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач здійснював оплату з порушенням строку оплати за надані послуги по договору №ІТ-0118 від 01.09.2014 року у зв`язку з чим просив суд стягнути нараховані ним 105 561, 51 грн. пені.

Позивач надав розрахунок пені по рахунку №СФ-000053 та №СФ-0000054 від 12.09.2016 року за період з 27.09.2016 року по 17.05.2017 року та розрахунок пені по рахунку №СФ-0000063 від 30.09.2016 року за період з 15.10.2016 року по 13.04.2017 року. (а.с. 147-149). При цьому, ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні апеляційної інстанції позивач не надає пояснень чому саме за такий період він нараховує пеню, з якої дати повинна встановлюватися заборгованість відповідача та з яких підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України: "Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться".

Відповідно до ч.1 п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України: "Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)".

У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов'язань, за фактичні періоди прострочення по рахункам позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 79 977, 36 грн. за період з 27.09.2016 року та 25 584, 15 грн. за період з 15.10.2016 року по 13.04.2017 року, а всього 105 561, 51 грн.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.10.3. Договору у разі порушення замовником термінів оплати, виконавець має право вимагати від замовника сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, загальна сума штрафних санкцій не повинна перевищувати 10 (десяти) % від вартості базових послуг за розрахунковий період.

Частиною шостою статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як передбачено пунктом 7.5. договору оплата послуг здійснюється замовником у гривні на підставі рахунків-фактур виставлених виконавцем по завершенні кожного розрахункового періоду. Оплата за рахунками здійснюється протягом 10 робочих днів з дати отримання такого рахунку.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що враховуючи п. 7.5. договору, оплата здійснюється протягом 10 робочих днів з дати отримання такого рахунку, а нарахування штрафних санкцій буде здійснюватися на одинадцятий робочий день після отримання рахунку у разі не оплати виставлених рахунків. Отже, саме позивач, що в його інтересах, має надати докази належного виконання передання, надсилання таких рахунків відповідачу із зазначенням точної дати отримання таких рахунків, тобто відправляти поштою рекомендованим письмом з повідомленням про вручення поштового відправлення або наручно про, що брати розписку у відповідача.

Втім, матеріали справи не містять таких доказів з чого неможливо встановити початок нарахування пені.

Місцевий господарський суд зазначив, що оскільки відповідач сам стверджує отримання ним спірних рахунків 30.09.2016 року то початок прострочення оплати наданих послуг є 18.10.2016 року оскільки 14.10.2016 року є вихідним днем.

Проте, колегія суддів зазначає, що даний висновок суду першої інстанції є невірним, оскільки відповідач підтвердив отримання 30.09.2016 року лише рахунку №СФ-0000053 від 12.09.2016 року, щодо отримання інших рахунків заперечує.

Отже, доказів отримання рахунку №СФ-0000054 від 12.09.2016 року та №СФ-0000063 від 30.09.2016 року матеріали справи не містять.

Колегія суддів встановила, що відповідачем здійснено оплату за виставлений позивачем рахунок №СФ-0000053 від 12.09.2016 року з порушенням встановленого договором строку, а відтак позивач має право на нарахування відповідачу пені по вказаному рахунку.

Щодо рахунків №СФ-0000054 від 12.09.2016 року та №СФ-0000063 від 30.09.2016 року колегія суддів зазначає, що оскільки позивачем не надано доказів отримання вказаних рахунків то й нарахування позивачем пені по вказаним рахункам неможливе, оскільки неможливо встановити строк прострочення виконання зобов`язання та моменту з якого нараховувати штрафні санкції.

Таким чином, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені по рахунку №СФ-0000053 від 12.09.2016 року за період з 18.10.2016 року по 18.04.2017 року, колегія суддів зазначає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 65 053, 07 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо доводів скаржника про застосування строку позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування підстав для застосування строку позовної давності апелянт вказує, що оскільки сторони домовились в розділі 1 договору «Загальні положення», визначити «Розрахунковий період», як строк тривалістю в один календарний місяць, впродовж якого виконавець надає послуги згідно до умов договору то рахунки повинні були виставлятись після закінчення розрахункового періоду, а оплата відповідно, повинна була здійснюватись протягом 10 робочих днів з моменту закінчення кожного календарного місяця, починаючи з лютого 2016 року по вересень 2016 року.

Проте вказані обґрунтування не знаходять свого підтвердження оскільки, як було вже зазначено вище порядок оплати за надані послуги сторони обумовили в розділі 7 договору «Ціна послуг та порядок розрахунків».

Пунктом 7.5. договору встановлено, що оплата за рахунками здійснюється протягом 10 робочих днів з дати отримання такого рахунку. Тобто чітко визначено строк для оплати за виставлений рахунок.

Невчасне виставлення рахунків позивачем не може слугувати підставою для застосування строків позовної давності.

Відтак висновок місцевого господарського суду, що умовами договору встановлений строк оплати наданих послуг, а саме протягом 10 робочих днів з дати отримання рахунку є вірним, а посилання відповідача на те, що оплата мала бути здійснена в інший строк, виходячи з розрахункового періоду, необґрунтовані.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому остання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

постановив:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 року у справі №910/14823/17 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 року у справі №910/14823/17 скасувати частково та прийняти нове рішення:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" (01032, м.Київ, вул. Жилянська, будинок 106А, кімната 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУЕР КОМЮНІКЕЙШНС ГРУП" (04053, м.Київ, вул. Кудрявська, будинок 23-А, кімната 208, ) 65 053, 07 грн. (шістдесят п`ять тисяч п`ятдесят три гривні) 07 коп. - пеню та 986 (дев`ятсот вісімдесят шість гривень) 00 коп. - витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

3. В решті позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУЕР КОМЮНІКЕЙШНС ГРУП" (04053, м.Київ, вул. Кудрявська, будинок 23-А, кімната 208, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" (01032, м.Київ, вул. Жилянська, будинок 106А, кімната 4, ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 685 (шістсот вісімдесят п`ять гривень) 99 коп.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14823/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний тест постанови складено 22.01.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко