КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2018 р. Справа№ 910/17486/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Травняк В.О., дов. №14/08-17 від 14.08.2017 року,

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "КОПРИГ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року

по справі № 910/17486/17 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОПРИГ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА ІНТЕРНЕШНЛ", м. Київ

про стягнення збитків 7 194, 07 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КОПРИГ" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА ІНТЕРНЕШНЛ" про стягнення збитків 7 194, 07 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача шляхом втрати сертифікату про походження товару, ТОВ «Коприг» було змушене замовити у продавця дублікат сертифікату про походження товару, оскільки останнім, як вказує позивач було сплачено продавцю товару 230 Євро за витрати на отримання дублікатів документів та їх поштову пересилку просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА ІНТЕРНЕШНЛ" збитки у розмірі 7 194, 07 грн., що еквівалентно 230 Євро за офіційним курсом Національного банку України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків, зокрема, факту причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача, яка полягала в неналежному виконанні обов'язків по збереженню та доставці документів, що передаються відправником разом з вантажем, та завданими збитками саме у розмірі 230 євро, що еквівалентно 7 194,07 грн., не обґрунтовано розмір цих збитків.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОПРИГ" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року по справі №910/17486/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема скаржник вказує, що позивач у позовній заяві обґрунтував розмір збитків, а саме це та сума в національній валюті, яку позивач додатково сплатив постачальнику товарів за повторне виготовлення супроводжувальних документів та їх пересилання. Таким чином, апелянт звертає увагу, що місцевий господарський суд неправомірно відхилив докази позивача із посиланням на їх неналежність, оскільки такі докази є належними.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОПРИГ" прийнято до провадження колегією суддів у складі: Агрикова О.В. - головуючий суддя, судді: Мальченко А.О., Чорногуз М.Г. та призначено її розгляд на 18.01.2018 року.

В судовому засіданні 18.01.2018 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, докази чого наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та не встановлено порушення норм процесуального прав або неправильного застосування норм матеріального права, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА ІНТЕРНЕШНЛ" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОПРИГ" (замовник) укладено договір №126527 про надання послуг з міжнародної експрес-доставки. (далі договір; а.с. 9-12).

До відносин, визначених цим договором, сторони застосовують Умови надання послуг, що є публічними та розташованими на сайті https://nоvaposhta.ua.

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з міжнародної експрес-доставки МЕВ/МВВ, що переміщується через митний кордон України в якості МЕВ/МВВ, які визначені в. 2.2. договору, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та своєчасно здійснити оплату за надані виконавцем послуги. Датою взяття на себе зобов`язань, передбачених цим договором сторонами є дата отримання МЕВ/МВВ для надання послуг з міжнародної доставки.

Пунктом 2.2. договору визначено перелік послуг, що надаються виконавцем замовнику (але не виключно):

2.2.1. організація приймання МЕВ/МВВ.

2.2.2. організація пакування МЕВ/МВВ (при експорті МЕВ/МВВ), перепакування (за необхідності).

2.2.3. приймання від замовника супровідних документів на МЕВ/МВВ.

2.2.4. зберігання МЕВ/МВВ з моменту його прийняття до моменту його видачі одержувачу.

2.2.5. послуги з організації доставки МЕВ/МВВ одержувачу.

2.2.6. митне оформлення МЕВ/МВВ (спрощене оформлення та/або митне декларування, включаючи оформлення відповідних документів).

2.2.7. організація оплати відповідних зборів, платежів в межах цього договору за замовника.

2.2.8. міжнародне перевезення МЕВ/МВВ залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

2.2.9. інші послуги, передбачені на сайті та/або в умовах надання послуг відповідно до заявки замовника.

Пунктом 3.1. договору визначено обов`язки виконавця, а саме:

3.1.1. надавати послуги відповідно до умов договору.

3.1.2. організовувати приймання та збереження МЕВ/МВВ до моменту його видачі одержувачу за умови дотримання замовником положень договору.

3.1.3. забезпечити збереження МЕВ/МВВ з моменту прийняття до перевезення до моменту видачі його одержувачу.

3.1.4. виконати міжнародне перевезення МЕВ/МВВ.

3.1.5. нарахувати митні платежі у відповідності до діючого законодавства України.

3.1.6. надавати митним органам документи, що містять відомості, необхідні для здійснення митного оформлення.

3.1.7. на вимогу замовника інформувати останнього про хід митного оформлення.

Згідно п. 4.1.4. договору замовник зобов`язаний надати виконавцю всі супровідні документи, необхідні для належного надання послуг виконавцем, та на вимогу виконавця надати вміст МЕВ/МВВ для огляду.

Відповідно до п. 4.1.5. договору замовник зобов`язаний у разі отримання МЕВ/МВВ в неналежному стані (пошкодження, нестача тощо) зафіксувати його стан у відповідному акті, за обов`язковою участю представників замовника та виконавця. Акт приймання-передачі (в якому фіксуються пошкодження МЕВ/МВВ, нестача тощо) складається під час передачі МЕВ/МВВ замовнику.

В матеріалах справи також наявні Умови надання послуг ТОВ «Нова Пошта Інтернешнл). (далі умови; а.с. 34-46).

Відповідно до п. 1.3. умов міжнародне експрес-відправлення (далі - МЕВ) - належним чином упаковані документи, товари та інші предмети (крім заборонених законодавством України до переміщення через митний кордон України), що перевозяться експрес-перевізником будь-яким видом транспорту з метою доставки одержувачу у визначений термін на підставі міжнародної експрес-накладної.

Пунктом 7.5. умов визначено, що замовник повинен надати додаткові документи, що вимагаються законодавством країни відправника або одержувача в обов`язковому порядку.

Згідно з п. 7.8. умов відправник несе відповідальність за точність та повноту даних, щоб на усіх пакунках МЕВ/МВВ були вказані адекватні контактні реквізити відправника та одержувача. Відправник відповідає за те, щоб вони були належним чином упаковані, позначені та марковані, щоб їхній описаний та класифікований вміст супроводжувався такою документацією, яка може (у кожному випадку) знадобитися для їх перевезення, а також дотримувалися усі вимоги умов та чинного законодавства.

Як встановлено п. 11.1. умов, якщо для МЕВ/МВВ необхідне митне оформлення, відповідальністю відправника є забезпечити, або переконатися, що отримувач забезпечить НПІ повною та точною документацією для цієї мети.

Відповідно до п. 11.4. умов відправлення, затримані на митниці до одержання супроводжувальних документів, наявність яких передбачається митними правилами, на термін, більший ніж визначено законодавством конкретної країни, підлягає поверненню. НПІ не несе відповідальність за такі затримки та збитки, в тому числі недоотриману вигоду, в результаті таких затримок.

Згідно з ч. 8, п. 16.4.2. НПІ не несе відповідальності за збитки, понесенні замовником до чи після митного оформлення МЕВ/МВВ, зокрема у разі виявлення після митного оформлення митним органом недобору митних податків та зборів, а також у разі ненадання замовником у повному обсязі документів та відомостей, необхідних для митного оформлення.

У разі застосування до виконавця або до його посадових осіб фінансових санкцій, штрафів, інших видів фінансової відповідальності, передбачених Митним кодексом України та іншими нормативними актами України ,у зв`язку з ненаданням замовником неповної та/або недостовірної інформації та документів, здійснення інших порушень з боку замовника, а також у зв`язку з несвоєчасним наданням замовником необхідних для декларування документів та інформації, замовник несе відповідальність перед виконавцем у вигляді штрафу у розмірі суми, що дорівнює сумі фінансової санкції, застосованої до виконавця, або сумі штрафу, накладеного на посадову особу виконавця, або сумі інших видів фінансової відповідальності, застосованих до виконавця або його посадових осіб. (п. 16.5.3. умов).

Місцевим господарським судом встановлено та не заперечується сторонами, що на виконання умов договору за заявкою позивача № 126527 на забір імпорту по міжнародній експрес-накладній від 12.10.2016 року відповідач надав послуги з організації перевезення вантажу по маршруту Німеччина-Україна, а саме, відповідачем було доставлено відправлення з Німеччини в Україну та поміщене в зону митного контролю сортувальної станції відповідача для здійснення митного оформлення.

Позивач листом №1 від 02.02.2017 року звернувся до відповідача з вимогою надати супроводжувальні документи на вантаж по накладній №, що були передані відправником вантажу разом із вантажем необхідних для здійснення митних оформлень. (а.с.13).

Відповідач в свою чергу, листом від 18.04.2017 року № 1935 повідомив, що вантаж надійшов в Україну без оригіналу інвойсу та сертифікату про походження товару, а також те, що з приводу даного інциденту відповідачем було проведено службове розслідування, проте, встановити місцезнаходження документів не вдалося. Також відповідач вказав, що не завжди є можливість проконтролювати збереження пакету товаросупровідних документів, які закріплені на упаковці відправлення. (а.с. 17).

Згодом, позивач направив відповідачу претензію №1 від 17.07.2017 року в якій зазначив, що не отримавши офіційну відповідь на своє звернення щодо надання супроводжувальних документів, а саме сертифікату про проходження товару А17436683 від 19.07.2017 року, на протязі двох робочих днів, отримавши при цьому усно відповідь про неможливість надання документів, з метою уникнення простою вантажу на сортувальному складі виконавця та зменшення збитків через невиконання своїх обов`язків із поставки товару та у зв`язку із неможливістю провести митне оформлення вантажу без цього документу, замовник змушений був замовити у продавця товару дублікат сертифікату про проходження товару. Однак, як зазначає позивач у даній претензії виготовлення дублікатів документів продавцем (відправником) товару було здійснене не безкоштовно. Замовник змушений був відшкодувати продавцю товару витрати на отримання дублікатів документів та їх поштову пересилку згідно інвойсу постачальника №170132881 від 01.03.2017 року загальною вартістю послуг щодо надання дублікатів документів у розмірі 230 Євро, які були сплачені платіжним дорученням №171 від 23.04.2017 року. Враховуючи вищевикладене, задля відшкодування шкоду в позасудовому порядку, позивач просив відповідача сплатити суму у розмірі 6 830, 81 грн. (230 Євро за офіційним курсом) в якості відшкодування збитків. (а.с. 22-23).

Відповідач в свою чергу листом від 19.08.2017 року у відповідь на звернення позивача повідомив, що з приводу інциденту останнім було проведено службове розслідування, був зроблений запит відправнику яким чином були відправлені оригінали документів, на що отримали відповідь, що відправник надав оригінали документів в руки кур`єру. Також відповідач зазначив, що відправник був проінформований по електронній пошті про те, що оригінали документів повинні бути прикріплені на вантаж, кур`єр не несе відповідальності за наявність оригіналів супровідних документів. На основі вищевказаного керівництвом ТОВ «Нова Пошта Інтернешнл» було прийнято рішення відхилити прохання позивача відшкодувати вартість виготовлення дублікату сертифікату про проходження в сумі 6 830, 81 грн. (а.с. 24).

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА ІНТЕРНЕШНЛ" збитки у розмірі 7 194, 07 грн., що еквівалентно 230 Євро за офіційним курсом Національного банку України.

Позивачем долучено до позовної заяви платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №171 від 23.04.2017 року в якості доказу сплати за виготовлення дублікату сертифікату про проходження в розмірі 1 473, 12 Євро. (а.с. 20).

Колегія суддів звертає увагу, що дослідивши зміст вказаного платіжного доручення, з п. 70 Призначення платежу вбачається, що за вказаним платіжним дорученням було здійснено передоплату за інвойсом 100006025 від 20.04.2017 року (а.с. 18-19).

Крім того, окремо позивачем долучено до позовної заяви інвойс №170132881 від 01.03.2017 року на сплату за нові документи на вантаж та за сплату поштового пересилання, разом в сумі 230 Євро. (а.с. 15-16).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків з чим колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і шкодою, вини.

Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Таким чином, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність всіх чотирьох елементів правопорушення, в тому числі і вини.

Отже, колегія суддів зазначає, що дослідивши зміст договору про надання послуг №126527 від 12.10.2016 року та Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта Інтернешнл» вбачається, що на відповідача покладено обов`язок щодо збереження самого вантажу, що і було виконано відповідачем.

Щодо надання супровідних документів то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 4.1.4. договору замовник зобов`язаний надати виконавцю всі супровідні документи, необхідні для належного надання послуг виконавцем, та на вимогу виконавця надати вміст МЕВ/МВВ для огляду.

Також, у п. 7.5. умов зазначено, що саме замовник повинен надавати додаткові документи, що вимагаються законодавством країни відправника або одержувача в обов`язковому порядку.

Як передбачено п. 7.8. умов саме відправник несе відповідальність за точність та повноту даних, щоб на усіх пакунках МЕВ/МВВ були вказані адекватні контактні реквізити відправника та одержувача. Відправник відповідає за те, щоб вони були належним чином упаковані, позначені та марковані, щоб їхній описаний та класифікований вміст супроводжувався такою документацією, яка може (у кожному випадку) знадобитися для їх перевезення, а також дотримувалися усі вимоги умов та чинного законодавства.

Більше того, як вже зазначалось відповідно до п. 11.1. умов, якщо для МЕВ/МВВ необхідне митне оформлення, відповідальністю відправника є забезпечити, або переконатися, що отримувач забезпечить НПІ повною та точною документацією для цієї мети.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач не несе відповідальності за збитки, понесенні замовником до чи після митного оформлення МЕВ/МВВ, зокрема у разі виявлення після митного оформлення митним органом недобору митних податків та зборів, а також у разі ненадання замовником у повному обсязі документів та відомостей, необхідних для митного оформлення. (ч. 8, п. 16.4.2. умов).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в діях відповідача не вбачається протиправної поведінки, оскільки він не несе відповідальності за збереження супроводжувальних документів.

Щодо посилань позивача на лист №1935 від 18.04.2017 року, як на доказ того, що саме відповідач втратив оригінал інвойсу та сертифікат проходження колегія суддів їх відхиляє, оскільки, як вбачається зі змісту вказаного листа відповідач лише зазначив, що ним проводилось службове розслідування, перевірялись сортувальні центри, проте нажаль останнім не вдалось встановити місцезнаходження документів, тобто відповідач намагався навпаки допомогти позивачу шляхом пошуку документів при цьому, як встановлено вище на ТОВ «Нова Пошта Інтереншнл» не покладено обов`язку надавати супроводжувальні документи.

Відтак позивачем не доведено факту того, що саме відповідач втратив або знищив оригінал інвойсу та сертифікату проходження.

При цьому, доведеність вказаних обставин є передумовою для задоволення позовних вимог у даній справі.

Окрім наведеного, колегією суддів враховується наступне.

Якщо позивач пред'являє вимогу про відшкодування збитків, він має надати докази наявності та розміру таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність пошкоджень, знищення майна, неодержаного прибутку тощо).

Позивачем розмір заявлених до стягнення збитків було визначено виходячи з документів, а саме інвойсу №170132881 від 01.03.2017 року.

Так, як вбачається зі змісту вказаного вище інвойсу останній виставлений на сплату за нові документи на вантаж та за сплату поштового пересилання, разом в сумі 230 Євро, проте позивачем не надано доказів, які б підтверджували звернення до виробника про видачу дублікатів документів та відповідь останнього. Тобто неможливо достеменно встановити, що за вказаним інвойсом було сплачено саме за виготовлення дублікатів супровідних документів вантажу, який відповідач доставив позивачу.

Відтак, колегія суддів вважає зроблений вказаним чином розрахунок збитків необґрунтованим.

Враховуючи все вищевикладене, умови покладення відповідальності на відповідача, як то наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки, відсутні.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Отже, відмова місцевого господарського суду у задоволенні позову є обґрунтованою, а доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та відповідно підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення бути не можуть.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

постановив:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОПРИГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 року у справі № 910/17486/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17486/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.01.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз