У Х В А Л А

09 січня 2018 року Справа № 913/190/17

Провадження № 18/913/190/17

Господарський суд Луганської області у складі: судді Ворожцова А.Г.

за участю: секретаря судового засідання Рвачова О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу

ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

на дії органу державної виконавчої служби

у справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 49 304 352 грн. 67 коп.

орган виконання судового рішення - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

у присутності:

від позивача (стягувача) - ОСОБА_2, довіреність № 4 від 03.01.2018,

від відповідача (боржника) - ОСОБА_3, довіреність № 11 від 26.12.2017,

від ДВС - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 15.05.2017 у справі № 913/190/17 позов ПАТ «Укртрансгаз» до ПАТ «Луганськгаз» про стягнення 49 304 352,67 грн. задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто борг в сумі 2387088,23 грн. за послуги транспортування природного газу, 3% річних в сумі 84970,55 грн., втрати від інфляції в сумі 321313,37 грн., а також витрати на судовий збір в сумі 13680,00 грн. В решті позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2017 року у справі № 913/190/17 задоволено частково.

Рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2017 року у справі № 913/190/17 змінено частково щодо суми основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Абзац перший резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2017 року у справі № 913/190/17 залишено без змін.

Абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2017 року у справі № 913/190/17 викладно в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, 87, ідентифікаційний код 05451150, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801, борг в сумі 31 243 813, 33грн. за послуги транспортування природного газу, три проценти річних в сумі 1 334 542,93 грн., втрати від інфляції в сумі 9 351 873,52 грн., витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 204 104,80 грн.».

В іншій частині позову відмовлено.

Абзац третій резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2017 року у справі № 913/190/17 виключено.

На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду господарським судом Луганської області видано наказ № 913/190/17 від 15.08.2017, який було предявлено стягувачем для виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

27 листопада 2017 року до господарського суду Луганської області звернувся стягувач (позивач у справі), ПАТ «Укртрансгаз», зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій заявлено вимоги:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, повязані з винесенням повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 31.10.2017 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 913/190/17 від 15.08.2017;

- визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 31.10.2017;

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти наказ господарського суду Луганської області від 15.08.2017 у справі № 913/190/17 до примусового виконання та відкрити виконавче провадження.

Доводи скаржника зводяться до наступного.

09 листопада 2017 року на адресу скаржника надійшло письмове повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) у звязку з тим, що у довіреності представника стягувача відсутні повноваження на предявлення виконавчого документа для примусового виконання.

Скаржник вважає, що виконавчий орган порушив його права та законні інтереси стягувача, оскільки довіреність на його представника від 23.03.2017 № 6-226 містить посилання на усі права представника у відповідності до вимог чинного законодавства.

Орган виконання письмових пояснень щодо поданої скарги не надав, участь представника у судовому засіданні не забезпечив.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши доводи представника стягувача, беручи до уваги позицію виконавчої служби та боржника, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 15.05.2017 у справі № 913/190/17 з відповідача, ПАТ "Луганськгаз", було стягнуто на користь позивача, ПАТ "Укртрансгаз", борг у сумі 2387088,23 грн. за послуги транспортування природного газу, 3% річних в сумі 84970,55 грн., втрати від інфляції в сумі 321313,37 грн., загалом 2793372,15 грн., крім того витрати по сплаті судового збору у сумі 13680,00 грн.

Рішення суду першої інстанції було залишено в силі касаційним господарським судом.

Судовий наказ від 15.08.2017 стягувачем було предявлено до Департаменту ДВС, який повернув його стягувачу з підстав, які зазначені вище.

Матеріали справи містять копію повідомлення Департаменту ДВС від 31.10.2017 (а.с. 10-11), у якому виконавчий орган посилається на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 у справі "Півень проти України" суд зазначив, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції ("ОСОБА_5 проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Суд звертає увагу виконавчого органу за цією справою на те, що у довіреності, яка видана юридичною особою, ПАТ "Укртрансгаз" (а.с. 12-13), його представнику надані усі права щодо вчинення від імені товариства дій, у т.ч. як представнику сторони виконавчого провадження.

Щодо вимоги скаржника про визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документу.

Вказане повідомлення є листом виконавчого органу, яким останній лише повідомив про вчинення певної дії повернення виконавчого документу стягувачу, однак жодним чином не є нормативним актом індивідуальної дії, який підлягає оскарженню у господарському суді.

Неможливо визнати недійсним лист виконавчого органу про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки він обєктивно вже надісланий скаржнику.

Крім того, визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документу жодним чином не відновлює права та законні інтереси стягувача.

За таких обставин вимога скаржника про визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документу задоволенню не підлягає.

З огляду на фактичні обставини справи, наявні у справі матеріали виконавчого провадження та з урахуванням норм Закону, суд вважає, що у діях державного виконавця під час виконавчого провадження за судовим наказом № 913/190/17 від 15.08.2017 вбачається порушення прав та законних інтересів скаржника, тому скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

1. Скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, повязані з винесенням повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 31.10.2017 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 913/190/17 від 15.08.2017.

3. Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти наказ господарського суду Луганської області від 15.08.2017 у справі № 913/190/17 до примусового виконання та відкрити виконавче провадження.

4. У задоволенні вимоги про визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 31.10.2017 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано - 09.01.2018.

Суддя А.Г. Ворожцов