ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 рокуСправа № 915/875/17
м. Одеса, просп. Шевченка, 29.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Діброви Г.І., Колоколова С.І.

(У звязку з перебуванням судді-учасника колегії ОСОБА_1 у відпустці, склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №18 від 09.01.2018 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.01.2018).

секретар судового засідання Селиверстова М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (за довіреністю),

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантарекс»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 26.10.2017

суддя Коваль Ю.М.

час і місце ухвалення: 11:00 год.; м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22

дата складання повного тексту рішення 27.10.2017

у справі № 915/875/17

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантарекс»

про стягнення 13 142,19 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі АМПУ, позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантарекс» (далі Товариство, відповідач) про стягнення пені в сумі 5 601, 59 грн. та штрафу 7 540,60 грн. за порушення строку поставки понад 30 календарних.

Позов обґрунтований тим, що відповідач порушив умови договору щодо своєчасної поставки товару, у звязку з чим позивач нарахував Товариству пеню та штраф на суму вартості товару за період прострочення виконання господарських зобовязань.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.10.2017 (суддя Коваль Ю.М.) позов АМПУ задоволено в повному обсязі, стягнуто з Товариства на користь позивача грошові кошти у загальній сумі 13 142,19 грн.

Задовольняючи позов, господарський суд визнав вимоги доведеними та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які визнані судом обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, Товариство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт вважає, що оскаржене рішення не відповідає нормам як матеріального так і процесуального права. Скарга обґрунтована тим, що відповідач листом №210/17 від 20.03.2017 проінформував позивача, що розмістив свою заявку у виробника для виробництва партії товару згідно з договором. Таким чином, відповідач фактично не отримав Замовлення на Товар, оформлене відповідно до договору. Також, відповідач зазначає, що він не несе перед позивачем будь-яких грошових зобовязань за договором поставки, у звязку з чим стягнення з Товариства на користь позивача пені за прострочення поставки товару є безпідставним. ОСОБА_2 цього, апелянт зазначив, що 23.05.2017 засобами електронної пошти відповідальній особі позивача був надісланий рахунок № SSR1027709 для оформлення довіреності на отримання партії товару, та повідомлення, що товар готовий до відвантаження. Однак, по незалежним від відповідача обставинам, тільки 01.06.2017 відповідальною особою позивача була надіслана інформація про довіреність та готовність прийняття товару.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 вищевказана апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Головей В.М., суддів Діброви Г.І., Савицького Я.Ф. та її розгляд призначено на 10.01.2018 року.

05.01.2018 до суду апеляційної інстанції від АМПУ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що висновки відповідача щодо неможливості застосування такого виду відповідальності, як пеня, за невиконання зобовязань у господарських правовідносинах, що не мають грошового характеру, є безпідставними, а також порушують принцип презумпції правомірності правочину, викладений у статті 204 ЦК України. ОСОБА_2 цього, посилання відповідача на недодержання положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» у зобовязальних правовідносинах з поставки товару є безпідставним, оскільки зазначений закон не регулює такі правовідносини. Також неправомірним є довід відповідача про те, що затримка поставки товару повязана з тим, що інформація про довіреність та готовність прийняття товару була отримання тільки 01.06.2017, оскільки відповідно до умов Договору на Позивача не покладено обовязок надавати відповідачу таку інформацію. ОСОБА_2 того, партія товару може бути прийнята відповідною посадовою особою без оформлення разової довіреності (в даному випадку завідуючим складом), а оформлення перепусток може здійснюватись безпосередньо після прибуття до складу замовника. Тобто наведені обставини жодним чином не впливають на можливість виконання відповідачем зобовязання з поставки товару.

У звязку з перебуванням судді-учасника колегії ОСОБА_1 у відпустці, склад судової колегії змінено на підставі розпорядження №18 від 09.01.2018 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.01.2018, та сформовано наступний склад судової колегії: головуючий суддя Головей В.М., судді Діброва Г.І., Колоколов С.І.

Представник відповідача в судове засідання 10.01.2018 не зявився, та не скористався своїм правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 04.12.2017, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Проте, така неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 30.11.2017 у даній справі, явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 10.01.2018 представник позивача підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу та надав пояснення, в яких просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням господарського суду, 09.02.2017 між АМПУ (замовник) та Товариством (учасник) було укладено договір № 6-в-МИФ-17, за умовами якого учасник зобовязався протягом терміну дії договору на підставі замовлень АМПУ поставляти замовнику вироби з недорогоцінних металів, інші за кодом ДК 016:2010 25.99.2 (ковальські пристрої за кодом ДК 021:20-8 (металеві канали для біндера в асортименті), найменуваннями, кількістю та за ціною, визначеними у специфікації, яка є додатком № 2 до договору, а замовник прийняти товар та оплатити його за ціною одиниці товару, визначеною у специфікації, яка є додатком № 1 до договору, шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку замовника протягом 15 банківських днів з дати підписання видаткової накладної на відповідну партію товару та на підставі отриманого замовником оригіналу належним чином оформленого рахунку від учасника (п.п. 1.1, 1.2, 3.1, 4.1, 5.1 договору).

Поставка товару здійснюється протягом терміну дії договору на підставі замовлення замовника. Замовник листом протягом 5-ти робочих днів після укладення цього договору повідомляє учасника про відповідальну особу замовника, що уповноважена надавати замовлення на товар (п.п. 5.1, 5.3 договору).

Замовлення на товар надається уповноваженою особою замовника та повинно містити найменування товару, одиниці виміру товару, кількість товару, загальну суму замовлення, місце поставки товару, прізвище, імя та по-батькові, посаду та контактний телефон уповноваженої особи замовника, яка є відповідальною за прийняття товару (п.п. 5.4.1, 5.4.3 договору).

Поставка товару здійснюється протягом 15 робочих днів з дати отримання учасником замовлення на товар (партію товару). Датою поставки товару (партії товару) вважається дата передачі учасником замовнику товару (партії товару) гідно з підписаною сторонами видатковою накладною. Право власності на товар переходить до замовника з моменту підписання сторонами видаткової накладної (п.п. 5.4.4, 5.4.5, 5.4.7 договору).

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2017 включно (п. 11.1 договору).

До договору сторони також підписали додатки №№ 1 та 2, котрі є невідємною частиною договору. У додатку № 1 сторони узгодили технічні умови щодо виробів, які належить поставити по договору (а.с. 17-19), а в додатку № 2 найменування виробів, кількість , їх технічні вимоги, ціну кожного із виробів та загальну вартість товарів, котра становить 107 722,80 грн. (а.с. 20-22).

На виконання умов договору АМПУ листом від 16.02.2017 № 18-25/1026 (ас. 23) повідомлено відповідача про призначення осіб, відповідальних за отримання товару по договору, а листом від 15.03.2017 № 18-25/1917 направлено замовлення № 1 на товар (ас. 24). Факт отримання вищевказаних листів не заперечується відповідачем. Згідно замовлення позивач просив Товариство поставити вироби, перелічені у специфікації, котра є додатком № 2 до укладеного сторонами договору поставки.

Відповідач листом від 20.03.2017 № 210/17 повідомив позивача про те, що його замовлення від 15.03.2017 передано до виробника і орієнтовним часом поставки товару є середина квітня (ас. 26).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що лист відповідача від 20.03.2017 № 210/17 є підтвердженням прийняття Товариством замовлення АМПУ, а тому доводи апелянта про не отримання від позивача належним чином оформленого замовлення на товар, не заслуговують на увагу, оскільки є безпідставними.

Та обставина, що у зазначеному замовленні позивача не вказано загальної суми замовлення, на що звертає увагу Товариство в апеляційній скарзі, не спростовує доводів позивача щодо подання замовлення у відповідності до умов договору, так як у замовлені зазначено ті ж найменування та кількість виробів, що й специфікації, а в останній узгоджено сторонами вартість всього підлягаючого поставці товару 107 722,80 грн.

23.05.2017 Товариством електронною поштою надіслано уповноваженій особі позивача рахунок-фактуру за № SSR1027709 від 23.05.2017 на суму 107 722,80 грн. (а.с. 27-28), що підтверджується копією зазначеного рахунку в матеріалах справи та випливає із змісту листа відповідача від 14.06.2017 № 196/17 (ас. 33).

01.06.2017 Товариство поставило АМПУ замовлений товар на суму 107 722,80, що підтверджується відповідною видатковою накладеною від 01.06.2017 № SSR0109486 грн. (ас. 29.

15.06.2017 за платіжним дорученням № 898 позивач розрахувався за поставлений від Товариства товар в повному обсязі. (ас. 30).

Визначаючи правову природу відносин, що склалися у сторін за даним договором, судова колегія встановила, що такий має ознаки договору поставки, за яким, у відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що оскільки відповідачем прийнято замовлення на товар 20.03.2017, а згідно п. 5.4.4 договору поставка товару мала бути здійснена протягом 15 робочих днів з дати отримання постачальником замовлення на товар, тобто по 10.04.2017 включно, а поставку здійснено лише 01.06.2017, то відповідачем прострочено поставку товару на 52 дні (з 11.04.2017 по 01.06.2017).

Щодо позовних вимог про стягнення суми пені та штрафу, судова колегія зазначає наступне.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, статті 230 Господарського кодексу України неустойкою є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, та яка може обчислюватись, зокрема, у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Згідно п.2 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивач входить до Переліку підприємств державного сектору економіки, які мають найбільші за розміром активи (станом на 31 грудня 2014 року), затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2015 № 600-р, а тому до спірних правовідносин можуть бути застосовані вищевказані положення господарського законодавства.

Згідно умов договору, за порушення строку поставки товару (партії товару) постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або поставленого з порушенням строку товару за кожний день порушення строку до повного виконання зобовязань, враховуючи день виконання зобовязань, а за порушення строку понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості товару (партії товару) (п. 8.3 договору).

Викладені умови договору не суперечить ні викладеним вище приписам законодавства, ні приписам законодавства, якими закріплено свободу договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України, ч. 4 ст. 179 ГК України).

Колегія суддів перевірила правильність розрахунку сум пені та штрафу позивача за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Законодавство» та дійшла до висновку, що вказані розрахунки, зроблено арифметично і методологічно вірно.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що місцевим судом правомірно задоволено вимоги позивача про стягнення суми пені в розмірі 5 601,59 грн. та штрафу - 7 540,60 грн.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що Товариство не несе перед позивачем будь-яких грошових зобовязань за договором поставки, у звязку з чим стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення поставки товару є безпідставним, адже сторони умовами договору, а саме п. 8.3 договору, передбачили відповідальність відповідача за порушення строку поставки товару.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене судова колегія, дійшла до висновку, що місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам і вмотивовано задовольнив позовні вимоги.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.269 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційних скаргах, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 26.10.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Діброва Г.І.

ОСОБА_3