ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.01.2018м. ДніпроСправа № 904/2512/15

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

на дії органу державної виконавчої служби

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Шмальченко Ірини Володимирівни, м. Кам"янське, Дніпропетровська область

про визнання правочину нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача (скаржника): не з"явився

від відповідача: не з"явився

від органу ДВС: Лижник В.О., дов. №14 від 02.11.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015р. позивачу у позові відмовлено, судові витрати у справі покладено на позивача, а також відмовлено останньому у задоволенні заяви про забезпечення позову від 24.03.2015р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015р. скасовано, прийнято нове рішення такого змісту:

"Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір про надання послуг від 31.07.2014 № 1 укладений між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та Фізичною особою-підприємцем Шмальченко Іриною Володимирівною.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шмальченко Ірини Володимирівни (51934, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т, ідентифікаційний код 19017842) грошові кошти у сумі 2836446,58 грн. (два мільйона вісімсот тридцять шість тисяч чотириста сорок шість гривень 56 коп.).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шмальченко Ірини Володимирівни (51934, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України 59773,93 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот сімдесят три гривні 93 коп.) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 28973,47 грн. (двадцять вісім тисяч дев'ятьсот сімдесят три гривні 47 коп.) судового збору за перегляд апеляційної скарги.

В іншій частині позовних вимог провадження у справі припинити.

Вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Фізичної особи-підприємця Шмальченко Ірини Володимирівни в межах суми 2 836 446,58грн.".

16.09.2015р. на виконання постанови суду апеляційної інстанції видано накази за №904/2512/15.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2015р. виправлено описку, допущену в абзаці шостому резолютивної частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р. - змінено суму копійчаного еквіваленту з "56 коп." на "58 коп.".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2015р. виправлено помилку в другому абзаці наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2015р. - змінено суму копійчаного еквіваленту з "56 коп." на " 58 коп.".

20.10.2017р. від позивача надійшла скарга на дії органу державної виконавчої служби, в якій він просив:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижника Віталія Олеговича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП 52604529 від 22.06.2017р.;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП 52604529 від 22.06.2017р.;

- зобов'язати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижника Віталія Олеговича провести виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" з примусового виконання наказу №904/2512/15, виданого 16.09.2015р. Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з Фізичної особи - підприємця Шмальченко Ірини Володимирівни заборгованості у сумі 2 836 446,58грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

В обгрунтування поданої скарги зазначає, що постанова від 22.06.2017р. винесена передчасно, оскільки державний виконавець, в порушення ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", не вжив усіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення, а саме: не звертався до суду щодо застосування до боржника приводу, а також за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням; не здійснив реєстрацію обтяжень майна; не звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; не накладав стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; не направив запити до всіх органів, які займаються реєстрацією права власності, з метою виявлення майна боржника. Скаржник зазначає, що інформація, отримана державним виконавцем з реєстрів Управління ДАІ Дніпропетровської області та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була внесена з 2013р., тобто державним виконавцем не направлялись запити до відповідних органів про наявність майна, яке було зареєстровано за боржником до 2013р. Крім того, згідно інформації про виконавче провадження від 15.09.2017р. державним виконавцем не винесено постанову про арешт майна боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Ухвалою суду від 20.10.2017р. подану скаргу прийнято до розгляду в судовому засіданні.

07.11.2017р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою суду від 28.11.2017р. відкладено розгляд скарги на 19.12.2017р.

У зв'язку із знаходженням судді Петрової В.І. на лікарняному судове засідання, відкладене на 19.12.2017р., не відбулось.

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (Відомості Верховної ради, 2017р., №48, ст.436) цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016р., №31, ст.545), опублікованим у газеті "Голос України".

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017р. №2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" з 15.12.2017 починає роботу Верховний Суд.

За п.п.9 п.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої інстанції та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частинами 1, 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ухвалою суду від 26.12.2017р. призначено розгляд скарги на 09.01.2018р.

Представник органу ДВС проти скарги заперечує, вважає, що вчинені державним виконавцем дії з виконання рішення суду у справі №904/2512/15 є правомірними, оскільки вжито всі передбачені заходи щодо виявлення майна боржника.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши пояснення представника органу ДВС, господарський суд встановив таке.

03.10.2016р. позивач звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу суду від 16.09.2015р.

04.10.2016р. старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52604529, в якій боржнику (ФОП Шмальченко І.В.) надано строк для добровільного виконання рішення суду до 11.10.2016р.

22.06.2017р. старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижником В.О. винесено постанову, якою виконавчий документ від 16.09.2015р. у справі №904/2512/15 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". У даній постанові зазначено, що згідно акту державного виконавця майно, на яке може бути звернуто стягнення, що належить боржнику, не виявлено і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майно виявились безрезультатними.

Скаржник зазначає, що постанова від 22.06.2017р. винесена передчасно, оскільки державний виконавець, в порушення ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", не вжив усіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1291 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

За приписом ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону).

Частиною 1 статті 13 Закону передбачені строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій, а саме: під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За ст.36 Закону у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За ч.3 ст.18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Здійснивши аналіз зазначених вище норм, суд приходить до висновку, що вищеперелічені права не є абсолютним правом виконавця, а є його обов"язком, оскільки, з урахуванням вимог ч.1 ст.18 Закону, державний виконавець саме зобов"язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень. Державний виконавець, для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, зобов"язаний вживати всі можливі заходи.

Як визначено п.2 ч.1 ст.37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак Заводський ВДВС, в порушення ст.ст.74, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження проведення усіх можливих та необхідних дій щодо виконання рішення суду у справі №904/2512/15.

Суд зазначає, що такі дії державного виконавця позбавляють особу (стягувача) на ефективний судовий захист своїх порушених прав та є порушенням права особи на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, оскільки, як неодноразово зазначалось Європейським судом з прав людини, ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, параграф 66, ЄСПЛ 1999-V; Войтенко проти України, заява №18966/02 рішення від 29.06.2004, параграф 39).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги скаржника підлягають задоволенню.

Відповідно до п.9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись ст.ст.234, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на дії органу державної виконавчої служби задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижника Віталія Олеговича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП 52604529 від 22.06.2017р.

Визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП 52604529 від 22.06.2017р.

Зобов'язати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лижника Віталія Олеговича провести виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" з примусового виконання наказу №904/2512/15, виданого 16.09.2015р. Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з Фізичної особи - підприємця Шмальченко Ірини Володимирівни заборгованості у сумі 2 836 446,58грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 09.01.2018р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 15.01.2018р.

Суддя В.І. Петрова