ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.01.2018р. № 905/89/18

Суддя господарського суду Донецької області Мельниченко Ю.С., розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 (87500, АДРЕСА_1.)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87500, проспект Миру, буд. 83, м. Маріуполь, Донецька обл., )

про зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: обчислити та перерахувати на її особовий рахунок суму єдиного соціального внеску з доходів за період з 01.05.2015р. по 01.07.2015р., здійснивши сплату єдиного внеску за місцем обліку платника податку у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування на особовий рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за період з 01.05.2015р. до 01.07.2015р. включно, страхувальник (відповідач) нараховував, але не сплачував ОСОБА_1 заробітну плату та не сплачував до органів доходів та зборів єдиний соціальний внесок, тим самим, на думку позивача, порушував право останньої на отримання страхового стажу.

Вирішуючи питання про прийняття даної позовної заяви до розгляду, суд виходить з наступного.

Порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску - визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону , єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 8 Закону, передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (п. 11 ст. 9 Закону).

Статтею 13 Закону, передбачено, що органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Так, відповідно до даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.16 порушено провадження про банкрутство ПрАТ «Азовелектросталь» у справі № 910/4518/16 () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. 28.03.2016р. на офіційному сайті Вищого господарського суду України під номером 29714 опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ПрАТ «Азовелектросталь» (). Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.16р. залишено без змін ухвалу господарського суду міста Києва від 28.03.16 у справі № 910/4518/16. Постановою Вищого господарського суду України від 08.02.17 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.10.16 та ухвалу господарського суду міста Києва від 28.03.16, а справу № 910/4518/16 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суддів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.17р. порушено провадження про банкрутство ПрАТ «Азовелектросталь» у справі № 910/4518/16 () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. 15.03.2017р. на офіційному сайті Вищого господарського суду України під номером 41177 опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ПрАТ «Азовелектросталь» ().

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України, господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ч.2 ст. 4 ГПК України).

Предметна та суб'єктна юрисдикція господарських судів визначена параграфом 1 глави 2 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями п.1, 8 ч.1. ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч.9 ст.30 Господарського процесуального кодексу України, справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Згідно ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

З огляду на викладене, а саме, враховуюче те, що 1) позивачем у справі є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у межах справи про банкрутством не розглядаються справи, пов'язані із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, - даний спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: обчислити та перерахувати на її особовий рахунок суму єдиного соціального внеску з доходів за період з 01.05.2015р. по 01.07.2015р., здійснивши сплату єдиного внеску за місцем обліку платника податку у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування на особовий рахунок.

Окрім того, суд зазначає, що згідно зі ст. 2. Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч1. ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом; адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, враховуюче те, що в даному випадку позивачем є фізична особа, яка не є підприємцем, відповідачем є юридична особа, тобто спір, що виник між сторонами не може бути віднесений до публічно-правового, то господарський суд дійшов висновку, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до ч.1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 1, 6, 8, 9, 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 19 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 1, 4, 20, 30, 175, 234, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: обчислити та перерахувати на її особовий рахунок суму єдиного соціального внеску з доходів за період з 01.05.2015р. по 01.07.2015р., здійснивши сплату єдиного внеску за місцем обліку платника податку у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування на особовий рахунок.

Ухвала набрала чинності з моменту її підписання - 17.01.2018р. та може бути оскаржена в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (для ОСОБА_1): позовна заява б/н від 28.12.2017р. на 2-х арк. та доданні до неї документи.

Суддя Ю.С. Мельниченко