ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.01.2018 Справа № 920/28/18

Суддя господарського суду Сумської області Заєць С.В., перевіривши матеріали заяви № 77-116 вих-18 від 09.01.2018 Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області (вул. Соборна, буд. 43, м. Ромни, Сумська область, 42000) в інтересах держави в особі

позивача: Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Олени Теліги, буд. 8, м. Київ, 01000),

до відповідача ОСОБА_1 господарства «Хвостенко Тетяни Іванівни» (вул. Садова, буд. 8, с. Боровенька, Лебединський район, Сумська область, 42236),

про стягнення 108 440 грн. 95 коп. заборгованості за договором поруки від 24.12.2012 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок розгляду судом заяви в порядку наказного провадження передбачено Розділом ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

11.01.2018 до господарського суду Сумської області надійшла заява № 77-116 вих-18 від 09.01.2018 Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі позивача: Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до відповідача: ОСОБА_1 господарства «Хвостенко Тетяни Іванівни» про стягнення 104 700 грн. 00 коп. коштів на підставі договору поруки від 24.12.2012 року, 2 234 грн. 55 коп. пені, 1 256 грн. 40 коп. інфляційних збитків, 250 грн. 00 коп. 3% річних.

Прокурор обґрунтовує підстави звернення до суду з даною заявою статтею 53 ГПК України, відповідно до ч. 3 якої у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 2 ст. 41 ГПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Частиною 2 ст. 147 ГПК України встановлено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Зі змісту ч.3 ст. 147 ГПК України вбачається, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що прокурор в даній справі не може вважатися заявником, якому безпосередньо належить право вимоги, в розумінні ст. 147 ГПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст. 150 цього Кодексу, якою передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), вказівку на статус фізичної особи підприємця (для фізичних осіб підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) імя (прізвище, імя та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що заява № 77-116 вих-18 від 09.01.2018 Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області про видачу судового наказу не містить вірного визначення субєктного складу учасників наказного провадження - заявника і боржника, а фактично відповідає вимогам, які ставляться до змісту та форми позовної заяви у ст. 162 ГПК України.

Крім того, прокурор в п. 2 прохальної частини заяви про видачу судового наказу просить суд з метою забезпечення участі представника органів прокуратури у судовому розгляді справи, про час та місце розгляду справи повідомити прокуратуру Сумської області та Роменську місцеву прокуратуру. Проте частиною 1 ст. 154 ГПК України передбачено, що розгляд заяви про видачу наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України.

При цьому, суд розяснює, що згідно ч.1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 147, 148, 150, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу за заявою № 77-116 вих - 18 від 09.01.2018 Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в день її винесення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції відповідно до розділу IV ГПК України.

СУДДЯ С.В. ЗАЄЦЬ