ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 р. Справа № 909/1042/17
м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т.В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", вул. Козельницька, 15, м. Львів, 79026

до відповідача: Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77112

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Агенції місцевого економічного розвитку м. Бурштина, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77111

про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном та звільнення приміщень

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - керівник юридичного департаменту, (довіреність №86 від 01.08.2017),

ОСОБА_2- представник, (довіреність №116 від 29.11.2017)

від відповідача: ОСОБА_3- голова профкому, (паспорт серія СС №475134 від 14.01.1998),

ОСОБА_4 - представник, (довіреність №б/н від 07.11.2017).

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Агенції місцевого економічного розвитку м. Бурштина: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном та звільнення приміщень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні приміщення перебувають у незаконному користуванні відповідача, оскільки між сторонами спору не укладено жодного договору щодо оренди, користування чи надання в оперативне управління майна, чим порушено право власності позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та запереченні на відзив від 03.01.2018 вх.№109/18 та просить суд зобов"язати відповідача не чинити перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями та звільнити майно від особи яка незаконно, без відповідної правової підстави його використовує.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 28.11.2017 вх.№ 18863/17, додатковому відзиві на позовну заяву від 10.01.2018 вх.№302/18 та просить суд в позові відмовити. Клопотання відповідача вх.№514, подане 15.01.2018 судом до розгляду не прийняте, з огляду на ст.80 ГПК України.

Заперечення мотивовані тим, що Профспілковий комітет Бурштинської ТЕС законно перебуває у приміщеннях, що знаходяться на вул.Міцкевича,45 та вул.Міцкевича,49 у м.Бурштин на підставі п.6.1, 6.2 та 6.6 Розділу 6, п.7.1, 7.2 та 7.3 Розділу 7 Колективного договору ВАТ "Західенерго" на 2010-2011 роки та Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

В судових засіданнях представник відповідача неодноразово звертав увагу суду на необхідність захисту трудових прав працівників Комбінату спортивних споруд, які на його думку будуть звільнені із посад у випадку задоволення позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Агенції місцевого економічного розвитку м.Бурштина в судове засідання не з"явився, натомість через канцелярію суду подав клопотання від 10.01.2018 вх.№295/18 про розгляд справи без участі Агенції місцевого економічного розвитку м.Бурштина. У даному клопотанні зазначено про прийняття 28.12.2018 Загальними зборами засновників АМЕР м.Бурштина рішення про розірвання Угоди про співпрацю №1479-ЗЭ-БуТЕС від 04.08.2017, а відтак прийняте судом рішення у справі №909/1042/17 жодним чином не вплине на права та обов"язки Агенції місцевого економічного розвитку м.Бурштина. Зазначене вище клопотання задоволено та долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Статтею 20 ГПК України визначена юрисдикція господарських судів, згідно якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності; щодо права власності. Вирішення трудових спорів не відноситься до юрисдикції господарських судів (п.3 ч.1 ст.20 ГПК України).

Предметом спору є вимога власника про усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Власником нежитлової будівлі басейну плавального, що знаходиться за адресою: 77112, місто Бурштин, вулиця Міцкевича, будинок 45, загальною площею 1500,3 кв.м та нежитлової будівлі павільйону спортивного, що знаходиться за адресою: 77112, місто Бурштин, вулиця Міцкевича, будинок 49, загальною площею 880,3 кв.м є "ДТЕК Західенерго" Публічне акціонерне товариство, що підтверджується Свідоцтвами про право власності №780098 та №780097 від 21.12.2012 та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 593169 та №593170 від 22.12.2012 (а.с.12-15).

Як доказ того, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні майном, 19.09.2017 позивачем складено Акт (а.с.11) та вручено профспілковому комітету лист від 19.09.2017 №01/1930 із вимогою про припинення дій, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження майном, яке належить на праві власності ПАТ "ДТЕК Західенерго", що підтверджується копією журналу реєстрації вихідної документації (а.с.120).

Оскільки законні вимоги позивача у добровільному порядку відповідач виконувати відмовився, останній змушений звертатися за захистом порушеного права до суду.

При винесенні рішення, суд керувався наступним.

Захист права власності в Україні здійснюється на загальних засадах, визначених Конституцією України, Цивільним кодексом України.

Поняття права власності визначено ст. 316 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначений статтею 317 Цивільного кодексу України, згідно якої власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 325 Цивільного кодексу України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 398 Цивільного кодексу України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами зобов'язальні правовідносини відсутні.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Судом встановлено, що відповідач неправомірно використовує приміщення, площею 1500,3 м кв. та 880,3 кв.м., що знаходяться за адресою: вул.Міцкевича,45 та вул.Міцкевича,49 чим порушує право публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", якому вказані приміщення належать на праві приватної власності.

При вирішенні даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач посилається на Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та п.6.1, 6.2 та 6.6 Розділу 6, п.7.1, 7.2 та 7.3 Розділу 7 Колективного договору ВАТ "Західенерго" на 2010-2011 роки.

Вказані заперечення відповідача розглянуті судом та відхилені, оскільки зазначений Закон визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок.

Надання профспілковим організаціям підприємств, установ або організацій будинків, приміщень, споруд для ведення культурно-освітньої, оздоровчої, фізкультурної та спортивної роботи визначено ст.43 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", згідно якої будинки, приміщення, споруди, в тому числі орендовані, призначені для ведення культурно-освітньої, оздоровчої, фізкультурної та спортивної роботи серед працівників підприємства, установи або організації та членів їх сімей, а також оздоровчі табори можуть передаватися на договірних засадах у користування профспілковим організаціям цього підприємства, установи або організації.

Щодо Колективного договору ВАТ "Західенерго" на 2010-2011 роки слід зазначити, що цей договір укладено з метою посилення соціального захисту працівників та включає зобов"язання сторін, які спрямовані на створення умов для підвищення ефективності роботи товариства, реалізації на цій основі трудових і соціально економічних гарантій працівників та трудових колективів. Цей договір укладено на основі законодавства про працю та регулює правовідносини між власником підприємства та трудовим колективом, а не відносини власності між господарюючими суб"єктами, і тому не може бути застосований судом при вирішенні спору, предметом якого є захист порушеного права власності.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачем не порушено права профспілкового комітету, передбачені Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та виконано вимоги ст.7.3 Колективного договору стосовно безкоштовного надання профспілковому комітету приміщення для забезпечення його діяльності з усім необхідним обладнанням, зв"язком, освітленням, прибиранням та ін., яке складається із трьох кабінетів та знаходиться в окремому допоміжному комплексі -2 на території відокремленого підрозділу Бурштинської ТЕС. Даний факт не заперечується представником відповідача.

Подані представником відповідача як докази у спростування позовних вимог:

1) заява про корупцію та дискримінацію за акції протесту (а.с 158);

2) рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2017 (а.с.167);

3) виконавчий лист від 13.12.2017 (а.с.170);

4) рішення тристоронньої соціально економічної ради Івано-Франківської ОДА від 06.10.2017 №6 (а.с.171);

5) повідомлення про початок досудового розслідування від 01.09.2017 №4158/108/48-2017 (а.с.172);

6) заява щодо перевірки та зібрання оперативної інформації від 06.11.2017 №234 (а с 173);

7) витяг з протоколу засідання профкому від 13.04.2016 №7 (а.с.175);

8) заява-звернення про невиконання інвестиційних зобов"язань та невиконання колективного договору від 13.06.2017 №129 (а.с.44) судом досліджені та відхилені, оскільки дані документи підтверджують наявність трудового спору між сторонами, який не може бути предметом розгляду у господарському суді.

Згідно ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, суд прийшов до висновку що позивач ПАТ "ДТЕК Західенерго" на законних підставах володіє спірним нерухомим майном, є його власником, має відносно нього повний обсяг повноважень, реалізація яких захищається законом.

Відповідач не довів законних підстав користування спірним майном та добровільно не звільняючи, перешкоджає позивачеві реалізувати його право щодо користування власним майном, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та їх необхідно задовольнити.

У відповідності до ст.129 ГПК України, судовий збір покласти на відповідача. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.124, 129 Конституції України, керуючись ст.20, 74, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном та звільнення приміщень задовольнити.

Профспілковому комітету Бурштинської ТЕС, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77112 (код 25989644 ) усунути перешкоди у користуванні майном - нежитловою будівлею басейну плавального, що знаходиться за адресою: 77112, місто Бурштин, вулиця Міцкевича, будинок 45, загальною площею 1500,3 кв.м. шляхом його звільнення.

Профспілковому комітету Бурштинської ТЕС, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77112 (код 25989644 ) усунути перешкоди у користуванні майном - нежитловою будівлею павільйону спортивного, що знаходиться за адресою: 77112, місто Бурштин, вулиця Міцкевича, будинок 49, загальною площею 880,3 кв.м. шляхом його звільнення.

Стягнути з Профспілкового комітету Бурштинської ТЕС, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77112 (код 25989644 ) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", вул. Козельницька, 15, м. Львів, 79026 (код 23269555) - 3200,00 (три тисячі двісті гривень) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.01.18

Суддя Максимів Т.В.