ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 рокуСправа № 916/2398/16
м. Одеса, просп. Шевченка, 29

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

за участю:

від ПАТ «Дельта Банк» - Биковський Д.Ю., довіреність б/н від 29.12.2017;

від ТОВ Виробничо -комерційна фірма «ОЛІР» ЛТД - Бісик Я.В., довіреність б/н, від 09.01.18;

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Дельта банк»

на постанову Господарського суду Одеської області від 14.11.2017

суддя - Найфлейш В.Д.

Час і місце ухвалення: 13:39:38 год.; м. Одеса, пр. Шевченко, 29.

у справі № 916/2398/16

за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Окто Трейд»

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Олір» ЛТД

розпорядник майна арбітражний керуючий Менчак В.В.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Одеської області від 14.11.2017 у справі №916/2398/16, зокрема:

- припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Олір» ЛТД (далі - ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД) та повноваження розпорядника майном арбітражного керуючого Менчака В.В. Визнано банкрутом ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД ;

- відкрито відносно ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

- ліквідатором ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД призначено арбітражного керуючого Менчака В.В. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 590 від 20.03.2013 Міністерства юстиції України).

- заяву арбітражного керуючого Сніткіної І.А. про участь у справі про банкрутство (вх. №3-1176/17 від 04.10.2017) - відхилено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, ПАТ «Дельта банк» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в який посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Господарського суду Одеської області від 14.11.2017 у справі № 916/2398/16 та повернути справу № 916/2398/16 на розгляд на стадії розпорядженням майном.

Зокрема, ПАТ «Дельта банк» в апеляційній скарзі зазначає, що в порушення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», аналіз фінансового стану боржника проведено не належним чином, відсутній аналіз обставин, які свідчать про неможливість відновлення платоспроможності боржника не інакше як через застосування ліквідаційної процедури, а також: відсутнє посилання на докази, оцінка яких, призвела до висновків, викладених місцевим господарським судом в резолютивній частині оскарженої постанови.

Також, в матеріалах справи відсутні документи, які містять інформацію про перелік та балансову вартість всього майна (основних фондів, матеріальних та нематеріальних активів) підприємства - боржника, що унеможливлює прийняття судового рішення про визнання боржника банкрутом.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду ((головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді - Мишкіна М.А., Таран С.В.) від 08.12.2017 апеляційну скаргу ПАТ «Дельта банк» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.01.2018 о 10:30.

15.01.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Менчака В.В. та ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД надійшли відзиви на апеляційну скаргу, відповідно до яких останні просять апеляційну скаргу ПАТ «Дельта банк» залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Одеської області від 14.11.2017 у справі № 916/2398/16 без змін.

У судове засідання 17.01.2018 з'явився представник ПАТ «Дельта банк», який підтримав доводи апеляційної скарги та Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Олір» ЛТД, який просив постанову Господарського суду Одеської області від 14.11.2017 залишити без змін. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання належним чином повідомлені.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до Закону України № 2147-VII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням приписів частини 1 статті 270 та частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених у Главі «Апеляційний розгляд». При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах «Апеляційний розгляд» і «Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження».

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно до приписів ч.1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.09.2016, крім іншого, порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Олір» ЛТД, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Менчака Вячеслава Володимировича.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.11.2016 затверджено поданий розпорядником майна реєстр вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Одеської області від 21.02.2017 по справі № 916/2398/16 ТОВ «Олір» ЛТД визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Менчака В. В.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 постанову Господарського суду Одеської області від 21.02.2017 по справі № 916/2398/16 скасовано, справу № 916/2398/16 повернуто до господарського суду Одеської області для подальшого розгляду.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.06.2017р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.04.17 по справі № 916/2398/16 було залишено без змін.

В обґрунтування постанов, Одеським апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України встановлено, що постанова суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом не містить аналізу обставин, які свідчать про неможливість відновлення платоспроможності боржника не інакше як через застосування ліквідаційної процедури, відсутній аналіз фінансового та майнового стану ТОВ виробничо-комерційної фірми «Олір» ЛТД, відсутнє посилання на докази, оцінка яких призвела до висновків, викладених місцевим господарським судом в резолютивній частині оскарженої постанови.

За результатом нового розгляду, постановою Господарського суду Одеської області від 14.11.2017 у справі №916/2398/16 визнано банкрутом ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД та відкрито відносно ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, колегія апеляційної інстанції погоджується з прийнятою постановою відповідно до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 17.08.2017 розпорядником майна ТОВ «ВКФ «Олір» ЛТД надано господарському суду Одеської області поточний звіт про виконану роботу за період з 20.09.2016 по 15.08.2017, з якого вбачається наступне.

Розпорядником майна в процесі процедури розпорядження майном ТОВ виробничо-комерційної фірми «Олір» ЛТД направлено запити та отримано наступні довідки: довідку Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління держпраці у Закарпатській області, ГУ Держпраці в Одеській області, ГУ Держпраці у Донецькій області, Управління Держпраці у Закарпатській області, ГУ Держпраці в Одеській області, Управління держпраці у Черкаській області, Управління держпраці у Миколаївській області, ГУ держпраці у Львівській області, Управління держпраці у Волинській області, Управління Держпраці у Полтавській області, ГУ Статистики в Одеській області, Державної авіаційної служби України, ГТУЮ в Одеській області, Державної інспекції сільського господарства України, ГУ Держгеокадастру в Одеській області, Чорноморського ОУПФУ Одеської області, Державної служби України з безпеки на транспорті, згідно яких у відповідача немає майна або інших активів, відкритих виконавчих проваджень за ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД не значиться.

З метою проведення аналізу фінансового та майнового стану боржника, розпорядником майна здійснено запит до Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності щодо виявлення ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неплатоспроможності боржника.

05.10.2017 розпорядником майна ТОВ виробничо-комерційної фірми «Олір» ЛТД до господарського суду надано звіт про виконану роботу у процедурі розпорядження майном ТОВ виробничо-комерційної фірми «Олір» ЛТД, до якого надані наступні документи.

- копію висновку експерта №276/16 від 03.11.2016, відповідно до якого за результатами проведення експертно-економічного дослідження від 03.11.2016, а також звіту арбітражного керуючого за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, економічні ознаки фіктивного банкрутства відсутні, ознаки доведення до банкрутства встановити не вдалось, ознаки приховування банкрутства відсутні, підприємство перебуває у стані надкритичної неплатоспроможності, одночасне задоволення вимог кредиторів можливе лише через застосування процедури ліквідації боржника.

- копію Наказу №26-09 від 26.09.2016 про проведення інвентаризації ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД;

- акт інвентаризації грошових коштів згідно якого встановлено, що загальний обсяг грошових коштів боржника на банківських рахунках станом на 01.10.2016 становить 1 358, 54 грн.;

- інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на відповідальному зберіганні боржника станом на 01.10.2016, фактична вартість яких становить 198 906, 40 грн.;

- інвентаризаційний опис бланків суворого обліку станом на 25.10.2016 фактична вартість яких становить 31,40 грн.;

- інвентаризаційний опис необоротних активів станом на 26.10.2016 фактична вартість яких становить 270 659, 76 грн.;

- акт про результати інвентаризації заборгованості по заробітній платі та податкам станом на 13.10.2016, що становить 21 742, 18 грн.:

- інвентаризаційний опис об'єктів права інтелектуальної власності у складі нематеріальних активів станом на 30.09.2016, що становить 1 265, 00 грн.;

- акт інвентаризації наявності фінансових інвестицій станом на 19.10.2016, балансова вартість яких за даними бухгалтерського обліку становить 8 173 687, 21 грн.;

- акт інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами станом на 25.10.2016, відповідно до якого заборгованість, що підтверджена дебіторами становить 139 635 874, 32 грн.

В результаті проведеної інвентаризації, відповідно до наказу заступника генерального директора з адміністративних питань ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД №26-09 від 26.09.2016, за підприємством виявлено грошових коштів на рахунках боржника 1358,54 грн., 9шт бланків векселів, 3368,00 кг. каталізатор метілат натрію загальною вартістю 197196,40 грн., 100 шт. лампа люмінесцентна 18W загальною вартістю 1650,00 грн., 10 шт. лампа люмінесцентна 40W загальною вартістю 60,00 грн., фінансові інвестиції на суму 8173687,21 грн.

Відповідно до акту про результати інвентаризації заборгованості по заробітній платі та податкам, заборгованість складає 21 742,18 грн.

Так, балансова вартість активів боржника на останню звітну дату за 3 квартали 2017 року складає 23 611 000,00 грн., в той час як визнані вимоги кредиторів згідно затвердженого реєстру вимог кредиторів складають 282 245 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за період процедури розпорядження майном, боржником здійснювалася господарська діяльність, проте остання не забезпечила надходження прибутків підприємства, проте за даний період використання майна була здійснена його амортизація.

Отже, відповідно до залишкова вартість майнових активів боржника не надає можливості для фактичного погашення заборгованості перед кредиторами та припинення провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону про банкрутство щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода, санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідаційна процедура.

Відповідно до ст. 26 Закону про банкрутство під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону. До компетенції комітету кредиторів належить, зокрема, право прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, призначенні арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора).

Згідно ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про: обрання голови комітету; звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у випадках, передбачених цим Законом; внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника. У роботі комітету має право, зокрема брати участь з правом дорадчого голосу арбітражний керуючий.

Відповідно до статті 27 Закону про банкрутство, у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації, мирової угоди) або закривається провадження у справі.

До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів зобов'язані прийняти одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; відхилити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації; подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації у разі його неподання боржником; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; подати до господарського суду клопотання про укладення мирової угоди.

У разі наявності обставин, що не надають комітету кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, комітет кредиторів може прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном.

У підсумковому засіданні господарський суд за пропозицією розпорядника майна боржника та на підставі рішення зборів кредиторів приймає одне з таких судових рішень:

- ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому статтею 30 цього Закону;

- ухвалу про введення процедури санації та зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації у разі відхилення плану санації боржника зборами кредиторів або неподання його боржником;

- постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

- ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство;

- ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду в межах граничного строку, визначеного цим Законом.

У разі якщо комітетом кредиторів у межах строку дії процедури розпорядження майном не прийнято жодного з передбачених цією статтею рішень, господарський суд протягом п'яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника за наявності ознак банкрутства приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, якщо інше не передбачено цією статтею.

В матеріалах справи міститься протокол №4 засідання комітету кредиторів ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД від 04.10.2017, відповідно до якого не прийнято рішення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД.

05.10.2017 до господарського суду Одеської області від кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський зерновий порт» надійшло клопотання про перехід в ліквідаційну процедуру, визнання ТОВ «ВКФ «Олір» ЛТД банкрутом та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Менчака В.В., у зв'язку з відсутністю можливості задовольнити вимоги кредиторів не інакше, як шляхом застосування ліквідаційної процедури та подальшої реалізації майна боржника.

З огляду на вищевикладене, колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком про визнання боржника ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі, оскільки процедура розпорядження майном ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД загалом триває вже понад півтора року, а сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, доводять неспроможність боржника виконати свої зобов'язання перед кредиторами у встановлений Законом строк у зв'язку із перевищенням зобов'язань боржника над його активами та наявністю значного розміру кредиторських вимог, враховуючи, що фінансовий стан підприємства за час, що пройшов з моменту порушення провадження по справі і введення мораторію, не поліпшується, а також беручи до уваги відсутність заяв від інвесторів та пропозицій щодо укладення мирової угоди ані від боржника, ані від кредиторів, з метою уникнення безпідставного затягування процедури розпорядження майном боржника. Господарський суд Одеської області дійшов правомірного висновку про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури.

Колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта банк» про проведення аналізу фінансового стану боржника неналежним чином та відсутності документів, що містять інформацію про перелік та балансову вартість всього майна не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи містять документи щодо переліку та балансової вартості всього майна, зокрема - інвентаризаційні акти та описи, баланс ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД станом на 30.09.2017, звіт про фінансові результати за останні 3 квартали 2017 року.

Інших доводів апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» не містить.

Відповідно до ч.1 статті 40 Закону про банкрутство у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Законом, з числа арбітражних керуючих, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом.

Призначаючи ліквідатора у даній справі, місцевим господарським судом розглянуті кандидатури арбітражних керуючих Сніткіної І.А. та Менчака В.В., які відповідають формальним критеріям, передбаченим законодавством про банкрутство, для призначення їх ліквідатором банкрута, оскільки вони не є заінтересованими особами щодо боржника чи кредиторів, не мають судимостей за вчинення корисливих злочинів, мають належну спеціалізацію та кваліфікацію за даними Єдиного реєстру арбітражних керуючих та інформацією офіційних веб-сайтів відповідних апеляційних господарських судів, а також надали документи, підтверджуючі досвід роботи та наявність технічних можливостей виконувати обов'язки розпорядника майна у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, та враховує відсутності заперечень з боку кредиторів, щодо призначення ліквідатором ТОВ ВКФ «Олір» ЛТД арбітражного керуючого Менчака В.В, оскільки останній виконував функцій розпорядника майна боржника у даній справі та відсутністю скарг на дії арбітражного керуючого в процедурі розпорядження майном боржника.

На підставі викладеного, постанова Господарського суду Одеської області від 14.11.2017 по справі № 916/2398/16 винесено в результаті повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п. «в» ч.4 ст.282 ГПК України (в діючій редакції) постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 269 - 270, 275, 276, 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову Господарського суду Одеської області від 14.11.2017 у справі №916/2398/16 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство «Дельта банк».

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 18.01.2018.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Мишкіна М.А.

Суддя Таран С.В.