ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2018 року Справа № 904/8362/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1784 від 26.10.2017 р.,;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №14-512юр від 07.12.2017 р.,;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2017 року у справі № 904/8362/17, ухвалене суддею Мельниченко І.Ф., повний текст якого складений 06.11.2017 року,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 90 336,96 грн. плати за користування вагонами та 3650,76 грн. збору за зберігання вантажів,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 90 336,96 грн., що складають вартість плати за користування вагонами та 3 650,76 грн. збору за зберігання вантажу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2017 року по справі №904/8362/17 (суддя Мельниченко І.Ф.) стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 90 336,96 грн. плати за користування вагонами, 3650,76 грн. збору за зберігання вантажу, 1600,00 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з правомірності нарахування позивачем плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у вказаних вище сумах внаслідок затримки вагонів на коліях станції підходу до станції призначення з вини відповідача та з відсутності в матеріалах справи доказів, які б підтверджували обставини щодо можливості відповідача прийняти спірні вагони.

Не погодившись з даним рішенням Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, судом помилково визнано доведеними обставини, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась з причин скупчення на ній вагонів, що прибули раніше на адресу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" та не були забрані підприємством на свою підїзду колію.

Суд помилково дійшов висновку, що позивачем правомірно нарахована відповідачу плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, а відповідачем не подано для суду належних і допустимих доказів відсутності своєї вини, а також не спростовано доводів позивача та не доведено наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови у позові з огляду на положення п. 121 Статуту та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Акти загальної форми, додані до позовної заяви, враховуючи кількість вагонів та періоди їх затримки, не доводять, що усі приймально-здавальні колії станції Кривий Ріг Головний у зазначені періоди були зайняті з вини Відповідача, тобто не доведено вини вантажовласника у неможливості прийняти вагони.

Вважає, що затримка спірних вагонів на коліях станцій підходів до станції призначення виникла з вини Залізниці, що вказує на відсутність належним чином обгрунтованих підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача збору за зберігання вантажу, плати за користування вагонами.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 року апеляційну скаргу прийнято та призначено до розгляду на 14.12.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 року розгляд справи відкладено на 09.01.2018 року через неявку представника відповідача.

В судовому засіданні 09.01.2018 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

02.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (з врахуванням додаткової угоди № 35/32 від 20.06.2016р. та протоколу розбіжностей до неї) - Залізниця та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (з врахуванням додаткової угоди № 14 від 05.05.2011р.) - Вантажовласник було укладено договір № ПР/ДН -2-07/138/1808/НЮп про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (а.с.18-20).

Відповідно до пункту 1.1. договору Предметом вказаного вище договору є надання Залізницею (позивач у даній справі) Вантажовласнику (відповідачу) послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 2.1. договору Вантажовласник зобов'язується пред'являти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень у електронному вигляді, при цьому, оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно Правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Згідно з пунктом 2.2. договору Залізниця зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Відповідно до п.2.3. договору для проведення розрахунків і обліку сплачених грошових коштів залізниця відкриває для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду платника № 7848688 і коду вантажовідправника (вантажоодержувача) № 3437.

Пунктом 3.2. договору, сторонами визначено, що у міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку вантажовласника на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т.ін.

Відповідно до 8.4. Договір укладено строком на 1 рік і вступає в дію з моменту підписання його обома сторонами. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір продовжує діяти до надходження такої пропозиції зі здійсненням всіх розрахунків за виконані залізничні перевезення та надані додаткові послуги.

Згідно з пунктом 6 Статуту передбачено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони -одержувача. Накладна є одночасно договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

У березні 2017 року за залізничними накладними №№ 42276279, 45169745, 42299982, 123661, 42276261, 42297598, 42299966, 123695, 42276253, 42297648, 42299958, 123679, 42276287, 42297655, 123687, 42290130, 42297630, 42303966, 42297549, 42290148, 42297465, 42303974, 42297556, 42290031, 42297606, 42303982, 42297523, 42290098, 42297663, 42303990, 42297515, 42290106, 42297564, 42297499, 42290072, 42298745, 42304014, 42297622, 42290080, 42298737, 42304022, 42300525, 42290049, 42301838, 42293076, 42300517, 42290064, 42301853, 42293068, 42300509, 42290122, 42300004, 123133, 42300483, 42303958, 42304006, залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» власні порожні вагони (а.с. 67-118).

В перевізних документах станцією призначення було вказано станцію Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці.

15.03.2017 року поїзд № 3552 у складі 56 порожніх вагонів, голова 61738100 хвіст 53187043, прибув на станцію Милорадівка Придніпровської залізниці у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ "ОСОБА_3 Кривий Ріг" по причині скупчення вагонів на станції Кривий ріг Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_3 Кривий Ріг" і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до п.9 Правил користування вагонами та контейнерами, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

На підставі наказів № 591 від 15.03.2017року., № 599 від 15.03.2017 року, № 607 від 22.03.2017 року про затримку зазначених вагонів на підходах до станції призначення, оформлених станцією затримки Милорадівка Придніпровської залізниці, у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг по причині скупчення вагонів на станції Кривий Ріг-Головний і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, був затриманий поїзд № 3552 у складі 56 порожніх вагонів, голова 61738100 хвіст 53187043 (а.с. 27,31,35).

За цим фактом Станцією затримки Милорадівка у порядку, передбаченому п.9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, були складені акт про затримку вагонів форми ГУ-23а №9 від 15.03.2017 року та акт загальної форми ф. ГУ-23 №9 від 15.03.2017 року.

Повідомлення про затримку вагонів за наказом № №591 від 15.03.2017 року було отримано відповідачем 15.03.2017 року о 11:45 год.(а.с.30).

Час затримки вагонів на станції підходу Милорадівка до станції призначення Кривий Ріг-Головний по наказу № 591 від 15.03.2017 року складає період з 11 год. 29 хв. 15.03.2017 року по 13 год. 00 хв. 15.03.2017 року.

Станцією затримки Милорадівка у порядку, передбаченому п.9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, були складені акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 10 від 15.03.2017 року та акт загальної форми ф. ГУ-23 № 10 від 15.03.20107 року

Повідомлення про затримку вагонів за наказом № №599 від 15.03.2017 року було отримано відповідачем 15.03.2017 року о 18:56 год.(а.с. 34).

Час затримки вагонів на станції підходу Милорадівка до станції призначення Кривий Ріг-Головний по наказу № 599 від 15.03.2017 року складає період з 18 год. 15 хв. 15.03.2017 року по 17 год. 05 хв. 18.03.2017 року.

Станцією затримки Милорадівка у порядку, передбаченому п.9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, були складені акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 11 від 22.03.2017 року та акт загальної форми ф. ГУ-23 № 11 від 22.03.2017 року.

Повідомлення про затримку вагонів за наказом №607 від 22.03.2017 року було отримано відповідачем 22.03.2017 року о 11:31 год. (а.с.38).

Час затримки вагонів на станції підходу Милорадівка до станції призначення Кривий Ріг-Головний по наказу № 607 від 22.03.2017 року складає період з 11 год. 13 хв. 22.03.2017 року по 11 год. 10 хв. 25.03.2017 року.

Таким чиеном, кожного разу на станції затримки Милорадівка було складено акти про затримку вагонів та у встановленому порядку передавались повідомлення про затримку на станцію призначення, яка у свою чергу передавала ці повідомлення відповідачу а також складались акти загальної форми, у яких фіксувались час початку та закінчення затримки вагонів.

Згідно до вищезазначених актів, загальний період затримки вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача склав 145 год. 20 хв.

Факти наявності на коліях станції призначення Кривий Ріг-Головний неприйнятих з вини одержувача ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг вагонів зафіксовано складеними у порядку, передбаченому п.9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, актами загальної форми ГУ-23:

- по наказу № № 591 від 15.03.2017 року за період з 11 год. 29 хв. 15.03.2017 року по 13 год. 00 хв. 15.03.2017 року - № 1920 (а.с. 44);

- по наказу № 599 від 15.03.2017 року за період з 18 год. 15 хв. 15.03.2017 року по 17 год. 05 хв. 18.03.2017 року - №№ 1927, 1937,1940,1943, 1952, 1953, 1959, 1970, 1992, 1993, 1995, 1997, 1998 (а.с. 45-50);

- по наказу №607 від 22.03.2017 року є за період з 11 год. 13 хв. 22.03.2017 року по 11 год. 10 хв. 25.03.2017 року №№2068,2085, 2088, 2092, 2098,2099, 2101, 2103, 2106, 2112, 2115, 2117, 2121, 2125, 2136, 2139, 2140, 2141, 2143, 2147, 2150, 2167, які охоплюють період з моменту прибуття спірних вагонів і до закінчення їх затримки (а.с. 51-61).

Акти загальної форми ГУ-23 підписані відповідачем без заперечень.

Згідно з абзацом першим статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Спір між сторонами щодо своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника відсутній.

Викладене свідчить про факт скупченості вагонів у період затримки спірних вагонів.

Враховуючи обставини затримки вагонів на станції Милорадівка Придніпровської залізниці позивачем було нараховано плату за користування вагонами, яку включено до відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 27039312 та № 27039313, а також збір за зберігання вантажу, який включено до накопичувальної картки № 27039034 від 27.03.2017 року.

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки були підписані представником відповідача.

Так, за відомістю форми ГУ-46 № 27039312 була нарахована плата за користування 48 вагонами протягом 145 год.20 хв. в сумі 99 787,20 грн. (без ПДВ), з яких відповідачем було визнано тільки 34 377,60 грн. (без ПДВ), а від сплати 60 409,60 грн. (без ПДВ) було відмовлено.

За відомістю форми ГУ-46 № 27039313 була нарахована плата за користування 8 вагонами протягом 145 год. 20 хв. в сумі 16 631,20 грн. (без ПДВ), з яких відповідачем було визнано тільки 5729,60 грн. (без ПДВ), а від сплати 10 901,60 грн. (без ПДВ) було відмовлено.

За накопичувальною карткою № 27039034 від 27.03.2017 року був нарахований збір за зберігання вантажу в сумі 4563,50 грн. (без ПДВ), з яких відповідачем було визнано 1521,20 грн., а від сплати 3042,30 грн. (без ПДВ) було відмовлено.

Причиною відмови від сплати частини нарахованих сум відповідачем зазначено те, що під час простою спірних вагонів на станції Милорадівка останні вагони, що простоювали на станції призначення з вини комбінату, були забрані ним 18.03.2017 року о 17 год. 05 хв., тому подальша затримка сталась не з його вини.

У зв'язку з наявністю у відомостях плати за користування вагонами та накопичувальній картці зауважень відповідача, спірні суми не були стягнуті з особового рахунку відповідача.

Крім того, позивачем було перевірено факт відсутності на станції призначення Кривий Ріг-Головний у період дії наказів про затримки вагонів, які простоювали без вини комбінату, і за цей час плату за користування вагонами і збір за зберігання вантажу у спірних вагонах не нараховує.

Після здійсненого перерахунку плата за користування вагонами нарахована:

За наказом № 591 від 15.03.17р. за період з 15.03.17р. 11 год. 29 хв. до 15.03.17р. 13 год. 00 хв., тобто протягом 1 год. 31 хв.

За наказом № 599 від 15.03.17р. за період з 15.03.17р. 18 год. 15 хв. до 18.03.17р. 17 год. 05 хв. протягом 70 год. 50 хв.

За наказом № 607 від 22.03.17р. за період з 22.03.17р. 11 год. 13 хв. до 25.03.17р. 11 год. 10 хв. протягом 71 год. 57 хв., а всього за 144 год. 18 хв., що згідно наданого розрахунку складає загальну суму 90 336,96 грн.

Збір за зберігання вантажу розраховано за 7 діб, перша з яких безоплатна, що складає загальну суму 3650,76 грн.

Відмова відповідача здійснити плату за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у зазначеній сумі і є причиною спору.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно з ст.42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998р. N457 залізниця зобовязана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно п.п. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України від 31.08.2005р. № 5076. приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції (ТРА станції).

Відповідно до п. 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411, черговий по станції зобовязаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути зайнятими. Визначеної Договором домовленості між залізницею та ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг про незайнятість всіх або певних колій також не існує.

Отже, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в т.ч. поїздів відповідача.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Даний висновок збігається з правовою позицією ВГСУ, викладеною в Листі ВГСУ від 12.06.2014р. № 0701- 11/96/715/14, що кореспондується з постановами ВГСУ по справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13, 904/3583/14.

Визначаючи правову позицію щодо зайнятості колій на станції призначення з причин, які залежать від вантажоодержувача, через які залізниця не мала можливості доставити вагони на станцію призначення та затримала їх на підходах, Вищий господарський суд України у вищезгаданому Листі зазначає, що у відповідних питаннях господарським судам слід керуватися п.8 Правил користування вагонами та контейнерами, за яким у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми ГУ- 23, який підписується представниками станції і вантажовласника.

Відповідно до матеріалів справи Позивач не мав можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на його коліях вагонів, що прибули на адресу ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг раніше та своєчасно не забиралися Комбінатом на свою підїзну колію.

Дані факти засвідчено актами загальної форми ГУ-23 складеними на станції призначення Кривий Ріг-Головний у порядку, передбаченому п.9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами,

- по наказу № 591 від 15.03.2017 -№№ 1920(а.с. 44);

- по наказу № 599 від 15.03.2017 року - №№ 1927, 1937,1940,1943, 1952, 1953, 1959, 1970, 1992, 1993, 1995, 1997, 1998 (а.с. 45-50);

- по наказу №607 від 22.03.2017 року -№№2068,2085, 2088, 2092, 2098,2099, 2101, 2103, 2106, 2112, 2115, 2117, 2121, 2125, 2136, 2139, 2140, 2141, 2143, 2147, 2150, 2167 (а.с. 51-61), які охоплюють період з моменту прибуття спірних вагонів на станції підходу Милорадівка і до закінчення їх затримки та які відповідальними працівниками ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг підписано без заперечень.

Дані акти доводять вину саме вантажовласника в затримці спірних вагонів за період з 11 год. 29 хв. 15.03.2017 року по 13 год. 00 хв. 15.03.2017 року згідно наказу №591 від 15.03.2017 року; за період з 18 год. 15 хв. 15.03.2017 року по 17 год. 05 хв. 18.03.2017 року згідно наказу №599 від 15.03.2017 року; за період з 11 год. 13 хв. 22.03.2017 року по 11 год. 10 хв. 25.03.2017 року згідно наказу №607 від 22.03.2017 року.

У звязку з тим, що ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг несвоєчасно вивільняв колії від вантажу, який прибув на його адресу раніше, це спричинило ситуацію, з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобовязання за договором на перевезення по накладним та довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг. При цьому, через затримку вагонів на станції призначення і на підході до неї з вини ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг, була знижена пропускна спроможність для перевезення інших поїздів.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідно до Листа ВГСУ від 12.06.2014р. № 0701-11/96/715/14 вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передаванні на підїзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на ставці призначення більше нормативного часу і не забиралися на підїзну колію.

Відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини у затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальній картці заперечення, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами.

Письмові заперечення представників Комбінату, викладені ними при підписанні відомостей плати та накопичувальної картки, не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв'язком відповідно до умов договору або іншим чином щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони та доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника скаржник зі свого боку не надав.

В обґрунтування позиції щодо готовності забрати вагони зі станції призначення на свої під'їзні колії відповідач вказує суду на наявність вільних колій на станції Кривий Ріг-Головний на момент видачі наказів № 591, 599, 607.

Але, навіть за умов наявності вільних під'їзних колій на станції Кривий Ріг-Головний, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу раніше, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій.

При цьому, зайнятість приймально-відправних колій по станції Кривий Ріг-Головний, згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції, з урахуванням підводу під навантаження вагонів, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій на станції.

Такі вимоги підтверджені п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997р. за № 50/1854, де чітко вказано, що черговий по станції зобовязаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів. До того ж, в п. 14.2.1 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи не залізницях України ЦЦ-0058, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку від 31.08.2005р. № 507 зазначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії.

Вищевикладене спростовує доводи скаржника про неправомірність затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення Кривий Ріг.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що а ні в договорі, а ні в іншому жодному правовому чи нормативному акті не зазначено зобовязання залізниці займати всі колії станції призначення, а також період часу, протягом якого з моменту вивільнення раніш зайнятих колій залізниця зобовязана здійснити відправлення поїзда, затриманого на підході до станції призначення.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними твердження скаржника про те, що оскільки на час видачі спірних наказів на станції Кривий Ріг-Головний були вільні колій, то Відповідач був готовий прийняти на свої підїзні колії спірні вагони, а позивач мав обєктивну можливість скерувати саме спірні вагони на вказані відповідачем вільні колії, оскільки Залізниця обслуговує не тільки Відповідача, а й його контрагентів для чого необхідні вільні колії, а зайнятість приймально-відправних колій по станції Кривий Ріг-Головний, згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції, з урахуванням підводу під навантаження вагонів, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій на станції.

Якщо хоча б одна колія на станції призначення зайнята з вини Відповідача, що засвідчено актами загальної форми ГУ-23 та визнано самим Відповідачем у відзиві на позовну заяву, то вже це вказує на порушення з його боку зобовязань, передбачених ст. 46 Статуту залізниць України і дає підставу для затримання позивачем вагонів на станціях підходу.

Викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги про готовність відповідача прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Колегія суддів зауважує, що дана справа стосується стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу нарахованих на підставі вимог ст.ст.46,47,119,125 Статуту залізниць України. У такому разі, платежі нараховуються тільки за час вини вантажовласника у затримці спірних вагонів.

Згідно з ст.119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. N644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.02.1999 N113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, ОСОБА_2 про затримку вагонів ф.ГУ-23а, ОСОБА_2 загальної ф.ГУ-23.

П.4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислюваль-ного центру залізниці та на станцію призначення.

П.10 розділу ІІІ Правил встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

П.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Спірні плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу залізницею було розраховано відповідно до вищенаведених норм Правил користування вагонами та контейнерах Правил зберігання вантажу, на підставі п.п.2.1 п. 2 Розділу III Тарифного керівництва № 1, ставок плати за користування, наведеними в Розділі V Тарифного керівництва № 1, керуючись правилами пунктів 5.2, 5.4 Розділу II Тарифного керівництва № 1 при округленні сум платежів, з урахуванням коригуючого коефіцієнту згідно Наказу Мінінфраструктури № 13 від 26.01.2015 року.

Детальний розрахунок спірної суми за кожною відомістю та накопичувальною карткою нормативним обґрунтуванням наведено в поясненні по справі.

При цьому, при розрахунку плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу з моменту видачі наказу про затримку до моменту закінчення такої затримки з вини вантажовласника враховується наявність складених станцією призначення Кривий Ріг-Головний актів загальної форми за період затримки спірних вагонів. Дані акти містять початок та кінець затримки.

Таким чином, за весь час затримки спірних вагонів з вини ПАТ ОСОБА_3 Кривий Ріг підтвердженої актами загальної Форми ф. ГУ-23 станції Кривий Ріг-Головний, залізницею було розраховано плату за користування вагонами (що чітко зазначено у розрахунку суми позову, в якому, в т.ч., зазначено тривалість затримки).

Отже, плату за користування вагонами позивачем розраховано на підставі норм чинного законодавства, у той час як розрахунок відповідача, наведений ним у відзиві на позовну заяву та згаданий в апеляційній скарзі, нормативно не обґрунтовано.

При перевірці колегією суддів правильності здійсненого залізницею розрахунку порушень не встановлено.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем, що призвело до їх затримки на підходах до станції призначення, нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 90 336 грн. 96 коп. та збору за користування вантажу в сумі 3650 грн.76 коп. є обґрунтованим і правомірним.

Тому рішення господарського суду про задоволення позовних вимог слід залишити без змін.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Оскільки загальна ціна позову становить 93 987,72 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категоріє малозначних справ, у звязку з чим відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 275, 281, 282, 283 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2017 року у справі № 904/8362/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.01.2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна