РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018Справа № 910/21408/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., при секретарі судового засідання Чаплигіній А.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс"

про стягнення 8 172, 01 грн. та зобов'язання повернути майно

Представники:

від позивача: Яковенко Д.А.;

від відповідача: Богдан Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" (далі-відповідач) у якому просить суд стягнути борг за договором найму (оренди) транспортного засобу № 19654/10/14 від 29.10.2014 у сумі 3 000, 00 грн. та зобов'язати відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" транспортний засіб - вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором найму (оренди) транспортного засобу № 19654/10/14 від 29.10.2014 в частині плати за користування об'єктом найму (автомобілем) та повернення орендованого рухомого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2017 за участю представників сторін.

12.12.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути борг за договором найму (оренди) транспортного засобу № 19654/10/14 від 29.10.2014 у сумі 5 333, 33, неустойку за користування річчю за час прострочення у розмірі 2 838, 68 грн. та зобов'язати відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" транспортний засіб - вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

14.12.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання додаткового часу для ознайомлення із матеріалами справи та підготовки зустрічного позову.

У судовому засіданні 14.12.2017 представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду та підтримав заяву про збільшення розміру позовних вимог та підтримав заявлені позовні вимоги.

Розглянувши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд визнав подану заяву такою, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України у зв'язку з чим прийняв її до розгляду.

За таких обставин, суд розглядає справу, виходячи з наступних позовних вимог, а саме: стягнення боргу за договором найму (оренди) транспортного засобу № 19654/10/14 від 29.10.2014 у сумі 5 333, 33 грн.; стягнення неустойки за користування річчю за час прострочення у сумі 2 838, 68 грн.; зобов'язання відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" транспортного засобу - вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2018 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 11.01.2018, зокрема відповідача зобов'язано надати суду оригінал для огляду у судовому засіданні та належним чином засвідчену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3, виданого Центр ДАІ 8009 від 29.10.2014, автомобіль: вантажний сідловий тягач - Е Mercedes-Benz 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) WDF НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У даному судовому засіданні суд повідомив, що 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2018 суд ухвалив здійснювати розгляд справи №910/21408/17 у порядку спрощеного позовного провадження.

У даному судовому засіданні представник відповідача надав заяву про відкладення розгляду справи, в якій просить суд відкласти розгляд даної справи на іншу дату.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" заяву про відкладення розгляду справи, суд відмовляє у її задоволенні, оскільки юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, а зазначені у заяві обставини не є підставою для її задоволення, при цьому суд відзначає, що розгляд даної справи вже відкладався за клопотанням відповідача.

Також, у даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.01.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (далі - наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" (далі - наймач) укладено договір № 19654/10/14 найму (оренди) транспортного засобу, умовами якого передбачено, що наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (в найм/оренду) автомобіль: вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, котрий має реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за наймодавцем у Центрі ДАІ 8009, 29.10.2014 року. Автомобіль, що передається в найм (оренду), належить наймодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Центр ДАІ 8009, 29.10.2014.

Відповідно до п. 1.2. договору, за домовленістю сторін автомобіль, що наймається, буде використовуватися наймачем за його призначенням для здійснення наймачем статутної діяльності. У цих межах відповідно до ст. 800 Цивільного кодексу України використання транспортного засобу здійснюється наймачем у його діяльності самостійно.

Даний договір найму (оренди) укладається сторонами строком на 36 (тридцять шість) місяців з дати підписання даного договору сторонами. Сторони погоджуються з тим, що при користуванні наймачем автомобілем, переданим за цим договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору найму (оренди) без заперечень з боку наймодавця договір є поновленим на строк, який був раніше встановлений у цьому правочині (п. 2.1. договору).

Згідно п. 3.1. договору, плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 4.1. договору, підписання цього договору сторонами розцінюється як передання автомобіля.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що повернення майна після закінчення строку дії договору найму (оренди) наймачем здійснюється на першу вимогу наймодавця (з урахуванням вимог п. 2.1. цього договору), заявлену у письмовій формі, що оформлюється актом, скріпленим підписами учасників правочину.

Повернення автомобіля може бути здійснено до закінчення строку дії договору, якщо сторони взаємно домовляться про це (п. 4.3. договору).

Згідно п. 5.2. договору, наймач за цим договором в особі свого представника гарантує, що здійснюватиме оплату за договором у передбачені п. 3.1. договору строки; використовуватиме переданий йому автомобіль виключно за призначенням згідно з цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.04.2016 по 31.07.2017 за відповідачем утворилась заборгованість за користування об'єктом оренди у розмірі 5 333, 33 грн., яка складається із заборгованості за рахунками № 604579 від 30.06.2016 на суму 1 000, 00 грн., № 606506 від 30.09.2016 на суму 1 000, 00 грн., № 608578 від 30.12.2016 на суму 1 000, 00 грн. та № 2 від 01.12.2017 на суму 2 333, 33 грн., які направлялись на адресу відповідача, що підтверджується описами вкладення та копіями фіскальних чеків № 7664 від 29.11.2017 та № 4961 від 01.12.2017 (наявні у матеріалах справи).

Позивачем на адресу відповідача направлявся лист № 1 від 25.07.2017 про відмову від договору, в якому позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість з оплати орендних платежів за використання орендованого майна, а також повідомив про односторонню відмову від договору та просив протягом п'яти робочих днів повернути орендований транспортний засіб.

Листом від 04.08.2017 № 33 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, в якому повідомив, що 03.08.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" отримано лист позивача про відмову від договору та погашення заборгованості, проте відповідач не надає згоди на розірвання договору, при цьому товариство зазначило, що укладеним між сторонами договором не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку.

Листом № 13 від 15.11.2017 позивач повторно звернувся до відповідача, в якому просив відповідача погасити заборгованість, що виникла за договором № 19654/10/14 найму (оренди) транспортного засобу від 29.10.2014, що підтверджується описом вкладення та копією фіскального чеку № 7664 від 29.11.2017.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором оренди щодо сплати орендної плати, у зв'язку з чим останній заборгував позивачеві 5 333, 33 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2 838, 68 грн. - неустойки за користування річчю за час прострочення.

Також, позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" транспортний засіб - вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору №19654/10/14 від 29.10.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом вище, 29.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" (наймач) укладено договір № 19654/10/14 найму (оренди) транспортного засобу, умовами якого передбачено, що наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (в найм/оренду) автомобіль: вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, котрий має реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за наймодавцем у Центрі ДАІ 8009, 29.10.2014 року. Автомобіль, що передається в найм (оренду), належить наймодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Центр ДАІ 8009, 29.10.2014.

З матеріалів справи вбачається, що за надані позивачем орендні послуги у період з 01.04.2016 по 31.07.2017 відповідач не розрахувався, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" утворилась заборгованість у розмірі 5 333, 33 грн., при цьому, транспортний засіб за актом приймання-повернення відповідачем не повернуто.

Суд відзначає, що заборгованість за користування об'єктом оренди у розмірі 5 333, 33грн., складається із заборгованості за рахунками № 604579 від 30.06.2016 на суму 1 000, 00 грн., № 606506 від 30.09.2016 на суму 1 000, 00 грн., № 608578 від 30.12.2016 на суму 1 000, 00 грн. та № 2 від 01.12.2017 на суму 2 333, 33 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору, плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що умови договору не містять застережень щодо можливості відліку строку оплати з дня підписання акта виконаних робіт, а чітко встановлюють обов'язок відповідача здійснити оплату за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, тому час підписання сторонами відповідного акту ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов'язанням відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12.10.2017 у справі № 922/33/16.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи умови п.3.1. договору, суд відзначає, що відповідач зобов'язаний був здійснювати плату на користування об'єктом найму щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто починаючи з 11 числа кожного місяця наступного за розрахунковим відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Отже, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 5 333, 33 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 838, 68 грн. - неустойки за користування річчю за час прострочення та про зобов'язати відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" транспортного засобу - вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, суд відзначає наступне.

Згідно з приписами частини другої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до п. 2.1. договору, даний договір найму (оренди) укладається сторонами строком на 36 (тридцять шість) місяців з дати підписання даного договору сторонами. Сторони погоджуються з тим, що при користуванні наймачем автомобілем, переданим за цим договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору найму (оренди) без заперечень з боку наймодавця договір є поновленим на строк, який був раніше встановлений у цьому правочині.

Відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Як зазначено судом вище, позивачем на адресу відповідача направлявся лист № 1 від 25.07.2017 про відмову від договору, в якому позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість з оплати орендних платежів за використання орендованого майна, а також повідомив про односторонню відмову від договору та просив протягом п'яти робочих днів повернути орендований транспортний засіб.

Таким чином, враховуючи, що договір було укладено сторонами строком на 36 місяців з дати підписання, приймаючи до уваги відмову позивача від договору, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору в частині внесення орендної плат, суд приходить до висновку, що договір № 19654/10/14 найму (оренди) транспортного засобу від 29.10.2014 припинив свою дію починаючи з 29.10.2017.

Відповідно до частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що повернення майна після закінчення строку дії договору найму (оренди) наймачем здійснюється на першу вимогу наймодавця (з урахуванням вимог п. 2.1. цього договору), заявлену у письмовій формі, що оформлюється актом, скріпленим підписами учасників правочину.

Відповідно до частини першої статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 26 від 30.11.2017 позивач звертався до відповідача з вимогою повернути транспортний засіб переданий за договором № 19654/10/14 найму (оренди) транспортного засобу від 29.10.2014, а саме автомобіль: вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується описом вкладення та копією фіскального чеку № 4961 від 01.12.2017.

Статтею 795 Цивільного кодексу України визначено, що повернення наймачем предмета договору найму, якщо ним є будівля або інша капітальна споруда (їх окрема частина), оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, у разі припинення цього договору, у відповідача виникає обов'язок повернути наймодавцеві майно з оренди, оскільки договір припинив свою дію, внаслідок чого наймач втратив право на користування об'єктом оренди.

Проте, як вбачається з матеріалів справи орендоване майно, а саме автомобіль: вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідачем не повернуто.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" в частині зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" транспортний засіб - вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 838, 68 грн. - неустойки за користування річчю за час прострочення, суд відзначає наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що після розірвання договору № 19654/10/14 найму (оренди) транспортного засобу від 29.10.2014, відповідач не повернув майно за актом приймання-передавання, в результаті чого позивачем нараховано неустойку в сумі грн., яка нарахована за період з 04.08.2017 по 11.12.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно абз. 2 п. 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», неустойка передбачена ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Так, позивачем здійснено нарахування неустойки починаючи з 04.08.2017, оскільки на його думку договір оренди є розірваним з 03.08.2017 (день отримання відповідачем листа позивача № 1 від 25.07.2017 про відмову від договору).

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається. Якщо інше не передбачено законом або договором.

Проте, суд зазначає, що договором 19654/10/14 найму (оренди) транспортного засобу від 29.10.2014 не передбачено право на розірвання договору в односторонньому порядку.

В той же час, як встановлено судом вище, договір було укладено сторонами строком на 36 місяців з дати підписання, враховуючи відмову позивача від договору, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору в частині внесення орендної плати, суд приходить до висновку, що договір № 19654/10/14 найму (оренди) транспортного засобу від 29.10.2014 припинив свою дію починаючи з 29.10.2017.

Таким чином, за розрахунком суду обґрунтованим до стягнення є розмір неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна у сумі 903, 22 грн. яка нарахована судом за період з 01.11.2017 по 11.12.2017, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" задовольнити частково.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" (03151, м. Київ, вул. Волинська, буд. 60, ідентифікаційний код - 31055416) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ідентифікаційний код - 32823070) транспортний засіб - вантажний сідловий тягач - Е, MERCEDES-BENZ 1840, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 за актом приймання-передачі.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" (03151, м. Київ, вул. Волинська, буд. 60, ідентифікаційний код - 31055416) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ідентифікаційний код - 32823070) 5 333 (п'ять тисяч триста тридцять три) грн. 00 коп. - заборгованості, 903 (дев'ятсот три) грн. 22 коп. - неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна та 2 821 (дві тисячі вісімсот двадцять одну) грн. 05 коп. - судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.01.2018.

Суддя Щербаков С.О.