КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Справа№ 910/5640/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Лівандовський В.В. довіреність № 214 від 17.02.2016 року;

від відповідача 1: не прибув;

від відповідача 2: Добра Я.О. довіреність № б/н від 06.01.2018 року;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Сетам"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 року

у справі № 910/5640/16 (суддя: Головіна К.І.)

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Федотова Вадима Юрійовича

до 1) Державного підприємства "Сетам"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Абсолют Фінанс"

про визнання електронних торгів такими, що відбулися

Встановив

Фізична особа-підприємець Федотов Вадим Юрійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Сетам" (далі відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Абсолют Фінанс" (далі - відповідач 2) про - скасування результатів електронних торгів, проведених 18.02.2016 року ДП "Сетам" з реалізації лоту № 120614 "Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м."; визнання недійсним протокол оформлення результатів електронних торгів, проведених ДП "Сетам" 18.02.2016 року, про реалізацію учаснику № 12 - ТОВ "Абсолют Фінанс" лоту № 12; визнання електронних торгів з продажу лоту № 120614 "Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м." такими, що відбулися 15.02.2016 року; визнання ФОП Федотова В.Ю. переможцем цих електронних торгів з продажу лоту № 120614 з ціновою пропозицією 5 960 302,50 грн.; зобов'язання ДП "Сетам" скласти протокол електронних торгів з продажу лоту № 120614, яким визначити переможцем торгів учасника № 10 - ФОП Федотова В.Ю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.02.2016 року позивач взяв участь у прилюдних торгах з продажу арештованого майна по лоту № 120614 "Нежилі приміщення, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м.", що проводились ДП "Сетам", та о 17:48:07 запропонував по вказаному лоту ціну 5 960 302,50 грн. Не зважаючи на те, що вказані торги повинні були завершитись о 18:00 того ж дня, система продовжувала приймати ставки після 18:00, зокрема, о 18:02:10 була прийнята ставка від іншого учасника № 12 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Абсолют Фінанс" на суму 6 019 905,53 грн. Позивач стверджує, що у подальшому всупереч процедурі проведення електронних торгів, обумовленій положеннями законодавства України, відповідач-1 незаконно зупинив проведення вказаних торгів, посилаючись на наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу системи, та 18.02.2016 року провів нові електронні торги з реалізації вказаного лоту, за результатами яких переможцем торгів було визнано ТОВ "Абсолют Фінанс". При цьому ДП "Сетам" належної інформації щодо підстав зупинення електронних торгів не надало, а вказало лише на повідомлення від 16.02.2016 року, розміщене на веб-сайті системи, про наявність технічних причин. За твердженнями ФОП Федотова В.Ю. відповідачем-1 були порушені охоронювані законом права та інтереси позивача як учасника вказаних торгів, що виявилося у протиправному зупиненні торгів 15.02.2016 року та у проведенні нових електронних торгів 18.02.2016 року з реалізації лоту № 120614, де переможцем було визнано іншого учасника, незважаючи на те, що позивач зробив найбільшу ставку до закінчення торгів.

Господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Федотова Вадима Юрійовича своїм рішенням від 14.06.2016 року.

Київський апеляційний господарський суд залучив до участі у справі відповідача 2 - ТОВ "Абсолют Фінанс" своєю ухвалою від 05.10.2016 року та залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 своєю постановою від 20.04.2017 року.

Вищий господарський суд України зазначені постанову Київського апеляційного господарського суду та рішення Господарського суду міста Києва скасував, справу направив на новий розгляд своєю постановою від 04.07.2017 року.

Господарський суд міста Києва частково задовольнив позов Фізичної особи-підприємця Федотова Вадима Юрійовича своїм рішенням від 09.10.2017 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 09.11.2017 року Державне підприємство "Сетам" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Так, скаржник вказав, що акт про зупинення електронних торгів від 15.02.2016 року відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки в ньому зафіксована підстава та рішення про зупинення торгів.

Також, скаржник зауважив на тому, що суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повинен був керуватися нормами тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року №656/5, а не порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 року №2710/5.

Крім того, скаржник, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення вказав, що позивач брав участь у електронних торгах як фізична особа, натомість функціоналом системи не передбачена можливість брати участь у торгах фізичним особам-підприємцям, а тому позивач повинен звертатися з таким позовом до суду загальної юрисдикції.

Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Державного підприємства "Сетам" до свого провадження своєю ухвалою від 20.11.2017 року.

16.01.2018 року в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду представник відповідача 2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У судовому засіданні 16.01.2018 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін, зазначивши, що суд першої інстанції прийняв правомірне та обґрунтоване рішення.

Представник відповідача 1 у судове засідання 16.01.2018 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №19108639.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача 1, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державного підприємства "Сетам" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015 року "Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів" ДП "Сетам" уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим цим наказом.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 15.02.2016 року відповідачем 1 проводились електронні торги по лоту № 120614 "Нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Андріївська, № 11/7, загальною площею 362,4 кв.м." (далі - лот № 120614), у яких на підставі відповідної заявки від 03.02.2016 року взяв участь позивач.

Згідно з оголошенням, розміщеним на офіційному веб-сайті ДП "Сетам", для проведення вищевказаних електронних торгів були встановлені наступні умови:

- час початку аукціону - 15.02.2016 року о 09:00;

- час закінчення аукціону - 15.02.2016 року о 18:00;

- стартова ціна - 5 960 302,50 грн;

- крок аукціону - 59 603,03 грн.

15.02.2016 року остання цінова пропозиція по лоту № 120614 надійшла о 17:48:07 від позивача - ФОП Федотова В.Ю., як учасника № 10, проте, о 18:02:10 ставки учасників продовжували прийматись, а саме - від учасника № 12 - ТОВ "Абсолют Фінанс".

У матеріалах справи міститься складений 15.02.2016 року акт про зупинення електронних торгів по лоту № 120614 з технічних підстав та повідомлення, розміщене на веб-сайті ДП "Сетам" про те, що з метою забезпечення проведення електронних торгів у відповідності до вимог законодавства, відповідачем було прийнято рішення про зупинення торгів, які відбувались 15.02.2016 року, в тому числі й за лотом № 120614, через наявність технічних підстав, що унеможливили коректне проведення торгів. У вказаному повідомленні також зазначалось, що відповідачем прийнято рішення про поновлення вказаних електронних торгів 18.02.2016 року.

За наслідками електронних торгів, проведених 18.02.2016 року, було сформовано протокол № 146564, за яким переможцем торгів визначено учасника № 12 - ТОВ "Абсолют Фінанс", як особу з найвищою ціновою пропозицією у сумі 5 960 302,50 грн.

Позивач вважає, що зупинення торгів 15.02.2016 року було протиправним та проведеним з порушенням процедури, визначеної законом, при цьому торги, що відбулись 18.02.2016 року, не є їх продовженням, а є новими торгами, які були безпідставно призначені.

У той же час, за твердженнями відповідача 2, продовження приймання ставок після закінчення аукціону, тобто після 18:00, свідчить про наявність технічних несправностей системи, що унеможливили проведення електронних торгів відповідно до норм чинного законодавства, внаслідок чого електронні торги були зупинені.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України вказав на необхідність встановити:

- правомірність продовження електронних торгів та прийняття ставки учасника № 12 - ТОВ "Абсолют Фінанс" 15.02.2016 року після закінчення визначених дати та часу проведення електронних торгів, а саме - о 18:02:10;

- відповідність або невідповідність такого продовження прийняття ставок учасників після закінчення визначеного строку електронних торгів технічним підставам для зупинення електронних торгів, визначеним у пункті 2 розділу XІ Порядку;

- відповідність або невідповідність акта про зупинення електронних торгів 15.02.2016 р., наявного у матеріалах справи, вимогам Порядку щодо фіксації у цьому акті підстави та рішення про їх зупинення, часу такого припинення та часу формування акта із відповідним його розміщенням на веб-сайті;

- обставин щодо дотримання або недотримання вимог пункту 3 Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів при здійсненні відповідачем-1, як організатором електронних торгів, заходів щодо відновлення таких торгів 18.02.2016 року та належного, визначеного законодавством, повідомлення всіх учасників електронних торгів.

Відповідно до ст. 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Пунктом 1 розділу І Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015 року (далі - порядок), який набрав чинності 29.12.2015 року та діяв на час проведення спірних електронних торгів, визначено, що:

- електронні торги - це продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну;

- система електронних торгів (далі - Система) - це інформаційна електронна система, що забезпечує здійснення в електронній формі процесів прийняття та розміщення інформації про лоти, подання й обробки заявок на участь в електронних торгах, проведення електронних торгів з реалізації арештованого державними виконавцями майна, обробки інформації про електронні торги;

- веб-сайт електронних торгів (далі - Веб-сайт) - це електронний ресурс, що є складовою частиною системи електронних торгів, на якому розміщуються організаційно-методичні матеріали, інформаційні повідомлення про електронні торги та результати їх проведення, здійснюються реєстрація учасників, подання заяв на участь в електронних торгах, забезпечується доступ спостерігачів електронних торгів та проводяться електронні торги;

- особистий кабінет учасника - це розділ Веб-сайту, доступ до якого має тільки зареєстрований учасник, що авторизується за допомогою особистих ідентифікаторів доступу до особистого кабінету (далі - логін та пароль), у якому розміщуються інформаційні повідомлення про електронні торги та результати їх проведення, інша інформація про електронні торги, у яких він бере участь, через який здійснюється подання заявок на участь в електронних торгах, проводяться торговельні сесії електронних торгів, роздруковуються необхідні учаснику матеріали.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на другий робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, що підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень тощо).

При формуванні лота Організатор має право розділити майно, що направлене на реалізацію в рамках однієї заявки, на декілька лотів або об'єднати майно, що направлене на реалізацію в межах одного виконавчого провадження кількома заявками, в один лот, керуючись принципом найбільшої ефективності продажу (сплати найвищої можливої ціни за найкоротший строк).

Після внесення лота до Системи автоматично визначається строк для підготовки до проведення торгів, реєстрації учасників, огляду майна, який становить: для лотів зі стартовою ціною до 5 000,00 грн - 10 календарних днів; для лотів зі стартовою ціною від 5 000,01 до 1 000 000,00 грн - 20 календарних днів; для лотів зі стартовою ціною від 1 000 000,01 грн - 30 календарних днів.

Дата початку проведення електронних торгів призначається на наступний після закінчення зазначених строків день та відображається в інформаційному повідомленні, яке розміщується на Веб-сайті автоматично після внесення інформації про лот у Систему.

Відповідно до п. 2 розділу ІV Порядку для участі в електронних торгах учасник проходить процедуру реєстрації на Веб-сайті, подає заявку на участь в електронних торгах за кожним лотом окремо за формою, розміщеною на Веб-сайті, сплачує гарантійний внесок на рахунок Організатора (крім випадків, визначених розділом VI, пунктами 1, 2 розділу VII цього Порядку) та виконує інші вимоги, визначені цим Порядком. Система автоматично завершує реєстрацію учасника та надає йому відповідний доступ до участі у торгах негайно після підтвердження Організатором сплати сум гарантійного внеску, а за лотами, де така сплата не вимагається, одразу після належного заповнення заявки учасника.

Усі учасники, що були зареєстровані Організатором, мають он-лайн доступ до перебігу електронних торгів. Учасники висувають свої цінові пропозиції щодо лота. Цінова пропозиція подається через Веб-сайт електронних торгів з кроком підвищення ставки, зазначеним у повідомленні про електронні торги. Перша цінова пропозиція може бути рівною стартовій ціні лота. Кожна наступна цінова пропозиція повинна містити ціну, що на встановлений Організатором крок вища за попередню. Моментом подання цінової пропозиції вважається зафіксований Системою момент відправки учасником цінової пропозиції засобами Системи. Зареєстрований учасник може у будь-який момент електронних торгів зробити відповідну цінову пропозицію.

Як вже зазначалось, у опублікованій 06.01.2016 року інформації на Веб-сайті ДП "Сетам" було оголошено аукціон по лоту № 120614 з визначенням, зокрема, стартової ціни у розмірі 5 960 302,13 грн, часу початку аукціону - 15.02.2016 року о 09:00 та закінчення аукціону - 15.02.2016 року о 18:00.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 15.02.2016 року остання цінова пропозиція по лоту № 120614 надійшла саме від позивача як учасника № 10 о 17:48:07, проте, о 18:02:10 того ж дня продовжувалося приймання ставок учасників та було прийнято ставку від учасника № 12 - ТОВ "Абсолют Фінанс".

Розділом V Порядку передбачено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення Організатором електронних торгів. Електронні торги у формі аукціону розпочинаються о 09.00 годині дня, визначеного в інформаційному повідомленні, та закінчуються на третій календарний день о 22.00 годині. Якщо остання цінова пропозиція надійшла за 5 хвилин до завершення строку, визначеного в абзаці першому цього пункту, електронні торги автоматично продовжуються на 10 хвилин від часу подання останньої цінової пропозиції, але не пізніше 24.00 години.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає до уваги твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повинен був керуватися нормами тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року №656/5, оскільки Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 року №2710/5 був чинний на момент проведення спірних електронних торгів.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України не зауважував на неправильному застосуванні судом першої інстанції до спірних правовідносин відповідного Порядку.

Так, продовження електронних торгів та прийняття ставки учасника № 12 - ТОВ "Абсолют Фінанс" після закінчення визначених дати та часу проведення електронних торгів, а саме - 15.02.2016 року о 18:02:10 було неправомірним, оскільки остання цінова пропозиція надійшла від позивача о 17:48:07, тобто більше ніж за 5 хвилин до завершення строку проведення аукціону, тому визначені Порядком підстави для подовження електронних торгів були відсутні.

При цьому, відповідно до пункту 2 розділу XІ вищезазначеного Порядку підставою для зупинення електронних торгів в цілому або за окремим лотом є:

- рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна;

- зупинення виконавчого провадження у випадках, визначених Законом України "Про виконавче провадження";

- наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, виключно на період відновлення її працездатності.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняття системою 15.02.2016 року о 18:02:10 ставки учасника № 12 - ТОВ "Абсолют Фінанс", зважаючи на закінчення визначеного строку електронних торгів, не є технічною підставою для їх зупинення в розумінні пункті 2 розділу XІ Порядку, оскільки ставка, здійснена після закінчення аукціону, тобто після завершення подання цінових пропозицій, не змінює результатів такого аукціону та не позбавляє Організатора аукціону можливості визначити дійсного переможця проведених торгів.

Далі, пунктом п. 3 розділу ХІ Порядку передбачено, що за наявності підстав, визначених у пункті 2 цього розділу, Організатор негайно зупиняє електронні торги в цілому або за окремим лотом, про що складає акт про зупинення електронних торгів з фіксацією підстави та рішення про їх зупинення. Цей акт засобами Системи автоматично розміщується на Веб-сайті. З моменту зупинення електронних торгів в цілому або за окремим лотом строки електронних торгів автоматично призупиняються.

У разі усунення підстав для зупинення електронних торгів, визначених у пункті 2 цього розділу, Організатор з дотриманням вимог цього Порядку засобами Системи здійснює заходи щодо відновлення електронних торгів у цілому або за окремим лотом із збереженням попередніх умов їх проведення, продовженням строку торгів та без уцінки майна. Інформація про відновлення електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня їх відновлення засобами Системи розміщується на Веб-сайті та надсилається усім учасникам в їх особисті кабінети. Інформація про відновлення електронних торгів обов'язково повинна містити підстави для відновлення електронних торгів та дату і час їх початку.

Дослідивши долучений до матеріалів справи акт про зупинення електронних торгів, сформований 15.02.2016 року, суд першої інстанції правомірно встановив, що підставою зупинення спірних електронних торгів у ньому відповідач-1 вказав - "технічна підстава", без будь-якого конкретного зазначення про те, в чому саме полягала ця технічна підстава, чим вона унеможливила роботу Системи та зумовила зупинення проведення спірних електронних торгів.

Крім того, згідно з вимогами п. 3 розділу ХІ Порядку за наявності підстав для зупинення електронних торгів Організатор зупиняє електронні торги негайно, проте, вказаний акт не містить будь-яких відомостей про час його складення, а також не містить зазначення рішення про зупинення електронних торгів. За таких обставин є неможливим визначити період непрацездатності Системи, до відновлення роботи якої мають бути зупинені торги.

Окрім наведеного, відповідач-1 всупереч вимогам ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення) не надав суду першої інстанції та відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу не надав суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів розміщення вказаного акту про зупинення електронних торгів на Веб-сайті організатора спірних торгів - ДП "Сетам", що свідчить про порушення відповідачем-1 приписів п. 3 розділу ХІ Порядку.

Тобто, розміщення на Веб-сайті Організатора електронних торгів оголошення (інформації) про зупинення проведення торгів та розміщення акту про зупинення електронних торгів не є рівноцінними діями, які свідчать про дотримання вимог п. 3 розділу ХІ Порядку.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність наявного у матеріалах справи акта про зупинення електронних торгів, сформованого 15.02.2016 року, вимогам Порядку щодо фіксації у цьому акті підстави та рішення про їх зупинення, часу такого припинення та часу формування акта із відповідним його розміщенням на веб-сайті. Таким чином, зупинення електронних торгів є незаконним.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що акт про зупинення електронних торгів від 15.02.2016 року відповідає вимогам чинного законодавства України.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що відповідач-1 у порушення вимог п. 3 розділу ХІ Порядку не надіслав Інформацію про відновлення спірних електронних торгів до особистого кабінету позивача.

Вказане свідчить про недотримання вимог пункту 3 Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів при здійсненні відповідачем-1, як організатором електронних торгів, заходів щодо відновлення таких торгів 18.02.2016 року та належного, визначеного законодавством, повідомлення всіх учасників електронних торгів.

З урахуванням викладеного, зважаючи на неправомірне зупинення електронних торгів, що проводились 15.02.2016 року, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності правових підстав для їх продовження або призначення нових торгів.

Тобто, результати їх проведення, оформлені протоколом проведення електронних торгів № 146564, сформованим 01.04.2016 року, є незаконними.

Так, згідно з положеннями ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 розділу VІІІ Порядку після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом у день закінчення таких електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня. До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску, якщо його сплата вимагалася умовами торгів; розмір винагороди Організатору, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби, на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно.

Таким чином, складання за результатами проведення аукціону акта електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

У своїй Постанові № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" Пленуму Вищого господарського суду України також роз'яснив, що з урахуванням правової процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та особливостей, передбачених законодавством щодо проведення прилюдних торгів, у тому числі складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, слід мати на увазі, що складання такого акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Предметом спору може бути як протокол відповідних торгів із зазначенням сторін та істотних умов, так і договір купівлі-продажу, якщо він укладався. При цьому неоскарження позивачем у порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) дій або бездіяльності органу Державної виконавчої служби під час виконання судового рішення не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійсними (п. 3.13 вказаної Постанови).

Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, відповідно, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1 - 3 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення (у даному випадку - безпосередньо за результатами торгів), то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Таким чином, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним протоколу від 18.02.2016 року, складеного за результатами проведення зазначених прилюдних торгів та скасування результатів електронних торгів, проведених відповідачем-1 18.02.2016 року з реалізації лоту № 120614.

З огляду на викладене та враховуючи дотримання позивачем умов проведення аукціону, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині визнання Фізичної особи-підприємця Федотова Вадима Юрійовича переможцем електронних торгів з продажу лоту № 120614 з ціновою пропозицією 5 960 302,50 грн, проведених Державним підприємством «Сетам».

Пори цьому, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги позивача про визнання електронних торгів з продажу лоту № 120614 такими, що відбулися 15.02.2016 року, оскільки вище судом вже були встановлені фактичні обставини справи, зокрема, щодо проведення електронних торгів саме 15.02.2016 року, а висновками суду підтверджено незаконність зупинення цих торгів та наслідків такого зупинення.

Крім того, положеннями ст. 13 Конституції України та ч. 1 Господарського кодексу України закріплений обов'язок держави забезпечувати захист прав і законних інтересів усіх суб'єктів права власності і господарювання. Наведені положення реалізуються, зокрема, у ч. 2 ст. 20 ГК України, відповідно до якої кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

При цьому, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення (постанови Вищого господарського суду України від 30.07.2013 р. у справі № 922/435/13-г, від 21.09.2016 р. у справі № 910/31940/15).

Перелік способів захисту прав та інтересів наведений у ст. 16 Цивільного кодексу України, а також у ст. 20 Господарського кодексу України. Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що права та законні інтереси захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов'язку по відновленню порушеного права на порушника (постанова Вищого господарського суду України від 30.07.2013 року по справі № 910/743/13).

Приписами ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) встановлена підвідомчість спорів господарським судам, послідовний аналіз яких свідчить, що господарські суди розглядають справи, пов'язані з вирішенням спору про право, та в силу положень ст. ст. 82, при вирішенні господарського спору по суті приймають рішення, у мотивувальній частині якого вказують, зокрема, встановлені ними обставини справи.

Тобто, встановлені господарським судом факти мають бути викладені саме в мотивувальній частині рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про визнання електронних торгів з продажу лоту № 120614 такими, що відбулися 15.02.2016 р., фактично спрямована на встановлення певного юридичного факту, внаслідок якого правовідносини сторін зміняться.

Водночас, вимога про встановлення факту не може бути предметом спору і самостійно розглядатись в окремій господарській справі. Встановлення факту може лише бути елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог (постанова Вищого господарського суду України від 30.07.2013 р. по справі № 910/743/13). Тобто, вимоги позивача про встановлення юридичних фактів можуть бути досліджені та встановлені лише під час вирішення спору про право, відтак, зазначені вимоги не можуть виступати самостійним предметом спору і, відповідно, належним способом захисту в межах господарської справи.

Рішення суду є правозахисним актом, однак способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога ФОП Федотова В.Ю. про визнання електронних торгів з продажу лоту № 120614 такими, що відбулися 15.02.2016 р., фактично не відповідає встановленим законом способам захисту прав, а є спрямованою на встановлення судом певних юридичних фактів, що не віднесено до компетенції господарського суду, який, як орган державної влади, зобов'язаний діяти у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 Від 26.12.2011 року, господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.07.2004 року у справі № 10/732).

Щодо вимоги ФОП Федотова В.Ю. про зобов'язання ДП "Сетам" скласти протокол електронних торгів з продажу лоту № 120614, яким визначити позивача переможцем торгів, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів на організацію та проведення електронних торгів, у тому числі на оформлення їх результатів, уповноважено відповідача-1 - ДП "Сетам".

Згідно з п. 1 розділу VІІІ Порядку після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом у день закінчення таких електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня. До протоколу вносяться, зокрема, відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника).

Отже, обов'язок скласти протокол електронних торгів за результатами їх проведення із визначенням переможця таких торгів виникає на підставі законодавства, зокрема, Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що виключає повторне зобов'язання судом відповідача-1 вчинити такі дії. При цьому необхідно зазначити, що судове рішення не може підміняти закон, а порушень прав позивача в цій частині судом не встановлено.

Так, зважаючи на недоведеність позивачем факту ухилення відповідачем-1 від складення протоколу електронних торгів, у якому переможцем визначено позивача, відповідна вимога ФОП Федотова В.Ю. є передчасною.

Щодо твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що позивач брав участь у електронних торгах як фізична особа, натомість функціоналом системи не передбачена можливість брати участь у торгах фізичним особам-підприємцям, а тому позивач повинен звертатися з таким позовом до суду загальної юрисдикції, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент подання позову), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охорошованих законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають ціпову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання, зокрема, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб'єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Згідно зі ст. 128 Господарського кодексу України обумовлено, що громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець.

З наявного в матеріалах справи витягу з системи СЕТАМ щодо реєстрації учасників торгів вбачається, що під час проходження реєстрації учасника позивач надав реквізити банківського рахунку 0522 в АТ «Райфайзен Банк Аваль» МФО 322904, відкритому 07.12.2007 року ФОП Федотову Вадиму Юрійовичу.

Крім того, з витягу з системи СЕТАМ щодо реєстрації учасників торгів, вбачається, що форма, використана для реєстрації участі позивача у спірних торгах, застосована саме для юридичних осіб, а не для фізичних осіб, оскільки містить не властиві для останніх реквізити, а саме: ЄДРПОУ та інформацію щодо платника ПДВ.

Окрім того, в матеріалах господарської справи №910/5640/16 містяться дві відповіді на претензії Позивача, а саме: №590/2048-12-16/4 від 04.03.2016 року та №591/2233-12-16/4 від 04.03.2016 року, які адресовані Позивачу як фізичній особі-підприємцю.

Таким чином, у спірних правовідносинах Позивач виступає як суб'єкт господарювання, відтак, суб'єктний склад сторін даного господарського спору та характер спірних правовідносин відповідає вимогам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, позов у справі пред'явлено фізичною особою-підприємцем до юридичної особи, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що судом першої інстанції були виконані вимоги постанови Вищого господарського суду України від 04.07.2017 року відповідно до ч. 1 ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення).

Так, скаржник, не надав суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційній скарзі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 року у справі №910/5640/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державного підприємства "Сетам" - задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сетам" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 року у справі №910/5640/16 - залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Матеріали справи №910/5640/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк

Повний текст судового рішення складено 22.01.2018 року