УХВАЛА

09.01.2018Справа № 910/2662/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 112" Голосіївської районної у м. Києві ради

про стягнення грошових коштів

Щодо розгляду скарги № 17-11-17-25 від 17.11.2017р. «На бездіяльність державного виконавця» Комунального підприємства "Житлово-експлутаційна організація-112" Голосіївської районної в м. Києві ради

Суддя Котков О.В.

Представники сторін:

від позивача та ВДВС: не з'явились;

від відповідача (заявника): Гришель С.О. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2014 у справі № 910/2662/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено повністю.

19.05.2016 на виконання вказаного рішення судом було видано відповідний наказ.

27 листопада 2017 року до суду надійшла скарга № 17-11-17-25 від 17.11.2017р. «На бездіяльність державного виконавця» Комунального підприємства "Житлово-експлутаційна організація-112" Голосіївської районної в м. Києві ради в якій заявник просить суд:

- поновити пропущений процесуальний строк на звернення до Господарського суду з скаргою;

- визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко В.А. неправомірними в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району», які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району»;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенко В.А. про арешт коштів боржника від 24.10.2016 p., винесену в межах виконавчого провадження ВП № 52518437, в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» відкритому в ПАТ «Кристалбанк», р/р 5760, МФО 339050, , які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Житлово-експлуатаційна організація -112 Голосіївського району».

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 27.11.2017р. скаргу № 17-11-17-25 від 17.11.2017р. «На бездіяльність державного виконавця» Комунального підприємства "Житлово-експлутаційна організація-112" Голосіївської районної в м. Києві ради, з доданими до неї матеріалами, передано для розгляду судді Коткову О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 року розгляд скарги призначено на 21.12.2017 року; судом зобов'язано державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Яковенко Владислава Андрійовича надати до суду письмові пояснення з приводу обставин викладених заявником в скарзі № 17-11-17-25 від 17.11.2017р. «На бездіяльність державного виконавця»; запропоновано позивачу надати до суду письмові пояснення з приводу обставин, викладених заявником у скарзі № 17-11-17-25 від 17.11.2017р. «На бездіяльність державного виконавця».

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2017р. призначено розгляд скарги № 17-11-17-25 від 17.11.2017р. "На бездіяльність державного виконавця" Комунального підприємства "Житлово-експлутаційна організація-112" Голосіївської районної в м. Києві ради у справі № 910/2662/16 на 09.01.2018.

Представники позивача та ВДВС в судове засідання не з'явились; письмових пояснень з приводу обставин викладених заявником в скарзі № 17-11-17-25 від 17.11.2017р. «На бездіяльність державного виконавця» до суду не надіслали.

За ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши відповідну скаргу заявника і додані до неї матеріали, а також матеріали справи в цілому, суд дійшов висновку про задоволення поданої заявником скарги виходячи з наступного.

Як вже було установлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2014 у справі № 910/2662/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено повністю.

19.05.2016 на виконання вказаного рішення судом було видано відповідний наказ.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Заявою позивач звернувся до ВДВС для відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва від 19.05.2016р. у справі № 910/2662/16.

04.10.2016р. державним виконавцем ВДВС Яковенко В.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 52518437.

За змістом ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

24.10.2016р. державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти відповідача, що містяться на рахунках, в тому числі, на рахунку відкритому в ПАТ «Кристалбанк», р/р 5760, МФО 339050.

Подану на розгляд суду скаргу заявник мотивує тим, що поточний рахунок, відкритий в ПАТ «Кристалбанк», р/р 5760, МФО 339050, який вказаний в постанові про арешт коштів ВП № 52518437 від 24.10.2016р., боржник використовує для здійснення виплати заробітної плати своїм працівникам, виплати єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України та податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів і податків. Згідно із ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, а тому, за переконанням заявника, неправомірними є дії виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району», які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району», у зв'язку з чим недійсною є постанова державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенко В.А. про арешт коштів боржника від 24.10.2016 p., винесена в межах виконавчого провадження ВП № 52518437, в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» відкритому в ПАТ «Кристалбанк», р/р 5760, МФО 339050.

З матеріалів справи вбачається, що рахунок в ПАТ «Кристалбанк», р/р 5760, МФО 339050, який відкритий у відповідача, використовується в якості виплати заробітної плати та сплати податків, що слідує з банківської виписки від 15.06.2016р. (копія в справі).

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. № 95, ратифікованої 04.08.1961р., ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 19.10.2016 р. у справі № 915/1855/15.

З урахуванням викладеного суд вважає, що арешт грошових коштів боржника, які знаходяться на р/р 5760, відкритому в ПАТ «Кристалбанк», МФО339050, та які необхідні та призначені здійснення нарахувань на заробітну плату працівників відповідача, суперечить вказаним нормам чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012р. встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на викладене доведеними, за викладених у скарзі обставин, є вимоги заявника щодо визнання дій неправомірними та визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника від 24.10.2016p., винесену в межах виконавчого провадження ВП № 52518437, в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках КП «Житлово- експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» відкритому в ПАТ «Кристалбанк», р/р 5760, МФО 339050.

Керуючись ст.ст. 339, 342, ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу № 17-11-17-25 від 17.11.2017р. «На бездіяльність державного виконавця» Комунального підприємства "Житлово-експлутаційна організація-112" Голосіївської районної в м. Києві ради по справі № 910/2662/16 - задовольнити.

2. Визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко В.А. неправомірними в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району», які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району».

3. Визнати недійсною постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенко В.А. про арешт коштів боржника від 24.10.2016p., винесену в межах виконавчого провадження ВП № 52518437, в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» відкритому в ПАТ «Кристалбанк», р/р 5760, МФО 339050, , які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Житлово-експлуатаційна організація -112 Голосіївського району».

4. Копію даної ухвали направити позивачу по справі № 910/2662/16 та відповідному органу виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили 09 січня 2018 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 15 січня 2018 року.

Суддя О.В. Котков