РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018Справа № 910/21277/17
За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 7308,55 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача - не з'явились;

від відповідача - Головащенко Я.О. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано вимоги указаного позову про стягнення вартості нестачі вантажу при його перевезенні залізницею у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем його обов'язків перевізника. Позивач клопотав розглядати справу за відсутності його повноважного представника.

Відповідач вимоги позову не визнав з підстав не подання Позивачем належних доказів на підтвердження вартості нестачі вантажу, тому збитки вважає недоведеними.

У засіданні 17.01.2018 судом було ухвалено, з занесенням до протоколу судового засідання, розглядати дану справу відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України в порядку спрощеного позовного провадження у зв'язку з її малозначністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Договору від 01.02.2016 №245/108/16Сб (далі - Контракт), укладеного між Позивачем, як покупцем, та ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», як постачальником, останнім було здійснено поставку коксу Позивачу залізничним транспортом на підставі укладеного між Позивачем та Відповідачем, як перевізником, договору № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015, з додатковими угодами, зокрема №6 від 10.03.2017, за накладною №52454915 у вагонах, зокрема, № 53522546 сполученням Авдіївка - Маріуполь-сортувальний. Судом досліджено указану накладну, та встановлено, що вона оформлена належним чином відповідно до Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Мінтрансу України 21.11.2000 N644 у редакції наказу Мінінфраструктури України від 08.06.2011 N138).

18.10.2017 на станції Пологи на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було перевірено кількість та масу вантажу, що зазначені у вищевказаній накладній та вагоні, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у цій накладній по вказаному вагону, про що зроблено відповідну відмітку у накладній та про що складено комерційний акт на підставі ст. 129 Статуту Залізниць та п. 2 Правил складання актів (затв. наказом Мінтранспорту України від 28 травня 2002 р. N 334).

Так, у комерційному акті №463003/444/991 зазначено: комісією проводилось контрольне зважування вагона №53522546; перевірка маси вантажу проводилась на справник 150т електронних вагонних вагах; зважуванням встановлено, що фактична маса вантажу нетто менше документу на 1490 кг; при комерційному огляді виявлено навантаження у вагоні шапкою, вище бортів вагона на 40-50см, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою з вапна, над 2-7м люками з лівої сторони за рухом поїзда присутня виїмка ширшою 50-60см, глибиною 60-70 см, в .місцях виїмки маркування відсутнє; вагон у технічному стані справний, люка двері закриті, просипання вантажу немає; прибув у супроводі ВОХР ст. Чапліно Курочка.

Судом вказаний комерційний акт досліджено та встановлено, що він оформлений належним чином з дотриманням вимог указаних Правил складення актів.

Розрахунок вартості нестачі вантажу, наведений Позивачем у позові, судом перевірено, визнано обґрунтованим та арифметично правильним, зокрема оскільки Позивачем було враховано норми недостачі, передбачені Правилами видачі вантажів (затв. наказом Мінтранспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644), та оскільки розрахована Позивачем вартість нестачі обрахована без перевищення розміру нестачі, який вказаний у комерційних актах.

Усупереч твердженням Відповідача вартість недостачі вантажу є доведеною наступними документами: платіжне доручення № від 09.11.2017 з реєстром рахунків, що оплачуються даним платіжним дорученням, де вказано рахунок № 91739298 від 17.10.2017; платіжне доручення № від 10.11.2047 з реєстром рахунків, що оплачуються даним платіжним дорученням, де вказано рахунок № 91739298 від 17.10.2017; рахунок-фактура № 91739298 від 17.10.2017; сертифікат якості №23915 та договір від 01.02.2016.

Отже, за розрахунком Позивача, перевіреним та визнаним обґрунтованим судом, загальна сума недостачі складає 7308,55 грн.

За приписами ст.ст. 909, 920 та 924 ЦК України перевізник має відповідати за нестачу прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях і несуть відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами перевезення іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України, за нестачу прийнятого до перевезення вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від нього причин.

За приписами п. (б) ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Документи, які необхідні за вказаними вимогами ст. 130 Статуту залізниць України, описані вище в рішенні суду та залучені до справи. Згідно вищеописаної залізничної накладної одержувач вантажу - Позивач.

За приписами ст.ст. 224, 225 ГК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Вину у недостачі спірного вантажу на суму 7308,55 грн., яка є доведеною з огляду та обставини, встановлені вищеописаним комерційним актом (виїмки у вантажі де відкриваються люки, протікання вантажу нема, вагон технічно справний, після прибуття на станцію перевантаження вантажу проводилось у присутності комерційного агенту та представників залізниці та справних вагах, вагон прибув під станційною охороною) Відповідач перед судом належними засобами доказування не спростував і також не довів, що нестача вантажу виникла з незалежних від Відповідача причин.

З огляну на все вищенаведене позовні вимоги про стягнення суми вартості нестачі вантажу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код 00191129) 7308 (сім тисяч триста вісім) грн. 55 грн. вартості нестачі вантажу, а також 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.01.2018

Суддя Сташків Р.Б.