ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.01.2018м. ДніпроСправа № 904/83/15

за заявою Приватного підприємства "Машпроміндустрія", м. Дніпро

до Закритого акціонерного товариства "Гірмаш", м. Дніпро, вул. Прапорна, буд.1, ()

про визнання банкрутом

Суддя Калиниченко Л.М.

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Гірмаш" () (далі-боржник) порушено 29.01.15р. за заявою Приватного підприємства "Машпроміндустрія", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дерябкіна О.Е.

Постановою від 05.07.2016р. Закрите акціонерне товариство "Гірмаш", м. Дніпро, вул. Прапорна, буд. 1, () визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ольшанську Олену Сергіївну, свідоцтво № 460 від 22.03.13р. (адреса для листування: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

До суду надійшла заява представника ліквідатора Донченко О.С. про відвід судді, яку обґрунтовано порушенням порядку визначення судді для розгляду справи, а саме заяви ТОВ "Промислово-виробниче підприємство №00021" про витребування майна у банкрута.

Згідно ч.3 ст.39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

Ухвалою господарського суду від 09.01.2018р. суддя Полєв Д.М. зупинив провадження у справі № 904/83/15 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Гірмаш", м. Дніпро, вул. Прапорна, буд.1, () до вирішення питання про відвід судді.

10.01.2018 року розпорядженням керівника апарату господарського суду Дніпропетровської області № 54 від 10.01.2018 року "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи" матеріали справи № 904/83/15 передано на повторний автоматизований розподіл у зв'язку з тим, що судді Полєву Д.М. заявлено відвід від розгляду справи.

10.01.18р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про відвід судді передано на розгляд судді Калиниченко Л.М.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною 8 ст.39 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Розглянувши заяву про відвід судді, господарський суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Представник банкрута зазначив у заяві про відвід судді, що вважає підставою для відводу те, що заява (позовна заява) ТОВ "Промислово-виробниче підприємство № 00021" про витребування майна у ЗАТ "Гірмаш" з незаконного володіння передана на розгляд судді Полєву Д.М. на підставі п.2.3.43, п.2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Згідно п.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-XII від 14.05.1992р. та п.8 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Положення цих норм охоплює будь-які майнові спори, які випливають із вчинених боржником дій, не залежно від процесуального статусу боржника у відповідному судовому провадженні (в тому числі, коли такі дії боржника стосуються формування ліквідаційної маси у справі по банкрутство боржника).

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Така правова позиція стосовно підвідомчості майнових спорів щодо боржника у справах про банкрутство викладена у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016р. у справі № 908/4804/14.

Крім того, відповідно до ч.8 засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Дніпропетровської області зі змінами від 10.11.2017, у разі, якщо в період знаходження справи в провадженні визначеного автоматизованою системою судді додатково надійшли документи, вони передаються для розгляду вже визначеному судді без призначення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Враховуючи викладене, обставини, на які посилається заявник, заявляючи відвід судді, не є підставою для відводу судді, а також не є тими обставинами у розумінні п.4 ч.1 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, тому заяву представника банкрута Донченко О.С. про відвід судді слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 35, 36, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника банкрута Донченко О.С. про відвід судді Полєва Д.М. - відхилити.

Ухвала набирає законної сили з 11.01.18р. та не підлягає оскарженню.

Суддя Л.М. Калиниченко