ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" січня 2018 р.Справа № 922/4587/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

При секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

За участю: ліквідатора - не з"явився

розглянувши справу

за заявою Mramor LLP, Wales
до ФОП Бабич Ігор Юрійович, м. Харків
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 10.12.2013 р. боржника - ФОП Бабича І.Ю. визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Капустіна В.В.

Ухвалою суду від 11.02.2014 р. задоволено клопотання Капустіна В.В. про припинення його обов'язків ліквідатора у даній справі, звільнено арбітражного керуючого Капустіна В.В. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Белікова О.П.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області призначений повторний автоматичний розподіл скарги по справі № 922/4587/13 у зв'язку з недопустимістю повторної участі в розгляді справи судді Дзюби О.А.

Автоматизованим розподілом справу призначено до розгляду судді Усатому В.О.

Ухвалою суду від 12.12.2017 р. усунено ліквідатора Белікова ОВ. від виконання покладених на нього обов"язків, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Кошовського С.В.

До суду від ліквідатора надійшла заява (вх. № 42613 від 22.12.2017 р.), в якій він просить суд заборонити ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) відчужувати у будь-який спосіб нежитлові будівлі загальною площею 2883,1кв.м, до яких входить: цех з обробки природного каменю літ. "А-1", загальною площею 392,7 кв.м, виробничий корпус літ. "Б-2" загальною площею 2424,2 кв.м, насосна станція літ. "В-1" загальною площею 15 кв.м, прохідна літ. "Г-1" загальною площею 9,8кв.м, бокс літ. "Д-1" загальною площею 32,9 кв.м, навіс літ. "Д", побутове приміщення літ. "Е-1" загальною площею 8,5 кв.м, навіс літ. "Ж", огорожа, хвіртка, ворота №1-3, підкранові колії, 4, замощення І, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2. Внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про заборону відчуження зазначеного майна.

Відповідно до ч.4 ст.140 ГПК України, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи необхідність отримання додаткових пояснень, суд призначити заяву ліквідатора до розгляду на 18.01.2018 р.

В судове засідання ліквідатор не з"явився.

Розглянувши заяву ліквідатора, суд встановив наступне.

До складу ліквідаційної маси ФОП Бабич І.Ю. увійшли нежитлові будівлі загальною площею, 2883,1кв.м, зокрема, цех з обробки природного каменю літ. "А-1", загальною площею 392,7 кв.м, виробничий корпус літ. "Б-2" загальною площею 2424,2 кв.м, насосна станція літ. "В-1" загальною площею 15 кв.м, прохідна літ. "Г-1" загальною площею 9,8кв.м, бокс літ. "Д-1" загальною площею 32,9 кв.м, навіс літ. "Д", побутове приміщення літ. "Е-1" загальною площею 8,5 кв.м, навіс літ. "Ж", огорожа, хвіртка, ворота №1-3, підкранові колії, 4, замощення І, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

06.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. було посвідчено договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень укладений між попереднім ліквідатором Беліковим О.П. та ОСОБА_6 за реєстровим №747.

20.04.2017 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Воронковою Оленою Анатоліївною було видано свідоцтво серія та номер 1109, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на вищенаведені нежитлові будівлі за ОСОБА_6

25.04.2017 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набока Юлією Василівною посвідчено іпотечний договір, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ "Полтава-банк" за реєстровим №1088 та здійснено державну реєстрацію.

15.08.2017 попередній ліквідатор Беліков О.П. звернувся до суду з позовом про визнання вищевказаного договору купівлі-продажу недійсним з моменту його реєстрації та застосування наслідків недійсності правочину.

Крім того, з аналогічною заявою до суду звернувся заставний кредитор - ПАТ «Сбербанк».

Зазначені заяви на цей час не розглянуто.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-3104цс16 (постанова від 29 березня 2017 р.) реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Положення частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення переданого на виконання недійсного правочину майна, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Разом з тим відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Таким чином, вбачається, що у разі визнання правочину недійсним, застосування наслідків його недійсності (реституції) буде можливим виключно у випадку, якщо на момент прийняття відповідного рішення власником спірного майна буде саме сторона такого правочину - набувач (покупець), яким на цей час є ОСОБА_10.

У разі відчуження теперішнім власником спірного майна, виконання рішення суду в частині застосування наслідків недійсності правочину (реституції) буде неможливим. Для цього буде необхідно звертатися з окремим віндикаційним позовом.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»» господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваний прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

При цьому, положення ГПК України про забезпечення позову застосовуються у справі про банкрутство з урахуванням вимог п. 6 ст. 12 ГПК України, що визначає особливості провадження у справі про банкрутство як окремої форми судового процесу.

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вказані нежитлові будівлі через 5 днів після їх відчуження на користь ОСОБА_6 були передані останнім в іпотеку до ПАТ «Полтава-банк» за кредитним договором серія та номер: 4593 від 25.04.2017 з основним зобов'язанням 1200000,00 грн.

Щодо адекватності та співмірності обраного заходу забезпечення позову слід зазначити, що вимогами заявників є саме визнання недійсним правочину щодо відчуження спірного майна та застосування наслідків його недійсності (реституції), у випадку задоволення яких майно підлягатиме поверненню у власність банкрута та включенню до ліквідаційної маси. Разом з тим, продаж майна на даному етапі новому (добросовісному) набувачу суттєво ускладнить виконання рішення суду та може створити ймовірність порушення прав такого майбутнього набувача спірного майна.

Окремо слід наголосити, що сама по собі заборона відчуження майна жодним чином не позбавляє, не перешкоджає та не порушує права відповідача на вільне володіння та користування таким майном, та спрямована виключно на забезпечення можливості реального виконання судового рішення (у разі задоволення позовних вимог).

Вищенаведені обставини у своїй сукупності беззаперечно свідчать про здійснення боржником дій, направлених на подальше відчуження майна, яке йому належало, з метою ухилення від виконання зобов'язань перед кредиторами.

Враховуючи наведене, невжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та призведе до фактичного незадоволення кредиторських вимог.

У зв'язку з викладеним, з метою збереження майнових активів боржника, забезпечення захисту прав та інтересів кредиторів, керуючись ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 136-139 ГПК України,

Керуючись ст.ст.232-235, 136-139,140 ГПК України, ст.ст. 37-48, 90-92 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ліквідатора (вх. № 42613 від 22.12.2017 р.) щодо забезпечення вимог кредиторів

Заборонити ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) відчужувати у будь-який спосіб нежитлові будівлі загальною площею 2883,1кв.м, до яких входить: цех з обробки природного каменю літ. "А-1", загальною площею 392,7 кв.м, виробничий корпус літ. "Б-2" загальною площею 2424,2 кв.м, насосна станція літ. "В-1" загальною площею 15 кв.м, прохідна літ. "Г-1" загальною площею 9,8кв.м, бокс літ. "Д-1" загальною площею 32,9 кв.м, навіс літ. "Д", побутове приміщення літ. "Е-1" загальною площею 8,5 кв.м, навіс літ. "Ж", огорожа, хвіртка, ворота №1-3, підкранові колії, 4, замощення І, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2.

Внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про заборону відчуження зазначеного майна.

Направити ухвалу суду для виконання до уповноважених органів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала дійсна для пред'явлення до виконання до 20.01.2021 р.

Копію ухвали направити, ліквідатору, державному реєстратору.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Усатий В.О.