УХВАЛА

10.01.2018Справа №910/497/16

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Князьков В.В.,

при секретарі судового засідання Коваленко О.М.

розглянувши у відкритому судового засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з виконання наказу від 31.08.2016 про стягнення 1 515,80 грн. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про внесення змін до договору, -

За участю представників:

від божника (скаржника): не з'явився

від стягувача: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» до Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про внесення змін до договору №13-156-ВТВ від 04.01.2013 на купівлю-продаж природного газу відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 скасовано, позов Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» задоволено повністю, внесено зміни до договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 №13-156-ВТВ, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Криворіжгаз» та Публічним акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз Україна» та викладено договір в новій редакції, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 378,00 грн. та 1 515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

31.08.2016 Господарським судом міста Києва видано накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16, у тому числі, наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» 1 515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі за №910/497/16 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 залишено в силі, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» судовий збір у розмірі 1 653,60 грн. за подання касаційної скарги.

11.11.2016 Господарським судом міста Києва видано наказ на виконання постанови Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі №910/497/16.

04.09.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вих.№14/5-991в від 02.09.2017, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження №52406814 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 151,58 грн.;

- визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження №52406814 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.08.2017, винесеної в межах виконавчого провадження №52406814, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 151,58 грн.;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.08.2017, винесеної в межах виконавчого провадження №52406814, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

В обґрунтування поданої скарги боржник зазначає, що 27.10.2016 Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було виконано рішення суду в добровільному порядку. Однак, як вказує скаржник, державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не було закінчено виконавче провадження та безпідставно винесено постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 151,58 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2017 було відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про відновлення строку для подання скарги, скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», подану до суду 02.09.2017, залишено без розгляду, матеріали скарги повернуто скаржнику.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.09.2017 у справі №910/497/16 скасовано, матеріали оскарження ухвали направлено до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо прийняття до розгляду скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

13.12.2017 матеріали оскарження за скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у справі №910/497/16 надійшли до місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 поновлено Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» строк для подання скарги на дії державного виконавця, направленої до суду 02.09.2017, розгляд скарги призначено на 10.01.2018.

09.01.2018 державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві подав до суду заперечення на скаргу, в яких вказав про її безпідставність, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження» в попередній редакції, а також з огляду на те, що станом на дату розгляду скарги виконавче провадження закінчено без фактичного стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

У судове засідання представники боржника, стягувача та державний виконавець, які були повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, не з'явились.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що матеріали справи є достатніми для вирішення скарги, господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги без участі державного виконавця та представників сторін виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання рішення господарського суду передбачено статтями 339-345 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінської Ілони Віталіївни від 03.10.2016 відкрито виконавче провадження №52406814 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 31.08.2016 у справі №910/497/16 про стягнення 1 515,80 грн.

При цьому, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2016 державним виконавцем було надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду, який складає строк до семи днів з моменту винесення (отримання) вказаної постанови.

08.08.2017 державним виконавцем було винесено постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз» виконавчого збору в сумі 151,58 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 351,00 грн.

27.10.2016 боржником виконано рішення суду шляхом перерахування на депозитний рахунок Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві грошових коштів в сумі 1 515,80 грн.

В подальшому, грошові кошти в сумі 1 515,80 грн. були перераховані відділом державної виконавчої служби на рахунок стягувача на підставі платіжного доручення №6690 від 03.11.2016.

У частині 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, який був чинний на дату відкриття виконавчого провадження, передбачалось, що у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Однак, 05.10.2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон України «Про виконавче провадження»), у пункті 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, оскільки питання про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №52327446 не було вирішено державним виконавцем у строк до 05.10.2016, то з огляду на положення пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» дане питання підлягає вирішенню у порядку, встановленому саме положеннями Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016.

За приписами частин 1, 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату винесення спірних постанов) передбачалось, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату розгляду скарги) передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Виходячи з наведених вище норм законодавства, починаючи з 05.10.2016 питання про стягнення з боржника виконавчого збору може бути вирішено державним виконавцем або на стадії відкриття виконавчого провадження (про що зазначається у постанові про відкриття виконавчого провадження), або (якщо виконавчий збір не стягнуто) при поверненні виконавчого документа стягувачу чи закінченні виконавчого провадження у передбачених законом випадках.

Зі змісту частини 4 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» також вбачається, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Однак, на момент винесення спірних постанов державним виконавцем питання про закінчення виконавчого провадження (або про повернення виконавчого документу стягувачу) не вирішувалось. Водночас, 08.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №52406814 до зведеного виконавчого провадження №38095514.

Як встановлено судом, лише 13.11.2017 боржник звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі скасуванням Вищим господарським судом України постанови апеляційного суду, на виконання якої було видано виконавчий документ.

Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній до 15.12.2017, передбачалось, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

22.11.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52406814 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана постанова надійшла на адресу Господарського суду міста Києва 04.12.2017 разом з оригіналом виконавчого документа.

При цьому, правомірними є твердження державного виконавця про те, що чинне законодавство не передбачає стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, такі доводи державного виконавця не підтверджують безпідставності поданої до суду скарги, оскільки не спростовують того факту, що винесення спірних постанов від 08.08.2017 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження суперечить викладеним вище положенням статей 27, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи висновки суду про недотримання державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вимог ст. ст. 27, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження», скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вих.№14/5-991в від 02.09.2017 про визнання дій незаконними та визнання постанов недійсними є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вих.№14/5-991в від 02.09.2017.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінської І.В. щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження №52406814 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 151,58 грн.

3. Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінської І.В. щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження №52406814 постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

4. Визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінської І.В. від 08.08.2017, винесену в межах виконавчого провадження №52406814, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 151,58 грн.

5. Визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінської І.В. від 08.08.2017, винесену в межах виконавчого провадження №52406814, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат виконавчого провадження у розмірі 351,00 грн.

У судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12.01.2018.

Суддя В.В. Князьков