ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2018м. ДніпроСправа № 904/10310/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

У справі

за позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОБРОПІЛЬСЬКА ЦЗФ"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 18944,64грн.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 довіреність №ББУ/ЦОФД81/СЛ/17 від 29.12.2017

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №б/н від 26.10.2017

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути з відповідача 18944,64грн. вартості нестачі вугілля.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не забезпечив збереження вантажу під час його перевезення.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2017 справу №904/10310/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами огляду позовної заяви від 06.12.2017 за вих.№06/2201 ухвалою суду від 14.12.2017 порушено провадження по справі та прийнято позовну заяву до розгляду, призначено слухання на 09.01.2018.

Ухвалою від 19.12.2017 учасників судового процесу проінформовано про вступ в дію нової редакції Господарського процесуального кодексу України; призначення розгляду справи в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

09.01.2018 від відповідача отримано відзив.

В судове засідання, яке відбулося 09.01.2018 сторони забезпечили явку своїх представників.

Ухвалою від 09.01.2018 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Частиною 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Враховуючи згоду представників сторін розгляд справи по суті відбувся 09.01.2018.

Враховуючи явку представників сторін в судове засідання господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду позовної заяви судом.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 09.01.2018 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судовий процес, на виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до Технічних умов завантажено вугілля кам'яне марки Г 0-100 у вагон №53723243 в кількості 69500кг по накладній №50646777 від 23.06.2017 та передало вказаний вантаж для перевезення відповідачу.

Згідно з накладною навантаження згідно бортів, поверхня вантажу маркована однією борозною катка ущільнювача.

За накладною №50646777 відповідач прийняв у позивача на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов'язалося доставити його на станцію Енергодар Придніпровської залізниці ДТЕК Запорізька ТЕС публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго".

На станції призначення Енергодар Придніпровської залізниці складено комерційний акт №476906/372 від 01.07.2017, відповідно до якого при контрольному переважуванні вагону №53723243 на справних 100-тонних тензометричних вагонних вагах виявилося брутто-81010кг, тара-21600кг, нетто-59410кг, що менше вантажного документу на 10090кг. При комерційному огляді виявлено: поверхня вантажу нижче бортів на 20см, холмоподібна, потоптана, маркування відсутнє. Виїмки з обох боків вагону над 1-6 люками розмірами 900х300х150см. В технічному відношенні вагон справний. Люка зачинені. Течі вантажу немає.

З врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно пункту 27 Правил видачі вантажів для мінерального палива складає 1%, нестача вантажу у вагоні №53723243 становить (10090-695) 9395кг або 9,395т.

Згідно з довідкою відправника (позивача) вартість 1 тонни відвантаженого вугілля у вагоні №53723243 по накладній №50646777 становить 2016,46грн. з ПДВ.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №50646777 становить 2016,46грн. з ПДВ.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №50646777, з урахуванням норм природної втрати, складає 18944,64грн. із розрахунку 9,395т х 2016,46грн.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав відзив на позов та повідомив наступне.

Відповідач вважає, що відправник не вжив належних та дієвих заходів щодо забезпечення збереження вантажу під час перевезення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків.

За залізничною накладною №50646777 від 23.06.2017 відповідач прийняв у позивача на станції Добропілля Донецької залізниці вугілля кам'яне марки Г 0-100 у вагон №53723243 в кількості 69500кг. і зобов'язався доставити його на станцію Енергодар Придніпровської залізниці ДТЕК Запорізька ТЕС публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго".

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі-Статут) Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Уклавши з залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом, щодо меж відповідальності перевізника і вантажовідправника та погодився з ними.

За положеннями статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

На станції призначення Енергодар Придніпровської залізниці складено комерційний акт №476906/372 від 01.07.2017.

Комерційним актом №476906/372 від 01.07.2017 встановлено, що на підставі акту загальної форми №238 від 29/06-2017 станції Таврійськ Придніпровської залізниці, проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам'яне у вагоні №53723243. Зважування у статичному режимі проводила вагар Запорізької ТЕС Романцова у присутності оператора інформації Муштакової, агента комерційного Алефірової на 100-Т тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача приписаних до залізниці. Ваги повірені згідно технічного паспорту 26/06-2017. Вагон по документу: насипом, вугілля кам'яне марки г-газовий. Одержувач 1320. ДТЕК Запорізька ТЕС. Досилається до основної відправки 493102. №50646777. Нетто 69500кг. Тара:21600кг. Фактично при зважуванні виявилося: Брутто:81010кг, Тара: 21600кг з бруса вагона, Нетто: 59410кг, що менш документа на 10090кг. При комерційному огляді виявлено: поверхня вантажу нижче бортів на 20 см, холмоподібна, потоптана, маркування відсутнє. Виїмки з обох сторін вагона над 1-6 люками 900см х 300см х 150см. Вагон бездверний, люка закриті. Течі вантажу немає. У технічному відношенні вагон справний. Бракуючий вантаж вміститися міг.

Таким чином, вказаним комерційним актом встановлено, що наявні виїмки з обох сторін вагона над 1-6 люками 900см х 300см х 150см. Маса вантажу у вищевказаном3 вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме на 10090кг. менше документа. Господарський дійшов висновку, що наявні ознаки втрати вантажу під час перевезення.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Оскільки спірні вагони були прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідно до положень ст. 110 Статуту залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Отже, з урахуванням норми природної втрати (1%) відповідальна недостача вугілля кам'яного з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення складає 18944,64грн.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери; оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку (пункт 3.9 роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного відповідальність за вагову недостачу вугілля кам'яного слід покласти на відповідача.

Відповідно до статті 130 Статуту право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно статті 133 Статуту передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Заперечення відповідача відхиляються, як необґрунтовані.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600,00грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, б.5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85003, Донецька область, м.Добропілля, вул.Київська, 1; ідентифікаційний код 00176472) 18944,64грн. (вісімнадцять тисяч дев'ятсот сорок чотири грн. 64 коп.) основної заборгованості; 1600,00грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.01.2018.

Суддя ОСОБА_3