ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2018 р. Справа № 922/2990/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І. , суддя Сіверін В. І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

1-го відповідача: Слободянюк Д.А.

2-го відповідача: Слободянюк А.А. (директор)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Веста" (вх. №3722 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2017 (повний текст якого складено 20.11.2017) у справі № 922/2990/17 (суддя Сальнікоіва Г.І.)

за позовом ТОВ "Веста", м. Харків

до 1.ФОП Слободянюка Дмитра Андрійовича, смт. Пісочин, Харківська область,

2. ТОВ "РВС Україна", м. Харків

про стягнення 587600,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Веста" (позивач) 06.09.2017 звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: 1.фізичної особи - підприємця Слободянюка Дмитра Андрійовича, 2. товариства з обмеженою відповідальністю "РВС Україна", в якому просив стягнути солідарно з відповідачів 587600,00 грн., яка складається із: суми штрафу в розмірі 363600,00 грн., суми передоплати, що підлягає поверненню відповідачем 1 у розмірі 22000,00 грн. та суми збитків, що підлягає відшкодуванню на підставі договору підряду №19062013-2 від 19.06.2013 у розмірі 202000,00 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1 своїх зобов'язань, передбачених договором підряду №19062013-2 від 19.06.2013, та невиконанням відповідачем 2 взятих на себе зобов'язань за договором поруки від 19.06.2013.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.11.2017 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що позовні вимоги полягають у стягненні штрафних санкцій із відповідачів саме внаслідок та з приводу прострочення виконання робіт. Всупереч цьому, на його думку, суд першої інстанції в оскаржуваному рішення посилався лише на відсутність заперечень у позивача в акті приймання-передачі виконаних робіт з приводу якості такого виконання. Але, як зазначає апелянт, позивач не мав жодних претензій до якості виконаних робіт, а мав заперечення стосовно строку виконання зазначених робіт, саме цьому факту щодо порушення строків виконання робіт судом першої інстанції оцінки надано не було.

Таким чином, на думку позивача, висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 104 ГПК України є підставою для скасування такого рішення та постановлення нового судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.01.2018.

Директором ТОВ "РВС Україна" 15.01.2018 надано за вх. № 384 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

В судове засідання, призначене на 15.01.2018 представник позивача не з'явився, причину неявки не повідомив, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, будь-яких письмових клопотань (в т.ч. і про відкладення розгляду справи) не заявляв.

Враховуючи належне повідомлення позивача про час та місце засідання суду, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути його апеляційну скаргу за відсутності його представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 19.06.2013 між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Веста" (замовник) та відповідачем 1 - фізичною особою - підприємцем Слободянюк Д.А. (підрядник) було укладено договір підряду № 19062013-2 (далі - договір) (т.с. 1 а.с. 12-15), відповідно до умов п. 1.1. якого, замовник (позивач) доручає, а підрядник (відповідач 1) згідно проектно - кошторисної документації наданої замовником (позивачем), власними силами або із залученням субпідрядних організацій зобов'язався виконати монтаж та запуск системи опалення (роботи) на підприємстві замовника - приміщення за адресою: м. Харків, пер. Сімферопольський, 6. Замовник зобов'язується прийняти ці роботи у відповідності до умов даного договору.

Згідно з умовами п. 1.2. вищевказаного договору, замовник може доручити роботи підряднику частинами. На момент підписання договору замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати роботи на об'єктах даного будівництва: приміщення за адресою: м. Харків, пер. Сімферопольський, 6.

Крім робіт, зазначених у п. 1.2. даного договору, замовник за згодою з підрядником може доручити підряднику виконати додаткові роботи з будування, вид, вартість та строки виконання яких будуть визначені шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, яка є його невід'ємною частиною (п. 1.3. договору).

Відповідно до пункту 1.4. договору сторони погодили та встановили, що проектно - кошторисну документацію за цим договором надає замовник (позивач).

Умовами п.п. 4.1.,4.1.1., 4.2., 4.2.1., 4.2.2., 4.2.3., 4.3., 4.4. договору сторони погодили договірну ціну.

Так, згідно з п. 4.1. договору, договірна ціна робіт, доручених підряднику на момент підписання Договору (п. 1.2. договору) складає 202000,00 грн. ПДВ не передбачено.

Умовами п.п. 5.1., 5.1.1., 5.1.2., 5.2.1., 5.3., 5.4., 5.5., 5.6. договору, сторони погодили та встановили порядок розрахунків.

Так, відповідно до умов п. 5.1., 5.2., фінансування робіт, виконаних підрядником за цим договором зазначається у специфікації № 1 до договору (т.с. І а.с. 16).

Сторони дійшли згоди, що суми або частина авансу перераховані замовником підряднику для виконання виду робіт по відповідній додатковій угоді за усною або письмовою домовленістю можуть бути віднесені сторонами в рахунок оплати робіт за іншими видами робіт (додатковими угодами) в рамках даного договору.

Відповідно до п. 6.2. договору, підрядник у строк до 25 числа поточного місяця готує та передає замовнику акт виконаних підрядних робіт по формі КБ-3 (як на паперовому носії, так і на електронному). Перед підписанням замовником будь - який акт виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних підрядних робіт по формі КБ-3 візується представником замовника за місцем виконання робіт.

У разі відмови замовника прийняти виконані роботи він на протязі 5 робочих днів з моменту отримання акту приймання виконаних робіт направляє підряднику мотивовану відмову від прийняття робіт із зазначенням виявлених недоліків та вимогою усунути їх. Підрядник зобов'язаний усунути допущені недоліки у строк, узгоджений із замовником. Після усунення недоліків підрядник повторно направляє замовнику на підписання акт приймання виконаних робіт (п. 6.5. договору).

Замовник підписує акт приймання виконаних робіт тільки за умови усунення підрядником усіх недоліків, зазначених у мотивованій відмові (п. 6.6. договору).

Умовами пункту 6.7. договору, сторони передбачили, що підписаний сторонами акт приймання виконаних робіт підтверджує виконання підрядником проміжних робіт, а останній акт приймання виконаних робіт - всього комплекту робіт за договором.

У разі виявлення невідповідності виконаних робіт проектній документації та ДБН, замовник (позивач) приймає рішення про усунення підрядником допущених недоліків або про зупинення виконання робіт (п. 6.8. договору).

За виконання відповідачем 1 робіт за договором підряду №19062013-2 від 19.06.2013 поручився відповідач 2 - товариство з обмеженою відповідальністю "РВС Україна", про що між позивачем та відповідачем 2 укладено договір поруки від 19.06.2013 , відповідно до умов якого, у випадку порушення боржником (відповідач 1) обов'язку за основним договором (договором підряду №19062013-2 від 19.06.2013), боржник (відповідач 1) та поручитель (відповідач 2) відповідають перед кредитором (позивач) як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач зазначає, що 21.06.2013 позивачем перераховано суму передоплати за договором у розмірі 22000,00 грн., проте відповідач 1 (підрядник за договором) виконав свої зобов'язання за договором, проте із запізненням щодо встановлених кінцевих термінів виконання робіт, про виконання робіт та використані матеріали 14.05.2015 сторонами підписано акт про виконання робіт та видаткову накладну про використані в процесі виконання робіт матеріали.

В подальшому, посилаючись на те, що за умовами договору роботи повинні бути виконані та здані позивачу за відповідним актом не пізніше 01.11.2013, проте були здані вказані роботи 14.05.2015, тобто із запізненням, на підставі чого, з посиланням на п. 9.8. договору, позивачем заявлено до стягнення: 202000,00 грн. збитків, спричинені невиконанням відповідачем 1 своїх зобов'язань, 22000,00 грн. суми передплати, що підлягає поверненню відповідачем 1.

Так, відповідно до п. 9.8. договору, у разі відмови підрядника від виконання робіт, передбачених даним договором або перевищення строку виконання робіт, зазначеного у параграфі 2 на 20 календарних днів, з вини підрядника, підрядник зобов'язаний повернути замовнику суму отриманої передоплати за договором та відшкодувати замовнику спричинені невиконанням договірних зобов'язань збитків у розмірі 202000,00 грн.

Згідно з п. 9.1. договору, у разі перевищення строку виконання робіт, зазначеного у параграфі 2, з вини підрядника, підрядник сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних робіт за кожен день перевищення строку.

З огляду на наведене, посилаючись на умови зазначеного вище п. 9.1. договору, позивач зазначає, що відповідачем 1 допущено прострочення виконання зобов'язання у строк: 559 календарних днів, у зв'язку із чим, сума неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача 1 за розрахунком позивача склала 363600,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Заперечуючи проти позовних вимог у даній справі, відповідач 1 у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу вказував на те, що п.п. 1.1., 1.4. спірного договору сторони визначили, що саме позивач (замовник) зобов'язався надати підрядчику проектно-кошторисну документацію. Також, відповідачем 1 в обґрунтування своїх заперечень наголошено про те, що жодних зауважень, або заперечень, стосовно неналежного виконання відповідачем 1 умов спірного договору на адресу останнього не надходило, а підписаний сторонами акт виконаних робіт від 14.05.2015 свідчить про відсутність з боку замовника будь - яких претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст. 526 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України встановлені умови, за якими сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог ЦК України та ГК України, інших актів законодавства, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з приписами Цивільного кодексу України:

- договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629);

- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (статті 525, 526);

- за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина перша статті 837);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті 849);

- замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша статті 853);

- якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина перша статті 854);

- неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша та третя статті 549);

- боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625).

За частиною 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оцінюючи твердження позивача щодо пропущення відповідачем строку виконання робіт, колегія суддів зазначає, що не вбачає прострочення.

Так, відповідно до пунктів 2.1., 2.2., 2.3. договору, роботи, виконані підрядником згідно п. 1.1. договору, здійснюються згідно графіка виробництва робіт, затвердженим замовником.

Датою закінчення робіт є дата підписання сторонами акту передачі - приймання у повному обсязі, у порядку, передбаченому параграфом 6 цього Договору.

Строк виконання робіт можуть бути перенесені на час дії обставин, які виникли не з вини підрядника та що перешкоджають виконанню робіт за Договором.

Як встановлено колегією суддів, графік виконання робіт сторонами не складався і не затверджувався, а строки виконання підрядником робіт за договором поставлені у залежність від існування обставин, що виникли не з вини підрядника, в тому числі ненадання замовником проектно-кошторисної документації.

На час укладення спірного договору діяли ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" у відповідності до п. 3.17 якого проектна документація це затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об'ємно - планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні рішення, а також кошториси об'єктів будівництва.

Проте, позивачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанція, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не доведено виконання ним свого обов'язку, визначеним умовами п. 1.4. спірного договору, щодо надання проектно-кошторисної документації підряднику.

Натомість наданий відповідачами до матеріалів справи висновок ДП "Східний ЕТЦ" 12 вересня 2014 року (т.с. І а.с. 68-71) свідчить про відповідність робочого проекту реконструкції будівлі, при цьому, колегією суддів враховано те, що вказаний висновок є єдиною підставою для надання ГАСКом дозволу на початок робіт, передбачених сторонами умовами спірного договору підряду.

Відповідно до п.п. 3.1.3., 3.1.4. договору, замовник має право, зокрема :

- відмовитися від приймання виконаних робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання результату робіт у відповідності до цілі, встановленій проектної документації та даним Договором, та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

- вимагати відшкодування збитків, понесених замовником у процесі виконання підрядником даного Договору і безкоштовного усунення недоліків, допущених підрядником, або виправити такі недоліки, у випадку відмови підрядника, власним силами та/або із залученням третіх осіб.

Згідно з п. 4.1.1. договору, остаточна договірна ціна за договором визначається як сума вартості усіх робіт, виконаних підрядником із врахуванням вартості матеріалів поставки підрядника на підставі фактично виконаних робіт згідно Актів виконаних підрядних робіт.

Вартість робіт підрядника визначена на підставі ГСН Д.1.1-1-2000. Вартість матеріалів підрядника включає вартість доставки на об'єкт. Вклад та вартість матеріалів поставки замовника уточнюються за фактом виконання робіт в актах виконаних робіт (п. 4.3. договору).

У разі відмови замовника прийняти виконані роботи він на протязі 5 робочих днів з моменту отримання акту приймання виконаних робіт направляє підряднику мотивовану відмову від прийняття робіт із зазначенням виявлених недоліків та вимогою усунути їх. Підрядник зобов'язаний усунути допущені недоліки у строк, узгоджений із замовником. Після усунення недоліків підрядник повторно направляє замовнику на підписання акт приймання виконаних робіт (п. 6.5. договору).

Замовник підписує акт приймання виконаних робіт тільки за умови усунення підрядником усіх недоліків, зазначених у мотивованій відмові (п. 6.6. Договору).

Проте, в матеріалах справи наявний акт надання послуг від 14.05.2015, в якому зазначені види робіт (надані такі послуги), які були виконані відповідачем 1 за договором підряду № 19062013-2 від 19.06.2013 за адресою: м. Харків, пер. Сімферопольський, 6, на суму 164000,00 грн. Зазначений акт підписаний уповноваженими представниками позивача - директором ТОВ "Веста" Онищенко В.С. та відповідачем 1 - ФОП Слободянюк А.А., підписи скріплено печатками (т.с. І а.с. 17).

Також, в матеріалах справи наявна підписана між сторонами видаткова накладна № 14/05 від 14.05.2015 на суму 8486,84 грн. (т.с. І а.с. 18).

Умовами пункту 6.7. договору, сторони передбачили, що підписаний сторонами акт приймання виконаних робіт підтверджує виконання підрядником проміжних робіт, а останній акт приймання виконаних робіт - всього комплекту робіт за Договором.

У разі виявлення невідповідності виконаних робіт проектній документації та ДБН, замовник (позивач) приймає рішення про усунення підрядником допущених недоліків або про зупинення виконання робіт (п. 6.8. договору).

У відповідності до п. 3.1.6. договору, замовник має право відмовитись від Договору та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не почав роботи (без поважних на те причин або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, встає неможливим або за наявності порушень підрядником умов договору).

У даному спорі замовник не тільки не відмовлявся від договору, але й не висував жодних заперечень чи претензій відносно тривалого строку виконання робіт. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач оцінював строки виконання робіт відповідачем як неналежні.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно з приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведені законодавчі приписи, умови договору підряду, з'ясувавши, що докази виявлення допущених у роботі відповідачем 1 відступів від умов договору або інших недоліків, як то передбачено п.п. 3.1.6., 6.5., 6.6., а також вимогами ч. 1 ст. 853 ЦК України - відсутні; затверджений замовником графік виконання робіт - відсутній; замовник в порушення пункту 6.5. та п. 6.8. договору не направив відповідачу 1 мотивованої відмови від підписання оформленого акту приймання виконаних робіт та/або зауважень щодо виконаних робіт, тому вказані в них роботи вважаються прийнятими; невиконання відповідачем робіт за Договором підряду - відсутнє; жодні претензії щодо строків виконання робіт - відсутні; а тому правові підстави для стягнення з відповідачів 202000,00 грн. збитків, спричинені невиконанням відповідачем 1 своїх зобов'язань, 22000,00 грн. суми передплати, що підлягає поверненню відповідачем 1 та 363600,00 грн. суми неустойки - відсутні.

Щодо заяви ФОП Слободянюка Д.А. про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України).

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі впливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності (п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10).

З огляду на наведене вище, розгляд питання наявності чи відсутності підстав для застосування позовної давності можливий лише у випадку встановлення судом наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, у зв'язку з чим, встановивши відсутність підстав для задоволення даного позову, заява відповідачів про застосування наслідків спливу строків позовної давності судом відхиляється.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Веста" на рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2017 у справі № 922/2990/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2017 у справі № 922/2990/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 22.01.2018.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.