ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2018 р. Справа № 922/2547/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Первомайського комунального виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства (вх.№3149 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 18.09.2017 у справі №922/2547/17 (суддя Калініченко Н.В., повний текс рішення складено 20.09.2017)

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків

до Первомайського комунального виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства, м. Первомайськ

про стягнення коштів у розмірі 119413,35 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Державна екологічна інспекція у Харківській області звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила стягнути з Первомайського комунального виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства шкоду заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 119413,35 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.09.2017 у справі №922/2547/17 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (64102, Харківська область, Первомайський район, м. Первомайський, вул. Комарова,1, в тому числі з р/р НОМЕР_1 ПАТ "МЕГАБАНК", МФО 351629, ) на користь держави на р/р 0019, УК Первомайському району (м. Первомайський), , МФО 851011, символ звітності 331 для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", в установі банку Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, шкоду заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 119413,35 грн. Стягнуто з Первомайського комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (64102, Харківська область, Первомайський район, м. Первомайський, вул. Комарова,1, в тому числі з р/р НОМЕР_1 ПАТ "МЕГАБАНК", МФО 351629, ) на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 1 під'їзд, 2 поверх, р/р 1164, УК ДКСУ у м. Києві, код МФО 820172, ) 1791,20 грн. судового збору.

Суд першої інстанції, встановивши, що в діях відповідача наявні достатні правові підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема, протиправна поведінка відповідача, яка полягає у самовільному водокористуванні, шкода, яку обраховано позивачем відповідно до Методики, а також безпосередній причинний зв'язок, що виражений у заподіянні вказаної шкоди протиправною поведінкою відповідача, дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач з рішенням не погодився, та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.09.2017 у справі №922/2547/17 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову Державної екологічної інспекції у Харківській області про стягнення коштів у розмірі 119413,35 грн. та судового збору в розмірі 1791,20 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги Первомайське КВУ ВКГ зазначає, що неправомірних дій з боку підприємства не було, оскільки на момент перевірки забір води з артсвердловин здійснювався на підставі дозволу на спеціальне водокористування від 20.10.2015 з терміном дії до 22.10.2018. Попередній дозвіл на спеціальне водокористування від 17.10.2012 діяв до 21.08.2015. З 22.08.2015 до 20.10.2015 Первомайським КВУ ВКГ здійснено водозабір з підземних джерел, за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, але це відбулось не з вини підприємства.

Так, відповідач зазначає, що пакет документів на отримання нового дозволу на спеціальне водокористування був направлений до єдиного вікна 01.07.2015. 31.07.2015 Первомайське КВУ ВКГ отримало пакет документів з негативним висновком. Листом від 07.08.2015 за № 591 ПКВУ ВКГ звернулось до Дапертаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації із проханням продовжити строк дії дозволу на спеціальне водокористування, виданого 17.10.2012 терміном на три місяці до 21.11.2015. Проте, департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації своїм листом від 07.08.2015 відмовив в задоволенні прохання, посилаючись на відсутність правових підстав для продовження строку дії вищевказаного дозволу. Наведене, на думку відповідача свідчить про відсутність в діях ПКВ УКГ елементу складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки підприємства.

Крім того, відповідач вказує на невірне застосування Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання ресурсів, оскільки обєм використаної води за період з 22.08.2015 по 19.10.2015 без наявності дозволу на спеціальне водокористування не перевищив ліміту, встановленого у дозволі, який діяв до 21.08.2015. А з урахуванням того, що Первомайське КВУ ВКГ є єдиним підприємством, яке надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення населенню м. Первомайський Харківської області і яке складає 95% всіх абонентів, шкоди державі, як такої, підприємством не було спричинено. Також, факт сплати рентної плати, на думку Первомайського КВУ ВКГ, спростовує висновки суду щодо наявності у діях підприємства завдання шкоди.

Враховуючи вищевикладене, Первомайське КВУ ВКГ посилається на відсутність в діях відповідача таких елементів складу цивільного правопорушення, як протиправна поведінка та завдання шкоди Державі, причинного звязку між ними та, як наслідок вини підприємства у тимчасовому спеціальному водокористуванні без дозвільного документу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.) від 20.10.2017 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 13.11.2017. Зобов'язано відповідача не пізніше ніж за три дні до судового засідання надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому порядку та розмірі (додатково 0,32 грн.).

07.11.2017 відповідач надав платіжне доручення про сплату судового збору (вх.№11224).

10.11.2017 від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 18.09.2017 у справі № 922/2547/17 без змін (вх.№11415). Так, позивач зазначає про безпідставне посилання відповідача на незаконну відмову Департаменту екології та природних ресурсів ХОДА у продовжені дії дозволу на спеціальне водокористування та у звязку з цим відсутність протиправної поведінки Первомайського КВУ ВКГ, оскільки, по-перше, відповідачем не зазначено та не надано доказів того, що умови спеціального водокористування залишаються незмінними; по-друге, відповідач звернувся не до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області, а до Департаменту екології та природних ресурсів ХОДА, який не є правонаступником прав та обовязків Управління. Крім того, у разі незгоди із прийнятим рішенням Первомайське КВУ ВКГ мало право звернутися до суду щодо оскарження вказаного рішення. Також позивач звертає увагу, що предметом даного спору є стягнення шкоди заподіяної державі внаслідок самовільного водокористування, тобто протиправна поведінка в даному випадку полягає у порушенні правил спеціального водокористування, а саме: використання підземних вод за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, як це прямо передбачено ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України. А враховуючи положення ст.110 Водного кодексу України наведені в апеляційній скарзі підстави відсутності протиправної поведінки відповідача не можуть слугувати підставою для звільнення його від обовязку відшкодування шкоди заподіяної державі внаслідок порушення правил спеціального водокористування.

Посилання відповідача на невірне застосування формули для розрахунку розміру відшкодування збитків також, за позицією позивача, є безпідставним, оскільки формула, за якою здійснений Держекоінспекцією розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного водокористування, а саме за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, застосована у відповідності до приписів Методики.

Крім того, позивач посилається на безпідставність доводів відповідача щодо відсутності складу цивільного правопорушення, а саме шкоди, у звязку із сплатою рентної плати за спеціальне водокористування у період відсутності дозволу, оскільки, як зазначає Держекоінспекція, Водним кодексом України не передбачено звільнення субєктів господарювання від відшкодування збитків, в разі сплати ними збору за спеціальне користування відповідними природними ресурсами.

13.11.2017 від відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання через зайнятість його представника у судовому засіданні в кримінальному провадженні (вх.№11431).

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.11.2017 у звязку з відрядженням судді Пуль О.А. для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В., суддя Фоміна В.О.

За положеннями пункту 3 частини пятої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується незмінюваністю судді.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. N7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги. На підставі викладеного, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 відкладено розгляд справи на 07.12.2017.

22.11.2017 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій судових рішень (вх. № 12027).

07.12.2017 від позивача факсом (вх.№190) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№12650).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 відкладено розгляд справи на 15.01.2018.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 18.09.2017 у справі № 922/2547/17 без змін.

Колегія суддів зазначає, що 15.12.2017 відповідно до Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів набрала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в період з 05.09.2016 по 23.09.2016 Державною екологічною інспекцією у Харківській області відповідно до ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та наказу від 11.08.2016 № 489/01-04 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Первомайським комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства (далі ПКВУВКГ).

За результатами вказаної перевірки, інспекцією складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 489/01-04/03-09 від 05-23.09.2016, який направлено супровідним листом від 23.09.2016 на адресу ПКВУВКГ.

Актом перевірки встановлено, що ПКВУВКГ займається водопостачанням м. Первомайський, та збором і очищенням стічних вод від населення м. Первомайський. На балансі ПК ВУВКГ знаходиться водозабір 6 артезіанських свердловини; рік вводу в експлуатацію свердловин з 1964 по 1992.

На момент перевірки забір води з артсвердловин здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування від 20.10.2015 Укр №04.01.-10-660 А/Хар. з терміном дії до 22.10.2018. Попередній дозвіл на спецводокористування від 17.10.2012 Укр.№6043 А/Хар. діяв до 21.08.2015.

Таким чином, вказаною перевіркою встановлено, що у період з 22.08.2015 по 20.10.2015 підприємством здійснено самовільний водозабір з підземних джерел, що є порушенням ст. ст. 44, 48 Водного кодексу України.

Згідно довідки ПКВУВКГ щодо фактичного обсягу забраної води з підземних джерел та обсяг скинутих стічних вод з очисних споруд ПКВУВКГ до р. Орілька, за період з 22.08.2015 по 19.10.2015 було забрано води з підземних джерел в обсязі 117695 м3.

30.09.2016 Державною екологічною інспекцією у Харківській області з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства в сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної 05-23.09.2016, керівнику ПК ВУВКГ виданий припис №59/03-09.

Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за № 767/16783, позивачем було розраховано збиток за формулою З сам = 5 Ч WЧ Тар (грн.). За розрахунком загальний розмір збитків складає 119 413,35 грн.

У березні 2017 Державною екологічною інспекцією у Харківській області надіслано ПКВУВКГ претензію №67 від 24.03.2017 разом з розрахунком збитків в розмірі 119 413,35 грн. та з вимогою сплатити їх самостійно.

У звязку з тим, що ПКВУВКГ залишив дану претензію без задоволення, Державна екологічна інспекція у Харківській області звернулася до господарського суду з даним позовом, в якому з посиланням на ст.ст. 44, 48, 49, 110 Водного кодексу України, ст.ст. 38, 40, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та ст. 1166 Цивільного кодексу України, просила стягнути з Первомайського комунального виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства шкоду заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 119413,35 грн.

18.09.2017 прийнято оскаржуване рішення.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Згідно ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Статтею 1 Водного кодексу України визначено термін «водні ресурси» - це обсяги поверхневих, підземних і морських вод відповідної території; та термін «водокористування» - це використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів).

Згідно ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ст. 49 Водного кодексу України (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається:

Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення;

органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Дозвіл на спеціальне водокористування надається безоплатно.

Строк видачі дозволу на спеціальне водокористування або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше тридцяти календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів.

Органи, зазначені у частині другій цієї статті, зобов'язані протягом п'яти календарних днів з дня надходження заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування надіслати завірені ними копії відповідних документів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, у разі використання підземних вод - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Центральні органи виконавчої влади, зазначені у частині п'ятій цієї статті, зобов'язані протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня одержання копій документів надати безоплатно органам, що приймають рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, свої висновки щодо можливості його видачі.

Органи, визначені частиною другою цієї статті, при прийнятті рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування або відмову в його видачі обов'язково враховують відповідні висновки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування є платним.

Відповідно до ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обов'язковість отримання відповідачем дозволу на спеціальне водокористування в спірний період.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2015 ПК ВУВКГ з метою отримання дозволу на спеціальне водокористування звернулося до дозвільного центру з заявою та клопотанням про погодження умов і отримання дозволу на спеціальне водокористування з обґрунтуванням потреби у воді.

Зазначена заява разом з пакетом документів в порядку ст. 49 Водного кодексу України була направлена до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації.

За результатами розгляду заяви ПКВУВКГ про надання дозволу на спеціальне водокористування, Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації листом від 31.07.2015 повернув вказану заяву у звязку з невідповідністю документів вимогам чинного законодавства та не надходженням висновку Державного агентства водних ресурсів України. Також Департамент повідомив, що рішення про видачу дозволу буде прийнято після усунення причин, які стали підставою для відмови у видачі дозволу та отримання позитивного висновку Держводагенства. У звязку з викладеним, Департамент повідомив про неможливість застосування до ПК ВУВКГ п. 6 ст. 4-1 Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

В матеріалах справи відсутній вказаний лист від 31.07.2015, проте вказані обставини визнаються сторонами та додатково підтверджуються листом Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації від 15.11.2016 № 03.01-20-6474 (із змінами внесених листом від 30.11.2016 №03.01-20-6711), а тому не викликають сумнівів у суду.

07.08.2015 ПКВУВКГ звернулося з листом за № 591 до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації із клопотанням щодо продовження терміну дії дозволу Укр.№ 6043А/Хар., виданого 17.10.2012 з терміном дії до 21.08.2015 на три місяця до 21.11.2015.

07.08.2015 Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації листом повідомив ПКВУ ВКГ про відсутність правових підстав для продовженні строку дії дозволу на спеціальне водокористування.

Таким чином, в період з 22.08.2015 по 19.10.2015 відповідачем здійснено самовільний водозабір з підземних з підземних джерел без відповідного дозволу на спеціальне водокористування.

Посилання відповідача на безпідставну, на його думку, відмову Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації у продовжені строку дії дозволу, у звязку з тим, що вказаний орган є публічним правонаступником Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області, колегія суддів не може прийняти до уваги, враховуючи таке.

Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та державних адміністраторів.

Положеннями ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (станом на час звернення з клопотанням про продовження строку дії дозволу) не передбачено продовження строку дії дозвільного документу.

Також вказаною статтєю унормовано, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням за погодженням з територіальними (місцевими) органами центральних органів виконавчої влади, що здійснюють регулювання у відповідній сфері, та територіальними органами уповноваженого органу, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Процедуру погодження та видачі юридичним і фізичним особам дозволів на спеціальне водокористування (забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання у водні об'єкти забруднюючих речовин, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів) визначає постанова Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 321 "Про затвердження Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1992 року № 459" (надалі - Постанова № 321).

Пунктом 6 вказаної Постанови № 321 передбачено, що у разі коли умови спеціального водокористування залишаються незмінними, за клопотанням водокористувача термін спеціального водокористування може бути продовжено, але не більше ніж на період відповідно коротко- або довготермінового водокористування органом, що видав дозвіл, про що у дозволі робиться відповідна відмітка.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 18.08.2014 року №432 затверджено Положення про Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації (далі Положення).

Відповідно до п. 4 Положення Департамент у межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), забезпечення екологічної та у межах своєї компетенції радіаційної безпеки на території Харківської області.

Згідно п. п. 6.36 Положення Департамент відповідно до визначених повноважень, зокрема видає дозволи на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, викиди шкідливих речовин в атмосферне повітря, спеціальне водокористування, спеціальне використання природних ресурсів відповідно до законодавства.

Вказана інформація є загальнодоступна та міститься інтернет-сайті Харківської обласної державної адміністрації (http://old.kharkivoda.gov.ua/uk/article/view/id/1000/).

Таким чином, Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації в межах своїх дискреційних повноважень прийняв рішення про відмову у продовженні строків дії дозволу.

В свою чергу, відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 10 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дії або бездіяльність посадових осіб дозвільних органів та державних адміністраторів можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом.

Проте, вказані рішення дозвільного органу або його посадових осіб не були оскаржені ПКВУВКГ та є чинними. Тому, колегія суддів не може прийняти до уваги посилання відповідача на обставини необгрунтованості відмови у тимчасовому продовженні дії дозволу на спеціальне водокористування.

Згідно ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Положеннями ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема, у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) врегульований Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 за № 389 (далі Методика).

Відповідно до п. 9.1 Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою:

Зсам = 5 х "W" х Тар (грн.), де:

W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, м-3;

Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, карєрних та дренажних вод - грн/100 м-3, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 м-3, води, яка входить до складу напоїв, - грн/м-3). Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення.

Рентна плата на підземну воду (ставка збору за спеціальне використання води) у відповідності до ст. 255 Податкового кодексу України, у редакції 2016 року складав 67,64 грн./100м3. Статтею 255.7 Податкового кодексу України встановлено, що для житлово-комунальних підприємств застосовують до ставок рентної плати коефіцієнт 0,3.

Пункт 9.2. Методики передбачає, що фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Обставини фактичного обсягу забраної води у період з 22.08.2015 по 19.10.2015 у розмірі 117695 м3 підтверджуються довідкою відповідача №607 від 23.09.2015 (ас. 32).

Враховуючи викладене, позивачем вірно обраховано розмір заподіяних відповідачем збитків у розмірі 119413,35 грн. (З сам = 5*117695*0,6764*0,3) за спірний період.

Посилання відповідача на те, що обсяг використаної води у вказаний період не перевищував лімітів, встановлених у дозволі, який діяв до 21.08.2015, не можуть бути визнані слушними, оскільки водокористування здійснювалося за відсутності відповідного дозволу. А тому весь обсяг води був використаний у вказаний період самовільно.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи відповідача про те, що факт сплати рентної плати спростовує висновки суду про завдання шкоди.

Відповідно до ст. 111 Водного кодексу України, відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків.

Тобто з аналізу вказаної норми не передбачається можливість звільнення субєктів господарювання, у тому числі ПКВУВКГ, від відшкодування шкоди, в разі сплати ними збору за спеціальне користування відповідними природними ресурсами (рентної плати, податку, тощо).

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що предметом даного спору є стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного водокористування, тобто протиправною поведінкою відповідача в даному випадку є порушення правил спеціального водокористування, а саме: використання підземних вод за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, як це прямо передбачено ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України.

Відповідно до ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій.

Таким чином, враховуючи положення ст.110 Водного кодексу України наведені в апеляційній скарзі підстави не можуть слугувати підставою для звільнення ПКВУВКГ від відшкодування шкоди заподіяної державі внаслідок порушення правил спеціального водокористування/

Окрім того, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Причому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв'язку між такою протиправною поведінкою та шкодою. Водночас на заподіювача шкоди покладається обов'язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях відповідача всіх елементів складу правопорушення, зокрема:

- протиправна поведінка ПКВУВКГ полягає у самовільному водокористуванні (за відсутності дозволу на спеціальне водокористування), що підтверджується актом перевірки № 489/01-04/03-09 від 05-23.09.2016 та приписом №59/03-09;

- відповідачем не було вжито всіх необхідних заходів для своєчасного отримання дозволу на спеціальне водокористування, зокрема, щодо своєчасної та якісної підготовки відповідного пакету документів;

- наявна сама шкода, розмір якої правомірно розраховано позивачем відповідно до Методики;

- а також причинний зв'язок, що виражений у заподіяні зазначеної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача.

Апеляційний господарський суд не може вважати обгрунтованими доводи відповідача щодо неможливості припинення водопостачання та водовідведення населенню міста (Первомайський), що призвело б до порушення вимог Закону України Про питну воду та питне водопостачання та екологічної катастрофи, оскільки матеріалами справи не підтверджується, що у вказаний період самовільне водокористування здійснювалося ПКВУВКГ для виробництва та постачання саме питної води та питного водопостачання, а вказане підприємство є єдиним постачальником такої води у даному місті.

Навпаки, згідно наявних у матеріалах справи дозволів на спеціальне водокористування, метою є: водокористування на власні технологічні та госппобутові потреби, водокористування на потреби підприємтсв, організацій, установ, господарсько-побутові потреби населення, скид стічних вод.

Надані відповідачем довідки про розподіл води за групами споживачів (де переважне місце наряду з бюджетом та госпрозрахунком займає населення) та звіти про використання води також не доводять вказаних обставин та не спростовують наявність його вини. Окрім того, наведені ним дані, зокрема, у довідці про розподіл води по групам споживачів (ас. 80) не збігаються з даними, вказаними ним у довідці №607 від 23.09.2015 (ас. 32), де загальний обсяг забраної з артсвердловин підземної води за період з 22.08.2015 по 19.10.2015 різниться, та складає 86331 та 117695 куб м відповідно.

Окрім того, відповідач, якщо він дійсно є єдиним постачальником питної води населенню м. Первомайський, мав усвідомлювати наслідки своїх необачних дій щодо неякісної підготовки відповідної документації, необхідної для своєчасного отримання дозволу.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на зазначені законодавчі приписи та з'ясувавши факт здійснення відповідачем в порушення вимог природоохоронного законодавства самовільного водокористування без спеціального дозволу, внаслідок чого державі було заподіяно збитки у розмірі 119413,35 грн., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 18.09.2017 у справі № 922/2547/17 без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Первомайського комунального виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.09.2017 у справі №922/2547/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.01.18

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.