ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

10.01.2018 р. м. Ужгород Справа № 907/629/17

За позовом Яношівської сільської ради, с. Яноші Берегівського району Закарпатської області

до відповідача Фізичної особи - підприємця Біров Тібора Людвиковича, с. Яноші Берегівського району Закарпатської області

про зобов'язання укласти договір пайової участі замовників у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури села Яноші на суму 145 000 грн.,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

Секретар судового засідання - Тягнибок К.О.

представники:

Позивача - Орябко М.В., довіреність № 02-09/09 від 04.01.2018 року

Відповідача - Пуканич Е.В., адвокат, договір про надання правової допомоги

№ 1Г/17 від 11.09.2017 року

СУТЬ СПОРУ: Яношівською сільською радою, с. Яноші Берегівського району Закарпатської області заявлено позов до відповідача Фізичної особи - підприємця Біров Тібора Людвиковича, с. Яноші Берегівського району Закарпатської області про зобов'язання укласти договір пайової участі замовників у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури села Яноші на суму 145 000 грн.

Згідно п. 9 ч. 1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції що діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, за правилами даного Кодексу продовження розгляду справ в судах здійснюється з тієї стадії, на якій вони знаходяться на момент набрання чинності новою редакцією ГПК України.

Суд дійшовши висновку, що дана справа підлягає розгляду у загальному позовному провадженні зі стадії розгляду справи по суті, ухвалою від 19.12.2017 року відклав розгляд справи на 10.01.2018 року на 10 год. 30 хв.

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема, стверджує, що відповідач згідно вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку залучення коштів пайової участі на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури сіл Яноші та Балажер, затвердженого рішенням Яношівської сільської ради Закарпатської області № 62 від 12.04.2013 року, як замовник реконструкції нежитлової будівлі та добудови до готельного комплексу "Гелікон" в с. Яноші по вул. Шевченка, 45, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури села Яноші шляхом укладення відповідного договору про пайову участь. Однак, в порушення вимог чинного законодавства України відповідач - ФОП Біров Тібор Людвикович ухиляється від вказаного обов'язку, оскільки в добровільному порядку відповідного договору про пайову участь в розвитку інфраструктури села Яноші відповідач з Яношівською сільською радою не уклав, пайових внесків на рахунок останньої не перерахував, а пропозицію Яношівської сільської ради № 02/09-769 від 28.07.2017 року щодо укладення договору пайової участі та сплатити коштів пайової участі - залишив без задоволення. Вказані порушення вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку залучення коштів пайової участі на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури сіл Яноші та Балажер з боку відповідача - ФОП Біров Тібора Людвиковича встановлено за результатами проведення позапланової виїзної ревізії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області. При цьому, виходячи із вартості об'єкту, на якому проводилася реконструкція, прийнятого в експлуатацію 29.05.2014 року, встановлено недоотримання місцевим бюджетом в особі Яношівської сільської ради коштів пайової участі відповідача в сумі 145 000 грн. (10% від вартості 1 450 000 грн.).

З врахуванням наведених обставин, приписів ст. ст. 181, 187 Господарського кодексу України та ст. 649 Цивільного кодексу України позивач просить суд зобов'язати Фізичну особу - підприємця Біров Тібора Людвиковича укласти договір пайової участі замовників у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури села Яноші на суму 145 000 грн.

Відповідач - Фізична особа - підприємець Біров Тібор Людвикович проти позову заперечив, про що його уповноваженим представником подано суду письмовий відзив на позов б/н від 11.09.2017 року. В обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позовних вимог у даній справі відповідач покликається на те, що здійснюючи реконструкцію належного йому об'єкту нерухомості за адресою: вул. Шевченка, 45 у с. Яноші Берегівського району, він фактично не здійснював забудову території у розумінні положень ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому і не зобов'язаний брати участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної інфраструктури населеного пункту - с. Яноші. З покликанням на положення ст. 15 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою визначено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, наголошує, що в даному випадку об'єкт реконструкції (будівництва) вже зданий в експлуатацію, що в свою чергу виключає обов'язок відповідача укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески. Дії Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Закарпатській області щодо реєстрації поданої Фізичною особою - підприємцем Біров Тібором Людвиковичем Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29.05.2014 року вважає тією обставиною, яка свідчить про відсутність обов'язку відповідача укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески, оскільки у випадку наявності такого обов'язку, Декларація про готовність об'єкту до експлуатації була б повернута замовнику Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю на підставі ч. 6 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Крім того, заперечуючи проти задоволення позовних вимог у даній справі, відповідач також наполягає на пропуску позивачем строку позовної давності на звернення з даним позовом до суду. Зокрема, зазначає, що перебіг позовної давності за вимогою про зобов'язання відповідача укласти договір про пайову участь почався ще до 29.05.2014 року, тобто до прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта "реконструкція нежитлових будівель та добудова готельного комплексу "Гелікон" (перша черга), що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Яноші, вул. Шевченка, 45", та закінчився відповідно через три роки - 29.05.2017 року. При цьому, наголошує, що позивачу було достеменно відомо про те, що відповідач не уклав з Яношівською сільською радою договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - с. Яноші. З врахуванням наведених обставин відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач проти застосування строку позовної давності до заявлених у справі позовних вимог заперечив з мотивів, викладених у поданих суду додаткових поясненнях б/н від 18.10.2017 року. Зазначає, що положеннями Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" саме на відповідача (замовника будівництва) покладено обов'язок щодо укладення договору пайової участі, а контроль - на Інспекцію державного архітектурно - будівельного контролю, але аж ніяк не на орган місцевого самоврядування. Наполягає, що за наведених обставин, Яношівська сільська рада не знала та не могла знати про наявність Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, оскільки чинним законодавством органи місцевого самоврядування не наділенні повноваженнями щодо здійснення такого роду контролю, а сам замовник проігнорував вимоги законодавства з метою заощадження коштів. Разом з тим, вказує позивач і на ту обставину, що відповідачем до матеріалів справи не подано жодного доказу, який би свідчив про обізнаність Яношівської сільської ради щодо наявності Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29.05.2014 року, а про порушення своїх прав остання дізналася тільки 23.05.2017 року під час проведення ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області.

Відповідач на підтвердження факту обізнаності Яношівської сільської ради про факт закінчення реконструкції належного відповідачеві об'єкту, введення його в експлуатацію 29.05.2014 року згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29.05.2014 року подав для долучення до матеріалів справи нотаріально завірений переклад газети "Вісник Берегівщини" № 35-36 від 17.05.2014 року, у якій вміщена стаття під назвою "Коли мрії втілюються в реальність. В Яноші відкрився новий ресторан", що висвітлює заходи з нагоди урочистого відкриття ресторану після закінчення реконструкції готелю "Гелікон", участь в яких взяла і голова Яношівської сільської ради ОСОБА_5.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

В процесі позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Яношівської сільської ради Берегівського району за період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року, яка проводилася Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, виявлено порушення вимог пунктів 2, 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 1.4. Порядку залучення коштів пайової участі на розвиток інженерно - транспортної інфраструктури сіл Яноші та Балажер, затвердженого рішенням Яношівської сільської ради від 12.04.2013 року № 62, в результаті якого місцевим бюджетом в особі Яношівської сільської ради недоотримано доходів на суму 145 000 грн.

Зокрема, ревізією встановлено, що на території Яношівської сільської ради у період з 01.01.2014 року по 01.01.2015 року було проведено реконструкцію нежитлової будівлі та добудову до готельного комплексу "Гелікон" в селі Яноші по вул. Шевченка, 45, належних на праві власності Фізичній особі - підприємцю Біров Тібору Людвиковичу, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації (перша черга) від 29.05.2014 року № ЗК 71. На підставі зазначеної Декларації про готовність об'єкта до експлуатації на території Яношівської сільської ради 29.05.2014 року введено в експлуатацію готельний комплекс "Гелікон" площею 970,39 кв.м. та вартістю основних фондів, які прийнято в експлуатацію, в сумі 1 450 000 грн. Невиконання замовником будівництва (реконструкції) вимог законодавства щодо звернення до Яношівської сільської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури с. Яноші та неперерахування коштів пайової участі стало підставою недоотримання місцевим бюджетом Яношівської сільської ради коштів у сумі 145 000 грн., що складає 10% від суми 1 450 000 грн. вартості основних фондів зданого в експлуатацію об'єкту.

30.05.2017 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області голові Яношівської сільської ради ОСОБА_6 надіслало вимогу № 13-07-19-15/1989 про усунення порушень та недоліків, виявлених вищевказаною ревізією фінансово - господарської діяльності Яношівської сільської ради, якою, зокрема, вимагало опрацювати матеріали позапланової ревізії та усунути виявлене порушення законодавства, у тому числі забезпечити надходження коштів пайової участі на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту в сумі 145 000 грн. до місцевого бюджету, в установленому законодавством порядку; розглянути питання про притягнення працівників установи, винних у встановлених порушеннях до встановленої законодавством відповідальності.

В свою чергу, з метою виконання вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області № 13-07-19-15/1989 від 30.05.2017 року, Яношівська сільська рада 28.07.2017 року звернулася до Фізичної особи - підприємця Біров Тібора Людвиковича з пропозицією в найкоротші строки звернутися до сільської ради для укладення договору пайової участі та перерахувати кошти пайової участі до відповідного місцевого бюджету у сумі 145 000 грн.

Проте, Фізична особа - підприємець Біров Тібор Людвикович (відповідач у справі) із відповідною пропозицією про укладення договору пайової участі на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту до Яношівської сільської ради не звернувся, коштів пайової участі до місцевого бюджету не перерахував, натомість, листом від 09.08.2017 року інформував Яношівську сільську раду про відсутність у нього обов'язку укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески.

Наведене і стало підставою звернення Яношівської сільської ради (позивача у справі) до суду з позовом про зобов'язання Фізичної особи - підприємця Біров Тібора Людвиковича (відповідача у справі) укласти договір пайової участі замовників у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури села Яноші на суму 145 000 грн.

Статтею 12 Цивільного кодексу України унормовано, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

За приписами ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

В силу ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 Цивільного кодексу України).

За змістом приписів статей 205 та 206 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом, однак, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Порядок укладання господарських договорів встановлено ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір, за загальним правилом, викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. При цьому, проект договору може бути запропонований будь - якою зі сторін. У разі викладення його як єдиного документа, підлягає наданню другій стороні у двох примірниках. У свою чергу сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами, оформлює договір з дотриманням вищенаведених вимог і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк, а за наявності заперечень щодо окремих умов договору - складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей з підписаним договором.

Частиною третьою ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 Господарського кодексу України укладення сторонами договору за державним замовленням (державного контракту) здійснюється в порядку, передбаченому ст. 181 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, передбачених законодавством. Державний контракт укладається шляхом підписання сторонами єдиного документа.

Стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначає Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Зазначений Порядок встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

В ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наведений вичерпний перелік об'єктів у разі будівництва яких, замовник не залучається до пайової участі у розвитку інфраструктури.

Об'єкт відповідача не відноситься до об'єктів, зазначених в даному переліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Яношівською сільською радою 12.04.2013 року прийнято рішення № 62 "Про затвердження Порядку залучення коштів пайової участі на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури сіл Яноші та Балажер".

За приписами ч. ч. 8, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко - економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Аналогічні норми наведено в п. 3.1. Порядку залучення коштів пайової участі на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури сіл Яноші та Балажер

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Таким чином, укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту є обов'язковим в силу імперативних приписів Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і саме на замовника будівництва покладено обов'язок звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про укладання договору.

Частини 8, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" унормовує позасудову процедуру укладення органом місцевого самоврядування та замовником будівництва договору про пайову участь.

В даному випадку, судом встановлено і відповідачем не заперечується той факт, що останній не звертався до Яношівської сільської ради з метою укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію, а навпаки, надісланим на адресу Яношівської сільської ради листом від 07.08.2018 року відповідач заперечив наявність у нього обов'язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури після введення об'єкту в експлуатацію та при умові, що відповідачем не здійснювалася забудова земельної ділянки, а тільки проводилася реконструкція належного йому об'єкту.

Неукладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до введення об'єкта в експлуатацію, не є підставою для звільнення забудовника від пайової участі у розвитку інфраструктури, оскільки підстави звільнення встановлені ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є вичерпними і така підстава, як неукладення договору до прийняття об'єкта в експлуатацію, відсутня, до того ж строк, визначений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" для укладення договору пайової участі, - протягом 15 днів із дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, - встановлено саме для виконання сторонами приписів Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" за власним обопільним волевиявленням.

Невиконання свого обов'язку замовником (відповідачем у справі) в частині звернення з відповідною заявою до органу місцевого самоврядування (Яношівської сільської ради, позивача у справі), свідчить про порушення саме замовником (відповідачем) порядку, і, як наслідок, недотримання обома сторонами імперативу обов'язкового укладення договору. Втім таке недотримання не позбавляє орган місцевого самоврядування (позивача у справі) звернутись поза межами встановленого у Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності" строку (15 днів) до суду з відповідним позовом, оскільки зазначений строк для укладення договору та кінцевий термін укладення договору не є присічними, та не є позовною давністю.

За наведених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про зобов'язання відповідача укласти договір пайової участі замовників у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури села Яноші на суму 145 000 грн.

Заперечення відповідача щодо неможливості та неправомірності укладення ним договору про пайову участь у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури села Яноші на суму 145 000 грн. після введення належного йому об'єкту, на якому здійснювалась реконструкція, в експлуатацію повністю спростовуються вищевикладеним та положеннями Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту за змістом вимог наведеного закону є обов'язковою для замовника будівництва у відповідному населеному пункті, що зумовлює право відповідного органу місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва виконання обов'язку щодо пайової участі. Обов'язок звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" покладено саме на замовника такого будівництва. Ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язань та вимог, прямо передбачених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Заперечення відповідача, обґрунтовані покликанням на відсутність у нього як забудовника обов'язку укладати договір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту у випадку, коли ним здійснювалась тільки реконструкція належного йому об'єкту, а не забудова земельної ділянки, спростовуються положеннями ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність", у відповідності до яких під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Поданим суду письмовим відзивом на позов б/н від 11.09.2017 року представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском останнім строку позовної давності на звернення з даним позовом до суду. Зазначає, що перебіг позовної давності за вимогою про зобов'язання відповідача укласти договір про пайову участь почався ще до 29.05.2014 року, тобто до прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта "реконструкція нежитлових будівель та добудова готельного комплексу "Гелікон" (перша черга), що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Яноші, вул. Шевченка, 45", та закінчився відповідно через три роки - 29.05.2017 року. При цьому, наголошує, що позивачу було достеменно відомо про те, що відповідач не уклав з Яношівською сільською радою договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - с. Яноші.

В силу статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Визначення початку відліку позовної давності містить стаття 261 Цивільного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми, для визначення початку перебігу строку позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про порушення її прав.

При цьому норма частини першої ст. 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, а отже, обов'язок доведення терміну, з якого особі стало відомо чи могло стати відомо про порушення права, покладається на позивача.

Оскільки позивач як юридична особа набуває та здійснює свої права й обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб.

Вирішуючи питання початку перебігу строку позовної давності, суд приймає до уваги наступне.

29.05.2014 року Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Закарпатській області прийняла в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт - "реконструкція нежитлових будівель та добудова до готельного комплексу "Гелікон" (перша черга), що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Яноші, вул. Шевченка, 45" на підставі поданої Фізичною особою - підприємцем Біров Тібором Людвиковичем Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29.05.2014 року реєстраційний номер ЗК 71.

08.05.2014 року у готелі "Гелікон" відбулося урочисте відкриття ресторану на 250 посадкових місць. Відкриттям ресторану відзначилося завершення першої черги реконструкції готелю "Гелікон".

Заходи з приводу урочистого відкриття ресторану у готелі "Гелікон" були висвітлені у місцевому друкованому засобі - газеті "Вісник Берегівщини" № 35-36 від 17.05.2014 року. Зокрема, стаття під назвою "Коли мрії втілюються в реальність. В Яноші відкрився новий ресторан" містить покликання на те, що на святковому відкритті ресторану була присутня і голова Яношівської сільської ради - ОСОБА_5, яка відзначила, що ресторан є значною інвестицією як з точки зору розвитку села, так і розвитку всього району; будівля, що колись перебувала у власності місцевого колгоспу і ще десять років тому знаходилася у занедбаному, напівзруйнованому стані, сьогодні стала гордістю та окрасою всього села Яноші; власник комплексу ставить собі за мету не швидке збагачення, для нього пріоритетом є розвиток та розквіт рідного села; завдяки цьому Яноші, крім гарного сучасного готелю, отримало ще й ресторан, який відповідає європейським критеріям.

З наведеного вбачається, що посадовій особі позивача - Яношівської сільської ради, а саме, сільській голові ОСОБА_7 ще до введення об'єкту реконструкції в експлуатацію 29.05.2014 року було відомо про здійснення відповідачем - Фізичною особою - підприємцем Біров Тібором Людвиковичем реконструкції нежитлових будівель та добудови до належного йому готельного комплексу "Гелікон".

Наведене спростовує твердження позивача про те, що Яношівська сільська рада не була обізнаною у питанні готовності об'єкту реконструкції до експлуатації, а про порушення своїх прав дізналася тільки 23.05.2017 року під час проведення ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області.

За таких обставин, суд доходить висновку, що при зверненні до суду із позовом від 11.08.2017 року про зобов'язання Фізичної особи - підприємця Біров Тібора Людвиковича укласти договір пайової участі замовників у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури села Яноші на суму 145 000 грн., Яношівською сільською радою пропущено строк позовної давності, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог суду не надав.

Натомість, позивач не подав суду доказів, які б свідчили про звернення до суду з позовними вимогами у даній справі в межах визначеного строку позовної давності.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено 18.01.2018 року

Суддя Пригара Л.І.