ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року Справа № 926/1413/15

За заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення господарського суду Чернівецької області від 29 жовтня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі № 926/1413/15

за позовом компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED, Hong Kong,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Чернівці,

про звернення стягнення за основним зобовязанням в сумі 20000000,00 грн., шляхом визнання права власності на предмет застави

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача адвокат ОСОБА_2 ордер серії «ЧЦ» № 02830 від 04.10.2017.

СУТЬ СПОРУ: Компанія SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED (Гонконг) звернулась до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Чернівці) з позовом про звернення стягнення за основним зобовязанням у розмірі 20000000,00 грн., шляхом визнання права власності на предмет застави згідно договору про заставу товарів в обігу за № 02/1912 від 19 грудня 2014 року.

Свій позов позивач обґрунтовує обставинами, повязаними з існуванням у відповідача перед позивачем заборгованості за договором позики із заставним забезпеченням № 01/19, за умовами якого позивач надав відповідачу позику на суму 20000000 грн., а останній зобовязався повернути її в строк до 30.06.2015, проте в зазначений термін кошти не повернув.

Відповідач позов визнав в повному обсязі, з підстав викладених в його письмовому відзиві (а. с. 20).

29.10.2015 господарським судом Чернівецької області по даній справі прийнято рішення (суддя Гончарук О. В.), яким задоволено позов компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED (Hong Kong) та звернуто на користь компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED, REG. № 2176121, flat С 23/F Lucky Рlаzа 315-321 Lockhart Rd. Wan Chai, Hong Kong. стягнення за основним зобов'язанням (договору позики), в розмірі 20000000 (двадцять мільйонів) грн., на майно СПДФО ОСОБА_1 (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану будинок 57 А.АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт КР170513, виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 31.01.1997), шляхом визнання права власності на предмети застави згідно договору про заставу товарів в обігу за № 02/1912 від 19 грудня 2014 року, а саме на нові санітарно-технічні вироби, що знаходяться на складах за адресою: м. Чернівці, вулиця Коломийська будівля 1 літера «К», будівля 1-1 літера «И», будівля 1-3 літера «Є». Стягнуто з СПДФО ОСОБА_1 на користь компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED 1827 грн. судового збору та на користь держбюджету України 71253 грн. судового збору. (а. с. 99-101).

13.11.2015 на виконання вказаного рішення видано накази.

30.11.2017 до суду від відповідача надійшла заява про перегляд судового рішення від 29.10.2015 у справі № 926/1413/15 за нововиявленими обставинами, в якій, останній просить суд прийняти заяву до розгляду, скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 29.10.2017 по справі № 926/1413/15 та звільнити його від сплати судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2017 дану заяву передано на розгляд судді Байталюку В. Д.

Ухвалою суду від 04.12.2017 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та прийнятті заяви ФОП ОСОБА_1 про перегляд рішення господарського суду Чернівецької області від 29.10.2015 у справі № 926/1413/15 за нововиявленими обставинами.

06.12.2017 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повторно звернувся до господарського суду Чернівецької області з заявою про перегляд рішення господарського суду Чернівецької області від 29.10.2015 за нововиявленими обставинами у справі № 926/1413/15.

Відповідач посилається на те, що нововиявленими обставинами у даній справі є нові обставини і факти зазначені в рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.11.2017 у справі № 727/10670/17, яким визнано недійсним договір позики № 01/19 від 19.12.2014, укладений між ОСОБА_1 та компанією «Сан-тех трейдинг груп лімітед».

Визнання районним судом вказаного договору позики недійсним, на думку відповідача, є доказом того, що нові обставини і факти мають істотне значення і могли вплинути на прийняття господарським судом Чернівецької області судового рішення у справі № 926/1413/15, втім не були відомі та не могли бути відомі суду і сторонам.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.12.2017 на підставі пункту 6.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Чернівецької області дана заява повторно передана на розгляд судді Байталюку В. Д.

Ухвалою суду від 08.12.2017 розгляд заяви призначено на 19.12.2017 та зобовязано ФОП ОСОБА_1 надати ряд додаткових доказів.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У звязку з цим, відповідач уточнивши свої вимоги 19.12.2017 подав суду письмові зміни до заяви про перегляд судового рішення від 29.10.2015 у справі № 926/1413/15 за нововиявленими обставинами, у змісті якої відповідно до статті 325 Господарського процесуального кодексу України просить суд скасувати судове рішення у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вказані зміни до заяви відповідача прийняті судом.

У судовому засіданні 19.12.2017 оголошено перерву до 04.01.2018.

Позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви, явку свого представника у судове засідання не забезпечив та про причини його неявки суд не повідомив.

При цьому, суд вважає, що неявка представника позивача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими відповідач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Перегляд рішень, ухвал постанов господарського суду за нововиявленими обставинами регулюється главою 3 розділу IV Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до статті 320 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами з наступних підстав:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за особою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до частини третьої статті 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Так, 29.10.2015 рішенням господарського суду Чернівецької області у справі № 926/1413/15 позов задоволено в повному обсязі та звернуто на користь компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED, REG. № 2176121, flat С 23/F Lucky Рlаzа 315-321 Lockhart Rd. Wan Chai, Hong Kong. стягнення за основним зобов'язанням (договору позики), в розмірі 20000000 (двадцять мільйонів) грн., на майно СПДФО ОСОБА_1 (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану будинок 57 А.АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт КР170513, виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 31.01.1997), шляхом визнання права власності на предмети застави згідно договору про заставу товарів в обігу за № 02/1912 від 19 грудня 2014 року, а саме на нові санітарно-технічні вироби, що знаходяться на складах за адресою: м. Чернівці, вулиця Коломийська будівля 1 літера «К», будівля 1-1 літера «И», будівля 1-3 літера «Є». Стягнуто з СПДФО ОСОБА_1 на користь компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED 1827 грн. судового збору та на користь держбюджету України 71253 грн. судового збору.

Вказане рішення ґрунтується на тому, що відповідач не виконав умови укладеного з позивачем договору позики із заставним забезпеченням № 01/19 від 19 грудня 2014 року, відповідно до якого отримав в позику грошові кошти в сумі 20000000,00 (двадцять мільйонів) грн. та не повернув їх в обумовлений строк до 30 червня 2015 року.

Однак, в жовтні 2017 року ОСОБА_3, яка являється дружиною відповідача, звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою про визнання недійсним договору № 01/19 позики від 19 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та компанією «SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED», так як вважає, що договір позики був підписаний сторонами без наміру створити юридичні наслідки, оскільки названа компанія не мала наміру та не могла передати жодних коштів на виконання договору. Заздалегідь знаючи, що договір позики не буде виконуватися і за ним не будуть передаватись у борг кошти, також і ОСОБА_1 не мав на меті отримувати будь-які кошти в позику та жодних дій для виконання договору позики не вчиняв, уклав його з метою приховання спільно набутого майна від майбутнього поділу при розірванні шлюбу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.11.2017 у справі № 727/10670/17 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та визнано недійсним договір позики № 01/19 від 19 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та компанією «Сан-тех трейдинг груп лімітед», яке набрало законної сили 25.11.2017.

Отже, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2017 року у справі № 727/10670/17, яким договір № 01/19 позики від 19 грудня 2014 року визнано недійсним, є нововиявленою обставиною в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи та не були предметом дослідження у справі.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці мотивоване тим, що відповідач компанія «SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED» є фірмою-нерезидентом, жодної фінансово-господарської діяльності в Україні не здійснює та як встановлено в судовому засіданні договір позики та боргова розписка складені та підписані в м. Чернівці.

Згідно частини третьої статті 207 Господарського кодексу України виконання господарського зобовязання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Недійсність договору позики № 01/19 від 19 грудня 2014 року було встановлено у день набрання рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 листопада 2017 року у справі № 727/10670/17 законної сили 25 листопада 2017 року.

Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, договір позики № 01/19 від 19 грудня 2014 року є недійсним з моменту його вчинення, в тому числі є недійсним і на час розгляду справи, за результатами якої було звернуто стягнення за основним зобов'язанням (договору позики), в розмірі 20000000 (двадцять мільйонів) грн., на майно СПДФО ОСОБА_1, шляхом визнання права власності на предмети застави згідно договору про заставу товарів в обігу за № 02/1912 від 19 грудня 2014 року, а саме на нові санітарно-технічні вироби, що знаходяться на складах за адресою: м. Чернівці, вулиця Коломийська будівля 1 літера «К», будівля 1-1 літера «И», будівля 1-3 літера «Є».

Відтак, обставини недійсності договору позики № 01/19 від 19 грудня 2014 року, хоч і були встановлені пізніше, однак в силу положень статті 236 Цивільного кодексу України існували на час розгляду справи № 926/1413/15.

Правові наслідки недійсності правочину та наслідки визнання господарського зобовязання недійсним визначено статтею 216 Цивільного кодексу України та статтею 208 Господарського кодексу України відповідно. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо господарське зобовязання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін у разі виконання зобовязання обома сторонами в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобовязанням, а у разі виконання зобовязання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобовязання з інших підстав кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні все одержане за зобовязанням, а за неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобовязання не передбачені законом.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обовязки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обовязки передбачалися на майбутнє. Тобто, визнання недійсним договору та визнання недійсним зобовязання не є тотожними поняттями, оскільки в силу прямої вказівки закону договір, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а визнання недійсним зобовязання за цим договором стосується наслідків недійсності такого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/24847/14 та від 19.10.2016 у справі № 18/122-12/2.

Отже, враховуючи, що договір позики № 01/19 від 19.12.2014, який був єдиною підставою для ухвалення господарським судом Чернівецької області рішення від 29.10.2015, є недійсним з моменту його (договору) вчинення, суд вирішив заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення у даній справі за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення господарського суду Чернівецької області від 29 жовтня 2015 року по справі № 926/1413/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED відмовити.

При цьому, на переконання суду даний спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, який, як встановлено рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10.11.2017 у справі № 727/10670/17, є засновником та одним з директорів позивача. У звязку з цим, згідно частини девятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір належить покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 240, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 29.10.2015 у справі № 926/1413/15 за нововиявленими обставинами задовольнити.

2. Рішення господарського суду Чернівецької області від 29.10.2015 по справі № 926/1413/15 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. В задоволені позову відмовити.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії «КР» № 170513, виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 31.01.1997):

ь на користь компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED, REG. № 2176121, flat С 23/F Lucky Рlаzа 315-321 Lockhart Rd. Wan Chai, Hong Kong, 1827,00 грн. судового збору;

ь на користь держбюджету України 71253,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено 09.01.2018.

Суддя В. Байталюк

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.