КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Справа№ 910/12330/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача : Щудла А.М. довіреність № б/н від 30.10.17 року;

від відповідача: не прибув;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2017 року

у справі № 910/12330/17 (суддя: Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд"

до Публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк"

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

Встановив

Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" (далі -відповідач) про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Господарський суд міста Києва позовну заяву та додані до неї матеріали повернув без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України своєю ухвалою від 31.07.2017 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, скаржник вказав, що ним в позовній заяві було чітко визначено предмет та подано докази на підтвердження заявлених вимог.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 02.10.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" було прийнято до провадження.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 13.11.2017 року, у зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/12330/17 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного госполарського суду від 13.11.2017 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2017 року у справі № 910/12330/17 до свого провадження у новому складі колегії суддів: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Суліма В.В., на лікарняному, розгляд справи № 910/12330/17 07.12.2017 року - не відбувся.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 року розгляд справи № 910/14047/17 призначено на 16.01.2018 року.

У судовому засіданні 16.01.2018 року представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача у судове засідання 16.01.2018 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №19991044.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 31.07.2017 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 09.06.2016 року у справі № 910/5204/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" були задоволені повністю; в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" за Рамковою угодою № FW115.771 від 31.10.2013 року та укладеними на її підставі договором про надання траншу № 115.44148/FW115.771 від 31.10.2013 року, договором про надання траншу № 115.44185/FW115.771 від 31.10.2013 року, договором про надання траншу № 115.44293/FW115.771 від 12.03.2014 року, зі змінами та доповненнями, у загальному розмірі 2963685,31 грн, звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" права власності на нерухоме майно - єдиний майновий комплекс, адмінбудівля літ. "А" загальна площа 173,3 кв.м, гараж літ. "Б" загальна площа 204,7 кв.м, адмінбудівля літ. "В" загальна площа 76,5 кв.м, склад літ. "Г" загальна площа 18,6 кв.м, нежитлова будівля (адмінбудівля) літ. "О" загальна площа 2138,4 кв.м, склад літ. "П" загальна площа 141,4 кв.м, навіс літ. "Р", убиральня літ. "И", ворота № 4, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський район, смт. Бородянка, вул. Привокзальна, буд. 62а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0, з початковою вартістю, що буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на момент набуття права власності; припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" на єдиний майновий комплекс, адмінбудівля літ. "А" загальна площа 173,3 кв.м, гараж літ. "Б" загальна площа 204,7 кв.м, адмінбудівля літ. "В" загальна площа 76,5 кв.м, склад літ. "Г" загальна площа 18,6 кв.м, нежитлова будівля (адмінбудівля) літ. "О" загальна площа 2138,4 кв.м, склад літ. "П" загальна площа 141,4 кв.м, навіс літ. "Р", убиральня літ. "И", ворота № 4, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський район, смт. Бородянка, вул. Привокзальна, буд. 62а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" на користь Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" 44455 грн. 28 коп. витрат по сплаті судового збору.

Позивач зазначив, що 12.09.2016 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 910/5204/16 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" судового збору у розмірі 44455,28 грн.

Як вказав позивач у позовній заяві, 11.10.2016 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про арешт мана боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на вказане нерухоме майно.

Як зазначив позивач, 19.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого права власності на нерухоме майно було зареєстровано за Публічним акціонерним товариством "Прокредит Банк".

Однак, позивач зазначає, що правочин щодо набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки відбувся з порушенням законодавства, оскільки рішення суду не є правовстановлюючим документом та не може бути підставою для набуття права власності іпотекодержателем на нерухоме майно, оскільки іпотекодержатель може набувати право власності на предмет іпотеки тільки в порядку та у спосіб, визначений ст. 37 Закону України "Про іпотеку" - шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, позивач зазначив, що на момент прийняття нотаріусом спірного рішення, вказане нерухоме майно було обтяжене на підставі постанови про арешт майна боржника від 11.10.2016, що унеможливлює проведення державної реєстрації майна (відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

З огляду на викладене, позивач зазначає, що оскільки правочин щодо визнання за Публічним акціонерним товариством "Прокредит Банк" права власності на спірне нерухоме майно є недійсним, до нього слід застосувати правові наслідки його недійсності, а саме повернути у власність позивача нерухоме майно - єдиний майновий комплекс, адмінбудівля літ. "А" загальна площа 173,3 кв.м, гараж літ. "Б" загальна площа 204,7 кв.м, адмінбудівля літ. "В" загальна площа 76,5 кв.м, склад літ. "Г" загальна площа 18,6 кв.м, нежитлова будівля (адмінбудівля) літ. "О" загальна площа 2138,4 кв.м, склад літ. "П" загальна площа 141,4 кв.м, навіс літ. "Р", убиральня літ. "И", ворота № 4, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський район, смт. Бородянка, вул. Привокзальна, буд. 62а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0.

Враховуючи викладене, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просив суд першої інстанції (відповідно до прохальної частини позовної заяви): визнати правочин щодо набуття за Публічним акціонерним товариством "Прокредит Банк" права власності на нерухоме майно - єдиний майновий комплекс, адмінбудівля літ. "А" загальна площа 173,3 кв.м, гараж літ. "Б" загальна площа 204,7 кв.м, адмінбудівля літ. "В" загальна площа 76,5 кв.м, склад літ. "Г" загальна площа 18,6 кв.м, нежитлова будівля (адмінбудівля) літ. "О" загальна площа 2138,4 кв.м, склад літ. "П" загальна площа 141,4 кв.м, навіс літ. "Р", убиральня літ. "И", ворота № 4, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський район, смт. Бородянка, вул. Привокзальна, буд. 62а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0, недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом повернення сторін до попереднього майнового стану.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно п. 4 ч. 2 ч. 54 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог.

Відповідно до п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення; підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, предмет позову повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Тобто, позивач повинен обґрунтувати позовні вимоги не лише шляхом зазначення підстав позову (обставин, на яких він ґрунтується, суті порушеного права), а й шляхом зазначення чітких вимог, з якими він звертається до суду, тобто, по суті, чітко вказати спосіб захисту, шляхом застосування якого позивач просить суд здійснити захист порушених прав позивача. Позивач повинен чітко сформулювати предмет позову, зазначивши, які конкретно наслідки недійсності правочину позивач просить застосувати суд та в якій саме формі здійснити повернення сторін до попереднього майнового стану.

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, у прохальній частині позовної заяви відсутня чітко викладена вимога до суду (предмет позову), а саме не вказано які конкретно наслідки недійсності правочину позивач просить застосувати суд та в якій саме формі здійснити повернення сторін до попереднього майнового стану, тобто чітко не вказано спосіб захисту, шляхом застосування якого позивач просить суд здійснити захист порушених прав позивача.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що ним в позовній заяві було чітко визначено предмет та подано докази на підтвердження заявлених вимог.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення) позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; суми договору (у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів).

Так, в описовій частині позовної заяви позивач зазначає, що оскільки правочин щодо визнання за Публічним акціонерним товариством "Прокредит Банк" права власності на спірне нерухоме майно є недійсним, до нього слід застосувати правові наслідки його недійсності, а саме повернути у власність позивача нерухоме майно - єдиний майновий комплекс, адмінбудівля літ. "А" загальна площа 173,3 кв.м, гараж літ. "Б" загальна площа 204,7 кв.м, адмінбудівля літ. "В" загальна площа 76,5 кв.м, склад літ. "Г" загальна площа 18,6 кв.м, нежитлова будівля (адмінбудівля) літ. "О" загальна площа 2138,4 кв.м, склад літ. "П" загальна площа 141,4 кв.м, навіс літ. "Р", убиральня літ. "И", ворота № 4, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський район, смт. Бородянка, вул. Привокзальна, буд. 62а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0.

Відповідно до п. 2.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України чи частиною другою статті 208 Господарського кодексу України, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру.

Водночас, у п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах ч. 5 ст. 216, ст. 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 2 ст. 54, ст. 55 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної ухвали).

Таким чином,як правильно встановлено судом першої інстанції, за умови, якщо позовну вимогу заявлено про визнання правочину недійсним без застосування наслідків такої недійсності, судовий збір сплачується як з немайнового спору. За позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину судовий збір сплачується залежно від вартості майна (суми коштів), стосовно якого (якої) заявлено вимогу. У випадку об'єднання відповідних вимог судовий збір підлягає сплаті з вимог як немайнового, так і майнового характеру.

Однак, з огляду на незазначення позивачем чіткого предмету позову (змісту позовних вимог) суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо неможливості визначення ціни позову (у випадку, якщо заявлені позивачем вимоги про застосування наслідків недійсності правочину полягають у поверненні майна у відносинах реституції) та відповідно суми судового збору, яка підлягала сплаті.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було долучено платіжне доручення № 18738503-3 від 06.06.2017 року на суму 1600,00 грн, тобто позивачем не був сплачений судовий збір за вимоги майнового характеру.

Відповідно до п. 4, ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, зокрема, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийнята господарським судом ухвала відповідає ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни ухвали, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, ухвала Господарського суду міста Києва від 31.07.2017 року у справі №910/12330/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 271, 281-284 Господарський процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2017 року у справі №910/12330/17 - залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Матеріали справи №910/12330/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич

Повний текст судового рішення складено 22.01.2018 року