ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

закриття провадження у справі

18.01.2018м. ДніпроСправа № 904/10373/17

За позовом Приватного підприємства "Продснаб", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод № 3", м. Дніпро

про стягнення 365831,37 грн

Суддя Воронько В.Д.,

при секретарі судового засідання Батир Б.В.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник ОСОБА_1, довіреність від 07.11.2017,

розглянувши матеріали справи, -

СУТЬ СПОРУ:

14.12.2017 Приватне підприємство "Продснаб" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод № 3" (далі - відповідач), у якому заявило вимогу про стягнення основного боргу у сумі 354562,20 грн, пені у сумі 6312,99 грн, інфляційних втрат у сумі 4254,74 грн та 3% річних у сумі 701,44 грн, нарахованих ним з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 4, укладеного між сторонами 07.09.2017.

Ухвалою суду від 14.12.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 18.01.2018 на підставі ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діяла до 15.12.2017.

15.12.2017 на підставі Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 9 частини першої розділу ХІ "Перехідні положення" нової редакції Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, розгляд цієї справи слід здійснювати за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального та спрощеного).

За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 247 ГПК України у спрощеному провадженні господарський суд розглядає малозначні справи, а крім того, у спрощеному порядку може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ зазначених у частині четвертій цієї статті.

Ця справа не відповідає ознакам малозначної справи, наведеним у ч. 5 ст. 12 ГПК України. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 247 ГПК України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, наразі також свідчать про відсутність підстав для розгляду цієї справи у спрощеному порядку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що ця справа підлягає подальшому розгляду за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження у зв'язку з необхідністю визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

У призначене на 18.01.2018 судове засідання позивач не забезпечив явку свого повноважного представника, але 15.01.2018 надіслав до суду заяву про відмову від позову, посилаючись на відсутність предмету спору через повну оплату відповідачем боргу. У заяві позивач зазначає, що наслідки відмови від позову йому відомі, а тому просить суд прийняти заяву та закрити провадження у цій справі.

Представник відповідача повністю підтримав заву позивача та не заперечив проти розгляду справи за відсутності останнього.

З урахуванням обставин справи, наявних у ній доказів та вищезгаданої заяви позивача, керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 86, 91, 182, 183 та 202 ГПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у підготовчому засіданні за відсутності представника позивача, - на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, зокрема заяву позивача про відмову від позову та закриття провадження у справі, суд, враховуючи обставини справи та подані матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2017 між Приватним підприємством "Продснаб" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод № 3" було укладено договір поставки № 4, за умовами якого позивач (постачальник) зобов'язався продати, а відповідач (покупець) зобов'язався прийняти та оплатити товар (муку пшеничну та висівки), згідно умов цього договору.

На виконання умов вказаного договору позивач на підставі товарно-транспортних накладних № НОМЕР_1 від 03.10.2017, № НОМЕР_2 від 11.10.2017 № НОМЕР_3 від 13.10.2017, № НОМЕР_4 від 17.10.2017, № НОМЕР_5 від 27.10.2017, № НОМЕР_6 від 31.10.2017 здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 1131002,76 грн, що також підтверджується видатковою накладною № РН-000186 від 03.10.2017 та рахунком-фактурою № СФ-0000301 від 02.10.2017 на суму 194133,12 грн, видатковою накладною № РН-000190 від 11.10.2017 та рахунком-фактурою № СФ-0000308 від 11.10.2017 на суму 188355,84 грн, видатковою накладною № РН-000192 від 13.10.2017 та рахунком-фактурою № СФ-0000311 від 13.10.2017 на суму 197043,84 грн, видатковою накладною № РН-000193 від 17.10.2017 та рахунком-фактурою № СФ-0000316 від 17.10.2017 на суму 196907,76 грн, видатковою накладною № РН-000198 від 27.10.2017 та рахунком-фактурою № СФ-0000326 від 27.10.2017 на суму 183464,28 грн, видатковою накладною № РН-000199 від 31.10.2017 та рахунком-фактурою № СФ-0000328 від 31.10.2017 на суму 171097,92 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Проте, відповідачем в порушення взятих на себе умов договору оплату за поставлений товар здійснив лише частково, а саме за видатковою накладною № РН-000186 від 03.10.2017 на суму 194133,12 грн, видатковою накладною № РН-000190 від 11.10.2017 на суму 188355,84 грн, видатковою накладною № РН-000192 від 13.10.2017 на суму 197043,84 грн та видатковою накладною № РН-000193 від 17.10.2017 на суму 196907,76 грн.

В результаті чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 354562,20 грн за поставлений товар згідно видаткової накладної № РН-000198 від 27.10.2017 на суму 183464,28 грн та видаткової накладної № РН-000199 від 31.10.2017 на суму 171097,92 грн.

Наявна заборгованість і стала підставою для звернення позивач до суду з цим позовом, предметом якого є стягнення з відповідача суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Однак, 15.01.2018 позивач подав до суду заяву про відмову від позову.

Оцінивши надані докази, враховуючи заяву позивача про відмову від позову, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Позивач у заяві прямо послався на ст. 191 ГПК України, що суд розцінює як обізнаність заявника зі змістом цієї статті, у т.ч. її частиною 2, якою встановлено, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Вищезгадана заява підписана директором ПП "Промснаб" ОСОБА_2, повноваження якого підтверджено Статутом підприємства.

Відповідно до частини 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно чинному законодавству України директор, тобто посадова особа, якій надано право від імені юридичної особи представляти її інтереси належить до числа органів юридичної особи, - а тому директор ОСОБА_2 правомірно підписав вищезгадану заяву.

За таких обставин відмова позивача від позову не суперечить чинному законодавству, а також його охоронюваним законом правам та правам інших осіб, - а тому приймається судом.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу (ч. 4 ст. 185 ГПКК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, яка кореспондується з п. 2 ч. 2 ст. 185 цього Кодексу, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю з вищеназваних підстав.

При вирішенні питання про розподіл судового збору суд керується наступним.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 5 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Виходячи з викладених правових норм, закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору, - тобто судовий збір на користь позивача у зв'язку з закриттям провадження у справі через відмову останнього від позову поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 177, 182, 183, 185, 191, 231-235 Господарського кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження.

2. За результатами підготовчого засідання провадження у справі закрити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 18.01.2018 та складена 22.01.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_3