ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" січня 2018 р. Справа № 911/2723/15

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши скаргу публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний банк на дії головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний банк

до Товариства з обмеженою відповідальністю Ютем Інжинірінг

про стягнення 158 842,96 грн.

за участю представників учасників процесу:

позивач (стягувач, скаржник) ОСОБА_1, предст. за дов. № 58 від 03.01.2017;

відповідач (боржник) не зявився;

ДВС не зявився;

встановив:

До господарського суду Київської області звернулось публічне акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний банк із скаргою на дії головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2017 скаргу прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду скарги призначено на 11.12.2017.

11.12.2017 стягувач в судовому засіданні усно обґрунтував заявлену ним скаргу на бездіяльність ДВС, яку просив задовольнити в повному обсязі.

Так, в своїй скарзі позивач посилається на те, що державним виконавцем не вжито всіх, передбачених законом заходів щодо примусового виконання наказу суду від 24.11.2015, що призвело до винесення незаконної, на думку скаржника, постанови від 30.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві, у звязку з чим остання підлягає визнанню незаконною та скасуванню, а виконавчі дії поновленню.

На підставі ухвали суду від 11.12.2017 розгляд скарги було відкладено на 15.01.2018 та повторно зобовязано Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №51208856 та письмові пояснення по суті скарги.

Відповідно до п. 11 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, що набрав чинності 15.12.2017 заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання 15.01.2018 року представник органу ДВС та боржника повторно не зявились, письмових пояснень на подану скаргу, а також матеріалів виконавчого провадження до суду не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на те, що орган ДВС належним чином та відповідач завчасно повідомлялись про розгляд скарги, а також зважаючи на строки встановлені ч. 1 ст. 342 ГПК України та керуючись ст. 42 ГПК України, яка зобовязує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши скаргу публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний банк на бездіяльність головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, суд приходить до висновку, що доводи скаржника є обґрунтовані, а скарга є такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

24.05.2016 року головним державним виконавцем Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №911/2723/15 виданого 24.11.2015 року Господарським судом Київської області про стягнення з ТОВ «Ютем Інжирінг» на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 135 911,29 грн.

Як вбачається з матеріалів поданої скарги та пояснень скаржника, у звязку із відсутністю будь-якої інформації про хід виконавчого провадження з примусового виконання вище вказаного виконавчого документа, 09.08.2017 року на адресу Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було скеровано запит про хід виконавчого провадження (копія в матеріалах справи).

29.08.2017 року на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» надійшла відповідь Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вих. №4575/15.30-27/2017 від 17.08.2017, відповідно до якої повідомлялось, що 30.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, вказані дії, на думку скаржника, є порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не вжив всіх можливих заходів примусового виконання рішення, та несвоєчасно направив на його адресу постанову про повернення виконавчого документа, чим позбавив заявника на повторну подачу виконавчого документа до Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в строки, зазначені в постанові.

Зважаючи на викладене, скаржник просить визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа протиправними, а постанову про повернення виконавчого документа від 30.06.2016 незаконною та скасувати останню.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, надалі Закон, ЗУ «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В силу ч.2 ст.30 Закону, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Частиною 1 статті 32 цього ж Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України №512/5 від 02.04.2012 (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, далі Інструкція), організацію розшуку майна боржника державний виконавець здійснює, зокрема, шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, банків, Державної автомобільної інспекції, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі здійснювати виконавчі дії.

Перелік заходів, які повинні вживатися державним виконавцем у процесі виконавчого провадження, визначений у статті 11 Закону не є вичерпним, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п.п.1, 2, 4, 7 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну службу» основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Частиною першою статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2).

При цьому, висновок щодо "безрезультатності" та/або "неможливості розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Однак, державним виконавцем, на вимогу суду, не надано будь-яких пояснень чи матеріалів виконавчого провадження, які б спростовували викладені вище обставини, зокрема, доказів, що ним вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, в тому числі і здійснення заходів розшуку майна та виявлення рахунків боржника з тією періодичністю, як це зазначено в ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження».

В свою чергу, заявник з посиланням на норми чинного законодавства надав суду вичерпний перелік підстав для скасування постанови про повернення виконавчого документа та визнання дій/бездіяльності державного виконавця незаконними, а тому скарга публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний банк, що полягає у невчиненні в повному обсязі дій, спрямованих на примусове виконання наказу № 911/2723/15 від 24.11.2015, є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ст. 345 ГПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 343,345 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017), Закону України Про виконавче провадження, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 року з примусового виконання наказу №911/2723/15 виданого Господарським судом Київської області 24.11.2015 року.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016року з примусового виконання наказу №911/2723/15 виданого Господарським судом Київської області 24.11.2015 року.

3. Зобовязати головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу №911/2723/15 виданого Господарським судом Київської області 24.11.2015 року.

4. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі та Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін