ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04 січня 2018 року м. Черкаси справа № 925/1961/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від органу ДВС: не з'явився;

розглянувши матеріали скарги приватного акціонерного товариства "АПК -Інвест" на протиправну бездіяльність та рішення органу ДВС по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапровіант" про стягнення 79 095,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням по справі від 19.01.2016 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Товариства із обмеженою відповідальністю "Мегапровіант" на користь Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест" 71 198,11 грн. основного боргу за товар, 5641,09 грн. пені, 3559,91 грн. штрафу, 382,18 грн. як 3% відсотки річних, на підставі умов договору поставки № 553/МКИ-Тн-15 від 08.05.2015 року та 1218,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

На виконання судового рішення видано наказ від 01.02.2016.

13.12.2017 позивач по справі, приватне акціонерне товариство "АПК -Інвест", звернувся до суду із скаргою № 952 від 08.12.2017 на протиправну бездіяльність та рішення органу ДВС (а.с. 59).

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

В судове засідання на розгляд скарги представники сторін та органу ДВС (які належним чином повідомлені про дату і час його проведення) не з'явилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 342 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

В поданій скарзі позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області в особі головного державного виконавця Решетняка В.А. із незабезпечення здійснення комплексу всіх можливих та достатніх дій для виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 50370906 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по рішенню у даній справі та ненадання інформації про стан виконавчого провадження стягувачу.

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області в особі головного державного виконавця Решетняка В.А. про повернення виконавчого документа стягувачу.

- зобов'язати Черкаський районний відділ ДВС ГТУЮ у Черкаській області поновити виконавче провадження на підставі наказу господарського суду Черкаської області від 01.02.2016 у справі № 925/1961/15 та забезпечити здійснення у виконавчому провадженні № 50370906 комплексу дій, спрямованих на належне та в повному обсязі виконання рішення суду.

З матеріалів скарги вбачається наступне:

23.02.2016 на підставі заяви позивача про примусове виконання судового рішення від 19.02.2016 головним державним виконавцем відділу ДВС Черкаського районного управління юстиції ОСОБА_1 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 65) на підставі наказу від 01.02.2016, виданого на виконання судового рішення у даній справі.

02.11.2017 цим державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с. 79) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

Позивач доводить, що державним виконавцем вчинено не весь можливий комплекс дій, які згідно положень ЗУ "Про виконавче провадження" передбачений для примусового виконання судового рішення. Зокрема, не було вжито заходи до виявлення і звернення стягнення на майно, яке обліковується на окремому балансі філії, представництва чи іншого відокремленого підрозділу боржника. Не було з'ясовано, чи немає у інших осіб майна, належного боржнику. Також позивач вважає, що державний виконавець протиправно не вирішив питання про притягнення винуватих осіб до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця; не обмежив виїзд керівника боржника за кордон; не звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому орган ДВС не надсилав позивачу інформацію про хід здійснення виконавчого провадження за направленими запитами.

У постанові про відкриття виконавчого провадження (а.с. 65), наданій позивачем суду, замальовано коректором ідентифікатор доступу до матеріалів виконавчого провадження, що унеможливлює суду самостійно ознайомитися із ходом виконавчого провадження та обсягом вжитих державним виконавцем заходів по виконанню рішення у справі.

Позивач надав роздруківку інформації про виконавче провадження (а.с. 72), в якій також замальовано ідентифікатор доступу до інформації про виконавче провадження.

Позивач не надав суду доказів, що він, як сторона виконавчого провадження, ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та не знайшов там доказів того, що державний виконавець розшукував все майно відповідача та вживав інші заходи, крім накладення арешту на його банківських рахунках (постанова від 05.05.2017 а.с. 75).

Позбавлення позивачем суду можливості самостійно перевірити хід виконавчого провадження приховуванням ідентифікатора доступу до інформації про виконавче провадження, унеможливлює суду встановити дійсний перелік всіх вжитих державним виконавцем заходів, які внесено ним до Єдиного реєстру виконавчих проваджень.

Також з боку позивача немає доказів із матеріалів виконавчого провадження про те, що орган ДВС дійсно не направляв ніяких повідомлень позивачу про хід виконавчого провадження за його запитами, які могли направлятися з ДВС простою кореспонденцією.

Однак у справі немає й доказів з боку органу ДВС про те, що ним вживалися заходи (і які саме) щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника (приміщення, земельні ділянки, автотранспорт, товари і продукція, цінні папери, майнові права, майно, що обліковується у філіях та представництвах та ін.), чи проводився його опис та арешт.

У відповідності до ч. 2,3 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

У відповідності до ч. 2 ст. 74 ГПК України, у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

На пропозицію суду органом ДВС не було подано ніяких заперечень проти доводів позивача про не вчинення державним виконавцем всіх передбачених ЗУ "Про виконавче провадження" заходів для розшуку майна боржника. Тому суд вважає встановленою обставину невжиття державним виконавцем всіх передбачених Законом заходів для виявлення майна відповідача і звернення на нього стягнення.

У відповідності до ч. 3 ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, обов'язковість судових рішень, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України (ст. 18 ГПК України).

Згідно ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Оскаржена постанова державного виконавця мотивована п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" -- відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

Суд, не отримавши від позивача, як сторони виконавчого провадження, достовірних доказів того, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні документи державного виконавця про вжиття ним всього можливого комплексу заходів до розшуку майна боржника, його опису та арешту, не може вважати доведеною протиправну бездіяльність органу ДВС та державного виконавця Решетняка В.А., яку просить визнати позивач.

Однак враховуючи те, що судове рішення у примусовому порядку повинно бути виконано із застосуванням всіх заходів, передбачених нормами ЗУ "Про виконавче провадження", а державний виконавець не надав суду доказів того, що ним було проведено розшук всього належного майна боржника і вжиті ним заходи по розшуку майна дійсно виявилися безрезультатними, то суд вважає, що постанову від 02.11.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу слід скасувати і зобов'язати орган ДВС поновити виконавче провадження.

Доводи позивача про те, що державний виконавець повинен був вжити заходи до притягнення винних осіб та керівництва боржника до адміністративної і кримінальної відповідальності, не мають стосунку до підстав, на які послався державний виконавець у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві, а тому судом до уваги не приймаються і не можуть бути доказом протиправності дій державного виконавця при прийнятті оскаржуваної постанови.

Згідно положень ч. 2 ст. 343 ГПК України - у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). На думку суду, неправомірність і протиправність є тотожними поняттями.

Згідно ч. 3 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, такі самі дії може вчинити і суд для більш повного захисту і відновлення порушеного права учасника виконавчого провадження. Це відповідає ст. 5 ГПК України. Обраний позивачем спосіб захисту свого права не суперечить чинному законодавству.

На підставі викладеного, скаргу позивача від 08.12.2017 року № 952 слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 339, 342,343 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу позивача, приватного акціонерного товариства "АПК -Інвест" від 08.12.2017 року № 952 на протиправну бездіяльність та рішення органу державної виконавчої служби - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною (неправомірною) та скасувати постанову головного державного виконавця Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області в особі головного державного виконавця Решетняка В.А. про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.11.2017 у ВП № 50370906.

3. Зобов'язати Черкаський районний відділ ДВС ГТУЮ у Черкаській області в особі головного державного виконавця Решетняка В.А. поновити виконавче провадження на підставі наказу господарського суду Черкаської області від 01.02.2016 у справі № 925/1961/15 та забезпечити здійснення у виконавчому провадженні № 50370906 комплексу дій, спрямованих на належне та в повному обсязі виконання рішення суду.

4. В решті вимог у скарзі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Суддя Н.М. Спаських