Суд
УХВАЛА

17 січня 2018 року

м. Київ

справа № 904/2578/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Булгакової І.В., Пєскова В.Г.,

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлобудінвест"

ліквідатор - Морозов І.А.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_5

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017

у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. (головуючий), Погребняк В.Я., Удовиченко О.С.

за заявою голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобудінвест" Морозова І.А.

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вищого господарського суду України від 20.09.2017 у справі № 904/2578/14 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючого, Погребняка В.Я., Удовиченка О.С. касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2017 у справі №904/2578/14 скасовано та прийнято у справі №904/2578/14 нове рішення:

"Заяву ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича №18.5/970 від 17.02.2016 задовольнити.

Визнати недійсними результати аукціону з продажу майна ТОВ "Житлобудінвест" цілісним майновим комплексом, проведеного 04.08.2015 Товарною біржею "Катеринославська", оформлені протоколом №1 від 04.08.2015, з Додатком №1, визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 04.08.2015 цілісного майнового комплексу, що складається з основних засобів та товарно-матеріальних цінностей ТОВ "Житлобудінвест" (м. Дніпро, вул. Дарницька, 21), оформлений в простій письмовій формі та укладений між ТОВ "Житлобудінвест" в особі ліквідатора Морозова І.А. та ОСОБА_5 (АДРЕСА_1), та визнати недійсним Акт №1 про передання права власності від 07.08.2015.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобудінвест" (49051, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 10, кімн. 323, код ЄДРЮОФОПГФ 24229997) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код ЄДРЮОФОПГФ 34047020) 9 094 (дев'ять тисяч дев'яносто чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати наказ.".

Відповідно до накладної органу поштового зв'зку 14.12.2017 до Верховного Суду України було відправлено заяву ОСОБА_5 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 у справі № 904/2578/14 з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017.

На обґрунтування зазначених заявником підстав для перегляду судового рішення до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 02.06.2015 у справі № 13/5025/2136/11, від 02.12.2015 у справі № 4/7, від 01.11.2016 у справі № Б26/198-09, від 23.11.16 №904/2578/14, від 27.06.2017 у справі № 910/24994/15, від 20.09.2017 у справі № 909/1063/14 та постанов Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі № 3-3902к09 та від 25.05.2017 у справі № 6/291.

15.12.2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

28.12.2017 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Катеринчук Л.Й. - головуючого, Пєскова В.Г., Погребняка В.Я. передано заяву ОСОБА_5 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 у справі №904/2578/14 в порядку Розділу XII-2 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017.

02.01.2018 суддями Верховного Суду Катеринчук Л.Й. та Погребняком В.Я. подано заяви про самовідвід у розгляді справи №904/2578/14 в порядку статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України в редакції з 15.12.2017.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.01.2018 заяви суддів Катеринчук Л.Й. та Погребняка В.Я. від 02.01.2018 про самовідвід у розгляді справи №904/2578/14 було задоволено.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного господарського суду від 03.01.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 904/2578/14 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу між суддями від 03.01.2018 для розгляду заяви у справі № 904/2578/14 було визначено колегію суддів у складі: головуючого - Білоуса В.В., суддів: Булгакової І.В., Пєскова В.Г.

На розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Білоуса В.В. - головуючого, Булгакової І.В., Пєскова В.Г. від 03.01.2018 передано заяву ОСОБА_5 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 у справі № 904/2578/14 в порядку Розділу XII-2 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017.

Перевіривши доводи заявника та дослідивши додані до заяви матеріали, колегія суддів вважає, що ними не підтверджено неоднаковість застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України, у редакції до 15.12.2017, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

Як зазначено в матеріалах оскаржуваної постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017, предметом перегляду у справі було визнання недійсними результатів аукціону від 04.08.2015 з продажу майна банкрута, що перебувало в іпотеці публічного акціонертого товариства "Дельта Банк", з посиланням на обставини порушення ліквідатором банкрута та організатором аукціону порядку продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі.

Обґрунтовуючи свою позицію, Вищий господарський суд України зазначив, що дії ліквідатора боржника на предмет обрання ним такого способу реалізації майна боржника, як другого повторного аукціону з продажу майна боржника цілісним майновим комплексом, в той час як згідно із законодавством про банкрутство ліквідатор міг обрати на власний розсуд значно ефективніший спосіб продажу майна боржника окремими лотами після реєстрації майнових прав на окремі квартири та нежитлові приміщення у завершеному будівництвом будинку є недобросовісними, оскільки ліквідатор був зобов'язаний вчинити дії з продажу майна боржника за найвищу ціну, відповідно до вимог частин 1, 5 статті 44, частини 3 статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

Предметом перегляду у постанові Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі № 910/24994/15, на яку посилається заявник, як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, за подібного предмета позову, а саме визнання недійсним другого повторного аукціону та договору купівлі-продажу, є порушення саме процедури проведення аукціону, відповідно до частини 6 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", та як наслідок продаж майнового комплексу на аукціоні окремими лотами, із окремим визначенням початкової вартості кожного об'єкта, що, на думку касаційного суду, було грубим порушенням вимог статті 43, частини 5 статті 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом". Відтак реалізація майна боржника фактично відбулася в порядку статті 66 Закону про банкрутство, оскільки заставне майно боржника було виставлене на спірному аукціоні за значно нижчою від ринковою вартістю та було реалізовано ліквідатором без згоди забезпеченого кредитора, що суперечить вимогам частини 2 статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

Відтак, у зазначеній вище постанові суд касаційної інстанції порушує питання про чисельні грубі порушення, допущені арбітражним керуючим під час виконання обов'язків ліквідатора боржника в процедурі проведення аукціону, а саме щодо визначення кандидатури організатора аукціону та продажу майна боржника на аукціоні окремими лотами, тоді як в оскаржуваній постанові ставиться під сумнів процедура продажу майна на аукціоні цілісним майновим комплексом, що свідчить про різні фактичні обставини у справах.

У постанові Вищого господарського суду від 01.11.2016 у справі № Б/26/198-09, за аналогічного предмету позову, продаж майна банкрута на аукціоні за звітом про оцінку, який втратив свою чинність та про його продаж за значно заниженою ціною, визнано таким, що відбувся у відповідності до вимог частини 1 статті 43 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", оскільки майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором, а згідно статті 65, частини 3 та частини 4 статті 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" другий повторний аукціон передбачає, що початкова вартість майна на такому аукціону знижується доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір, тобто оцінка має значення лише для визначення початкової вартості майна на першому аукціоні, а на повторному та другому повторному аукціоні законодавчо передбачено механізм зниження ціни. Тоді як в оскаржуваній постанові суд касаційної інстанції визнав поділ майна банкрута та його продаж частинами (окремими лотами) таким, що не відповідає вимогам закону, в порядку частини 5 статті 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" щодо процедури продажу, тобто за інших фактичних обставин.

Отже, аналіз змісту постанов Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі № 910/24994/15 та від 01.11.2016 у справі № Б26/198-09, на які посилається заявник, як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, та оскаржуваної постанови суду касаційної інстанції, яка є предметом перегляду у цій справі, свідчить, що постанови прийняті за одного і того самого предмету позову, відрізняються за змістом позовних вимог, фактичними обставинами, встановленими судами та за іншого матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

Враховуючи, що факт подібності правовідносин у наведених заявником постановах не підтвердився, підстави для висновку про різне застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права відсутні.

Аналіз змісту постанови Верховного Суду України від 29.09.2009 року у справі № 3-3902к09, яку надано заявником та оскаржуваної постанови суду касаційної інстанції, яка є предметом перегляду в цій справі, свідчить, що правовідносини у зазначених справах не є подібними, оскільки предметом перегляду у межах позовного провадження було стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок несплати за надані послуги з транспортування природного газу за договором у порядку статей 212 та 613 Цивільного кодексу України а також застосування статті 11117 Господарського процесуального кодексу України, якою визначаються межі перегляду справи в касаційному порядку. Однак, зазначені вище норми законодавства не були предметом перегляду в оскаржуваній постанові, відтак не підтверджено обгрунтованість посилань заявника як на підставу для перегляду Верховним Судом постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 у справі № 904/2578/14, передбачену пунктом 3 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, колегія суддів не може взяти до уваги посилання заявника на постанови Вищого господарського суду від 02.06.2015 у справі № 13/5025/2136/11, від 02.12.2015 у справі № 4/7, від 23.11.2016 у справі № 904/2578/14, від 20.09.2017 у справі № 909/1063/14 та постанову Верховного Суду України від 25.05.2017 у справі № 6/291, оскільки спір у зазначених постановах не було вирішено остаточно.

На підставі викладеного та керуючись підпунктами 1, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, пунктом 6 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VII, статтями 11116, 11117,11121 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у допуску справи № 904/2578/14 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді І.В. Булгакова

В.Г. Пєсков