КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2018 р. Справа№ 910/15599/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадсько-соціальне інформаційне агентство «Ваша Надія»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 15.11.2017, повний текст якого складений та підписаний 17.11.2017,

у справі № 910/15599/17 (суддя Чичнчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадсько-соціальне інформаційне агентство «Ваша Надія»

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про усунення перешкод, створених відповідачем у реалізації позивачем права володіння та користування нерухомим майном, шляхом зобов'язання відповідача звільнити приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він набув права власності на спірне майно в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в той час як попередній власник спірного майна (ОСОБА_2), в порушення положень Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору від 23.04.2004, без згоди іпотекодержателя передав його в оренду Друкованому засобу масової інформації «Антикорупційний вісник «Ваша надія», засновником якого є відповідач (вказаний друкований засіб масової інформації не є юридичною особою, а відтак, відповідачем у справі має бути саме відповідач), проте такий договір є нікчемним у силу приписів Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2017, повний текст якого складений та підписаний 17.11.2017, у справі № 910/15599/17 позовні вимоги задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність у нього законного права власності на спірне майно, і що укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Антикорупційним вісником «Ваша Надія» (орендар) договір оренди житлового приміщення від 01.12.2016 є недійсним, тобто таким, що не створює жодних юридичних наслідків, тому у Антикорупційного вісника «Ваша Надія» відсутні правові підстави для перебування у квартирі АДРЕСА_1.

При розгляді справи по суті суд першої інстанції зазначив і про те, що:

- заперечення відповідача з приводу відсутності правових підстав у позивача на звернення до суду з даним позовом з огляду на наявність у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва справи за позовом Антикорупційного вісника «Ваша Надія» в особі головного редактора ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про захист прав орендаря, є необґрунтованими, оскільки в указаному спорі право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Антикорупційним вісником «Ваша Надія», підтверджується, а не оспорюється, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія відповідної позовної заяви;

- заперечення відповідача з приводу наявності ухвали Голосіївського районного суду м. Києва про забезпечення позову у справі № 752/9777/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання протиправними дій нотаріуса від 12.04.2017 щодо проведення реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1 відхиляються як безпідставні, адже ухвалою про забезпечення позову у вказаній справі спір по суті не вирішується, будь-які фактичні обставини не встановлюються. Така ухвала не має преюдиційного значення для суду у справі № 910/15599/17;

- відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 752/9777/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання протиправними дій нотаріуса від 12.04.2017 щодо проведення реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1, оскільки наявність справи № 752/9777/17 у Голосіївському районному суді міста Києва не перешкоджає розгляду справи № 910/15599/17 та встановленню у ній усіх фактичних обставин на підставі поданих доказів. При цьому, суд врахував, що згідно з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві, розгляд справи № 752/9777/17 призначено лише на 23.01.2018;

- відомості про анулювання доступу приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за наказом від 25.01.2017 № 185/5 до уваги не приймаються оскільки ці відомості не спростовують факту реєстрації за позивачем права власності на майно;

- надані відповідачем копії ухвал про задоволення скарг на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань також не підтверджують доводів відповідача щодо незаконного володіння позивачем спірним майном;

- подане відповідачем рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2017 у справі № 752/6774/13-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ТАС-Інвестбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 16.02.2007, зареєстрованого в реєстрі за №1379, таким, що не підлягає виконанню, не встановлює фактів, що свідчать про відсутність у позивача правового титулу власника квартири АДРЕСА_1. Вказане рішення не підтверджує оспорювання права власності позивача на зазначене майно, оскільки це право на предмет іпотеки зареєстровано 12.04.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису 20015546).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Громадсько-соціальне інформаційне агентство «Ваша Надія» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі № 910/15599/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що спірне рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнято внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та які суд першої інстанції визнав встановленими.

В обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на те, що:

- відповідач ніяким чином не порушує право власності чи законного володіння «нібито» майна позивача, а відтак, були відсутні правові підстави для задоволення позову. Так, відповідач зазначив про те, що право його користування спірним майном ґрунтується на договорі оренди, в той час як за приписами ЦК України зміна власника майна не впливає на договір оренди;

- у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа № 752/9777/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання протиправними дій нотаріуса від 12.04.2017 щодо проведення реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1, ухвалою від 23.05.2017 у якій до розгляду справи по суті заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та будь-яким особам вчиняти дії щодо входження в спірну квартиру, тобто на даний час існує рішення суду, яке забороняє позивачу здійснити входження в квартиру, яке має преюдиційне значення для будь-якого суду щодо вимог, які є взаємопов'язаними між собою.

Також відповідач зазначив про те, що, на його думку, є доцільним зупинити провадження у цій справі, оскільки у разі задоволення позову Голосіївським районним судом міста Києва і якщо буде скасовано рішення приватного нотаріуса про реєстрацію за позивачем права власності на спірне майно, останній втратить право звертатися з цим позовом до суду (з аналогічним клопотанням до суду апеляційної інстанції відповідач не звертався - примітка суду;

- існує ряд кримінальних проваджень щодо факту незаконного заволодіння позивачем спірного майна (ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2017 у справі № 752/11421/17, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2017 у справі № 752-9668-17);

- посилання позивача на п. 10.1 іпотечного договору та ЗУ «Про іпотеку» є неактуальними оскільки останній є «нібито» новим власником майна, а не іпотекодержателем, а після оформлення власності на майно будь-які зобов'язання та умови іпотечного договору припиняють свою дію та є неактуальними;

- позивач не довів, яким саме чином чиняться перешкоди у користуванні «нібито» його майном, оскільки на даний час існує чинний (дійсний) договір оренди, який є прямою підставою перебування відповідача у приміщенні, а також ряд судових процесів щодо спірного майна.

Ухвалою від 11.12.2017 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадсько-соціальне інформаційне агентство «Ваша Надія» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти її задоволення заперечив пославшись на те, що:

- доводи апелянта ґрунтуються на тому, що право його користування спірним майном ґрунтується на договорі оренди, і що за приписами ЦК України зміна власника майна не впливає на договір оренди, проте вказаний договір оренди в силу приписів чинного законодавства не породжує юридичних наслідків;

- посилання відповідача на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23.05.2017 у справі № 752/9777/17 про забезпечення позову не є доказом законності знаходження відповідача у спірному приміщенні, посилання на те, що вказана ухвала має преюдиційне значення для суду у справі № 910/15599/17 є хибними, адже такою ухвалою спір по суті не вирішується, будь-які фактичні дані не встановлюються;

- ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2017 у справі № 752/11421/17 та ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2017 у справі № 752-9668-17 про бездіяльність уповноважених слідчих Голосіївського УП ГУ НП м. Києві не є доказом факту незаконного володіння позивачем спірним майном, а також не підтверджують доводів відповідача про незаконне володіння позивачем спірним майном;

- позивач у позовній заяві посилається на п. 10.1 іпотечного договору та Закон України «Про іпотеку», оскільки договір оренди був укладений 01.12.2016, тобто на той час коли позивач був іпотекодержателем спірного майна, в той час як до події застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали (правова позиція ВСУ, викладена в постанові від 22.02.2017 у справі № 6-2705цс16);

- спірний договір оренди є недійсним (нікчемним), адже відповідно до приписів п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування, в той час як за правилами ст. 12 вказаного закону правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним, тобто відсутні правові підстави для перебування відповідача в спірній квартирі, в той час як факт його перебування у вказаній квартирі підтверджується самим відповідачем в ході розгляду справи а також вбачається з поданих ним доказів.

Крім того, у вказаному відзиві позивач просив розглянути справу без участі представника позивача.

09.01.2018 від відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в якому він, з посиланням на перебування ОСОБА_4 в період з 30.12.2017 по 26.01.2018 у відпустці та, відповідно, неможливості бути присутнім в судовому засіданні, просить відкласти розгляду справи.

Ухвалою від 15.01.2018 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Позивач та відповідач представників в судове засідання не направили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників сторін за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

23.04.2004 Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» як банк та ОСОБА_3 як позичальник уклали кредитний договір № 139/л (далі Кредитний договір) (а.с. 20-21), за умовами якого Ббнк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 33 000 доларів США на строк з 23.04.2004 по 23.04.2009 та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 23.04.2004 Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» як іпотекодержателем, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який є майновим поручителем за виконання ОСОБА_3 зобов'язань, передбачених Кредитним договором, як іпотекодавцями укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського місткого нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4529 (далі Іпотечний договір) (а.с. 25), в п 3 якого погоджено, що на забезпечення виконання Кредитного договору іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю належне їм на праві власності майно: квартиру під номером 77, яка знаходиться в м.Києві, проспект 40-річчя Жовтня (нині - проспект Голосіївський - примітка суду), буд. 15-б; предмет іпотеки належить: ? частка - ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого на Київській універсальній біржі 05.04.1996, реєстраційний номер В2013/3470 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 07.05.1996 у реєстраційній книзі №2655; ? частка - ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Румянцевою І.А. 04.02.1997, зареєстрованого в реєстрі за № 24-267 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 05.02.1997 у реєстраційній книзі №2655.

Згідно з п. 4 Іпотечного договору, предмет іпотеки має загальну площу 69,00 кв.м., жилу площу 44,50 кв.м., і складається з трьох жилих кімнат.

28.11.2012 Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» як правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке, в свою чергу, є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», як банком та позивачем як фактором укладено договір факторингу № 15 (далі Договір факторингу) (а.с. 26-32), згідно з п. 2.1 якого банк відступає відповідно до умов даного договору позивачу свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а позивач шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу, та в порядку, передбаченому даним договором.

У витязі з реєстру заборгованості боржників № 1-Б до Договору факторингу (а.с.33) одним з боржників значиться ОСОБА_3 із заборгованістю за Кредитним договором у загальному розмірі 140 781,23 доларів США.

Також 28.11.2012 Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» як правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке, в свою чергу, є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», як первісний іпотекодержатель та позивач як новий іпотекодержатель уклали договір про відступлення прав за іпотечними договорами (далі Договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами) (а.с. 34-35), в п. 1.1 якого погодили, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу, укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором.

Згідно з витягом з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав за іпотечними договорами (а.с. 36) позивачу відступлено право вимоги за Іпотечним договором.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за Кредитним договором позивачем як іпотекодержателем за Іпотечним договором задоволено забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Право власності на предмет іпотеки (квартира 77 загальною площею 69,00 кв.м., що знаходиться в м. Києві, проспект Голосіївський, буд. 15б) зареєстровано за позивачем 12.04.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису 20015546) (а.с. 56).

Водночас 01.12.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як орендодавцями та Антикорупційним вісником «Ваша Надія» як орендарем було укладено договір оренди житлового приміщення (далі Договір оренди) (а.с. 37-39), за умовами якого орендодавець передає орендареві та членам редакції в користування строком на один рік (дванадцять місяців) житлове приміщення загальною площею 69 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, під розміщення редакції Антикорупційного вісника «Ваша Надія», характеристика якого наведена в акті здачі квартири.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про те, що Договір оренди є недійсним (нікчемним) адже відповідно до приписів п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування і такої згоди на укладення Договору оренди іпотекодержателам надано не було, в той час як за правилами ст. 12 вказаного Закону правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним, тобто відсутні правові підстави для перебування відповідача у спірній квартирі, в той час як факт його перебування у вказаній квартирі підтверджується актами перевірки/огляду майна від 31.05.2017 та 12.05.2017.

З огляду на вказані обставини, позивач просить суд усунути створені відповідачем перешкоди у реалізації права володіння та користування нерухомим майном шляхом зобов'язання відповідача звільнити спірні приміщення.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Частина 1 ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частини 1 та 2 ст. 319 ЦК України встановлюють, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та те, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що:

- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1);

- особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведена стаття унормовує захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, констатує, що право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Відповідно до цієї статті, власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном. Зазначений позов має назву «негаторний».

Однією з особливостей цього позову, як правило, є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі. У протилежному випадку власник має право звернутися до суду з двома вимогами - про визнання права власності на майно та усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо).

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

При цьому задоволення негаторного позову можливе за сукупністю двох підстав: наявність у позивача права вимоги усунення перешкод та вчинення перешкод відповідачем. За відсутністю хоча б однієї з обставин, підстави для задоволення негаторного позову відсутні.

Усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном як спосіб захисту цивільного права чи інтересу фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо). Захист прав і охоронюваних законом інтересів підприємств і організацій за негаторним позовом здійснюється судом у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, яке існувало до порушення права. Якщо негаторний позов визнано обґрунтованим, у резолютивній частині рішення необхідно чітко визначити дії, які повинен вчинити відповідач щодо усунення порушень права власника, і строк виконання цих дій.

За приписами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено судом, 12.04.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною зареєстровано за позивачем право власності на квартиру 77 загальною площею 69,00 кв.м., що знаходиться в м. Києві, проспект Голосіївський, буд. 15б, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису 20015546) (а.с. 56).

За таких обставин, з огляду на викладені вище положення законодавства та взявши до уваги відсутність у матеріалах справи належних доказів на спростування факту наявності у позивача права власності на спірну квартиру, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у нього законного права власності на вказане майно.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що:

- надані відповідачем копії ухвал про задоволення скарг на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2017 у справі № 752/11421/17, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2017 у справі № 752-9668-17) не підтверджують доводів відповідача щодо незаконного володіння позивачем спірним майном;

- подане відповідачем рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2017 у справі № 752/6774/13-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ТАС-Інвестбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 16.02.2007, зареєстрованого в реєстрі №1379, таким, що не підлягає виконанню, не встановлює фактів, що свідчать про відсутність у позивача правового титулу власника спірної квартири, адже це право на предмет іпотеки зареєстровано 12.04.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису 20015546).

При цьому посилання відповідача на факт анулювання доступу приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за наказом від 25.01.2017 № 185/5 до уваги колегією суддів також не приймаються, оскільки ці відомості не свідчать про те, що вказаний нотаріус станом на 12.04.2017 - дату вчинення виконавчого напису відносно спірного майна такого права не мав, і не спростовують факту реєстрації за позивачем права власності на майно та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, станом на дату звернення до суду з цим позовом позивач є законним власником майна - квартири АДРЕСА_1 і відповідно до закону має право вимагати усунення перешкод у користуванні вказаним майном.

Щодо перешкод, створених відповідачем у реалізації позивачем права володіння та користування належним йому майном, про що йдеться в позовній заяві, слід зазначити таке.

Пункт 4 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» визначає, що передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя.

Вказане визначено сторонами в п. 10.1 Договору іпотеки.

За правилами ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Матеріали справи не містять доказів надання згоди іпотекодержателем спірного майна на передачу його в оренду за Договором оренди.

Стаття 215 ЦК України встановлює, що:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1);

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2);

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Частина 1 п. 2.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначає, що необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, частина перша статті 220, частина друга статті 228 ЦК України, частина друга статті 207 ГК України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, частина перша статті 227, частина перша статті 229, частина перша статті 230, частина перша статті 232 ЦК України, частина перша статті 207 ГК України).

Отже, враховуючи, що при передачі спірного майна в оренду за Договором оренди не було отримано згоди іпотекодержателя спірного майна на передачу його в оренду, Договір оренди, в силу приписів Закону України «Про іпотеку», є нікчемним, тобто такими, недійсність якого прямо встановлена законом і визнання недійсними яких в судовому порядку не вимагається.

За обставин, що склалися, посилання відповідача на правомірність користування ним спірним майном не ґрунтуються на вимогах закону, адже єдиною підставою для наявності у нього права користуватись спірним майном є Договір оренди, який, як встановлено судом, є недійсним (нікчемним), в той час як відповідно до приписів чинного законодавства (ч. 1 ст. 216 ЦК України) недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, тобто фактично підстави для перебування Антикорупційного вісника «Ваша Надія» у спірному приміщенні відсутні.

Вказаним вище спростовуються й посилання відповідача на те, що він ніяким чином не порушує право власності чи законного володіння позивачем спірного майна, оскільки підстави для користування відповідачем таким майном відсутні.

При цьому ряд судових процесів щодо спірного майна, на наявність яких посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з огляду на доведену недійсність Договору оренди, не дають йому права перебувати у спірному приміщенні.

Наявність вищезгаданої ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 23.05.2017 у справі № 752/9777/17, якою на забезпечення позову до розгляду справи по суті заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та будь-яким особам вчиняти дії щодо входження в спірну квартиру, факту права власності позивача на спірну квартиру та факту перебування відповідача в указаній квартири без наявних для цього правових підстав не спростовує.

При цьому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо безпідставності посилань відповідача на те, що ухвала у справі № 752/9777/17 про забезпечення позову має преюдиційне значення для суду у справі № 910/15599/17, адже вказаною ухвалою спір по суті не вирішується, будь-які фактичні обставини не встановлюються.

Наявність такої ухвали не є перешкодою для вирішення судом спору сторін у цій справі. Водночас у випадку виникнення ускладнень при виконанні рішення у цій справі, пов'язаних з такою забороною, як боржник, так і державний виконавець не позбавлені права вчинити передбачені законом дії, зокрема звернутися до суду з заявою про відстрочку виконання рішення в порядку, встановленому чинним законодавством.

Щодо доцільності зупинення провадження у цій справі до розгляду справи № 752/9777/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання протиправними дій нотаріуса від 12.04.2017 щодо проведення реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1, колегія суддів зазначає про те, що на факт недійсності (нікчемності) Договору оренди обставини, які встановлюються під час розгляду справи № 752/9777/17, не впливають, а встановлення інших фактів під час розгляду справи № 752/9777/17, якщо вони будуть мати юридичне значення для розгляду справи № 910/15599/17, не позбавляє сторін права звернутися до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставини рішення суду у цій справі.

Думка відповідача щодо того, що посилання позивача п. 10.1 Іпотечного договору та ЗУ «Про іпотеку» є неактуальними, оскільки останній є «нібито» новим власником майна а не іпотекодержателем, а після оформлення власності на майно будь-які зобов'язання та умови іпотечного договору припиняють свою дію та є неактуальними, визнаються колегією суддів хибними, адже на момент укладення Договору оренди позивач був іпотекодежателем спірного майна та відповідно до приписів чинного законодавства мав надати згоду на передачу його в оренду.

Отже, матеріалами справи доведено, що у Антикорупційного вісника «Ваша Надія» відсутні правові підстави для перебування у спірній квартирі, в той час як факт перебування вказаної особи у такому приміщенні та здійснення перешкод у користуванні позивачем належним йому майном підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів перевірки/огляду майна від 12.05.2017 та 31.05.2017 (а.с. 47-48), а також наданими відповідачем копіями позовної заяви за позовом Антикорупційного вісника «Ваша Надія» в особі Головного редактора ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про захист прав орендаря та ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2017 про відкриття провадження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належними та допустимими доказами доведено здійснення перешкод з боку Антикорупційного вісника «Ваша Надія» у користуванні належним Позивачу майном - квартирою АДРЕСА_1.

Водночас, як встановлено у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, у разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

За таких обставин, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що Антикорупційний вісник «Ваша Надія» має статус юридичної особи або ж є її структурним підрозділом відповідача, чого також не вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що саме відповідач як засновник Антикорупційного вісника «Ваша Надія», про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації серії КВ № 22155-12055Р (а.с. 40), є належним відповідачем у цій справі.

З огляду на обставини, які викладені вище, та враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження усунення відповідачем перешкод у користуванні позивачем належним йому майном - квартирою № 77 в будинку 15-Б по проспекту Голосіївському в м. Києві, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та зобов'язання відповідача звільнити вказане приміщення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадсько-соціальне інформаційне агентство «Ваша Надія» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі № 910/15599/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі за звернення з апеляційною скаргою покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадсько-соціальне інформаційне агентство «Ваша Надія» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі № 910/15599/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі № 910/15599/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/15599/17.

Повний текст постанови складено: 22.01.2017

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло