КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Справа№ 910/16509/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Тарновецький П.Я. довіреність № б/н від 09.08.17

від відповідача: Савченко О.О. довіреність № 341 від 29.12.17

від третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фініті-Компані"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року (повний текст складено 27.10.2017)

у справі № 910/16509/17 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фініті-Компані"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦУМ"

про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фініті-Компані" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов'язання вчинити дії (а.с.8-11).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як поручителем за Договором поруки № 4Ц12050И/П від 11.11.2016 виконано обов'язок боржника (ТОВ "ЦУМ") перед кредитором (ПАТ КБ "Приватбанк") за Кредитними договорами (№ 4Ц12050И, від 09.02.2012, № 4Ц13258И від 19.04.2013, №4Ц14132И від 17.03.2014 та №4Ц15065И від 20.02.2015) шляхом сплати заборгованості в розмірі 709 296 851,63 грн. у зв'язку з чим, на думку позивача, на підставі п. 10 Договору поруки та ст. 556 ЦК України, кредитор повинен передати позивачу документи, які підтверджують обов'язок боржника.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у справі № 910/16509/17 у задоволенні позову відмовлено (а.с.55-60).

08 листопада 2017 року ТОВ "Фініті-Компані" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у справі №910/16509/17, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що за договором поруки позивач поручився перед відповідачем за виконання третьою особою обов'язку зі сплати кредиту та відсотків, а не інших платежів, і вказаний обов'язок було виконано у повному обсязі, враховуючи викладені обставини судом першої інстанції, на думку апелянта неправильно застосовано положення частин 1, 2 ст. 556 ЦК України та необґрунтовано застосовано позицію Верховного суду України, з огляду на відмінність обставин встановлених Верховним судом України та тих, що є предметом розгляду у даній справі (часткове, а не повне виконання умов договору).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2017 року апеляційну скаргу ТОВ "Фініті-Компані" у справі №910/16509/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Жук Г.А.

16 листопада 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Фініті-Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у справі № 910/16509/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Жук Г.А. та призначено до розгляду на 13 грудня 2017 року.

13 грудня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду задоволено заяви позивача та відповідача про продовження строку розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 16 січня 2018 року.

У судовому засіданні 16 січня 2018 року представник ТОВ "Фініті-Компані" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. 766.

Представник ПАТ "Приватбанк" у судовому засіданні 16 січня 2018 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з підстав відповідності його нормам матеріального та процесуального права.

Представник ТОВ "ЦУМ" у судове засідання 16 січня 2018 року на з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення (21.12.2017 "вручено особисто").

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п.3 ч.6 ст.242 ГПК України).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права та надавши сторонам прийняти участь у судових дебатах, встановила наступне.

11 листопада 2016 року між ТОВ "Фініті-компані" (далі - позивач, поручитель) та ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - відповідач, кредитор) укладено Договір поруки № 4Ц12050И/П (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ "ЦУМ" (далі - боржник) своїх зобов'язань за Кредитними договорами від 09.02.2012 №4Ц12050И, від 19.04.2013 №4Ц13258И, 17.03.2014 №4Ц14132И, від 20.02.2015 №4Ц15065И з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до вказаних Кредитних договорів (а.с. 12, 13-15).

Згідно з пунктами 4, 5 та 6 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору. У випадку невиконання боржником п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього Договору.

Відповідно до п. 8 Договору поруки, до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 10 Договору поруки, кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим Договором (п. 11 Договору поруки).

Цей Договір укладено/підписано із використання електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 26.01.2016, укладеної сторонами.

Відповідно до платіжних доручень: № 15 від 15.11.2016, № 16 від 15.11.2016, № 17 від 15.11.2016 та № 18 від 15.11.2016 позивач сплатив на користь відповідача 709 296 851,63 грн., 227 514 838,71 грн., 93 594 187,32 грн. та 37 632 556,85 грн. з призначенням платежу "исполнение обязательств по кред дог согласно договора поручительства № 4Ц12050И/П от 11.11.2016 г." (а.с. 16-19).

Вказані обставини вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечуються, інших обставин справи та доказів їх існування сторонами до матеріалів справи надано не було.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись зі вказаним позовом позивач зазначає, що він як поручитель виконав обов'язок боржника за Кредитними договорами, тому ПАТ КБ "Приватбанк" у відповідності до умов Договору поруки та ст. 556 ЦК України повинно передати ТОВ "Фініті-компані" Кредитні договори 4Ц12050И, від 09.02.2012, № 4Ц13258И від 19.04.2013, № 4Ц14132И від 17.03.2014, №4Ц15065И від 20.02.2015, виписки по позичковими рахункам ТОВ "ЦУМ", вказаним у кредитних договорах станом на 16.11.2016, Договори забезпечення виконання ТОВ "ЦУМ" кредитних договорів, інші документи, які підтверджують обов'язки ТОВ "ЦУМ" за кредитними договорами, в тому числі які забезпечують його виконання.

При цьому позивач посилається на те, що звертався до відповідача з листом № 14 від 18.07.2017 р., у якому зазначав про повне виконання ним зобов'язання третьої особи за кредитними договорами та на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України просив передати йому копії кредитних договорів, договорів застави, права за якими перейшли від кредитора до поручителя, а також надати довідки про погашення заборгованості (а.с. 20-21). На підтвердження направлення вказаного листа на адресу відповідача позивачем надано копію поштового чека від 26.07.2017 р. (а.с. 22).

Натомість відповідач зазначає, що позивач не звертався ані до нього, ані до боржника з вимогою передати копії чи оригінали відповідних договорів. На думку відповідача позивачем не обґрунтовано наявність у нього порушеного відповідачем права.

З'ясувавши обставини справи те перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на зазначені вимоги закону, кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому у разі пред'явлення вимоги кредитора про виконання обов'язку лише до поручителя останній солідарно відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідачем не заперечується факт укладення Договору поруки, отримання коштів від позивача згідно платіжних доручень, зарахування вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків (як це передбачено умовами Договору поруки), а також не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих у зв'язку з відсутністю укладеного з ним Договору поруки.

Відповідно до п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Так, згідно із ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Тобто безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов'язку за боржника.

Підтвердженням цього є також норма ч. 1 ст. 512 ЦК України, якою встановлено вичерпний перелік підстав заміни кредитора у зобов'язанні, серед яких передбачено і виконання обов'язку боржника поручителем.

Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно.

При цьому обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя у такому випадку, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов'язанням.

З умов Договору поруки вбачається, що у випадку невиконання боржником п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього Договору.

Однак,матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження пред'явлення відповідачем майнових вимог до поручителя, як і не містять будь-яких доказів на підтвердження наявності порушеного зобов'язання станом на момент сплати позивачем грошових коштів відповідачу, як не містить і доказів на підтвердження обсягу зобов'язань третьої особи станом на момент сплати позивачем відповідних коштів на рахунок позивача.

Так, відповідно до п. 10 Договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Правовий аналіз норм ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15.

Поряд з цим позивачем не доведено того, що ним було повністю виконано зобов'язання з повернення кредитів та сплати відсотків за користування ними, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження обсягу таких зобов'язань та строків їх виконання, як і не містять доказів направлення відповідачем позивачу чи боржнику відповідної вимоги про виконання зобов'язань.

Слід зазначити, що умовами договору поруки передбачено обов'язок кредитора передати поручителю саме копії договорів, що посвідчують відповідні зобов'язання, а положення ст. 556 ЦК України відповідних застережень щодо якості вказаного документа (оригінал чи належним чином засвідчена копії) не містять.

В свою чергу, згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 ГПК України (у редакції чинній станом на момент звернення з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Наданим позивачем на підтвердження направлення листа у якому викладалась вимога про передачу копій відповідних договорів не може бути доказом направлення такого листа оскільки зі вказаного чеку неможливо встановити того, що направлявся саме вказаний лист.

Зважаючи на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги у вказаній справі, як і доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у справі № 910/16509/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фініті-Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у справі № 910/16509/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фініті-Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у справі № 910/16509/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у справі № 910/16509/17 залишити без змін.

3. Справу №910/16509/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко

Дата складення повного тексту - 18.01.2018 р.