ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

12 січня 2018 рокуСправа №921/716/17-г/17
м.Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву приватного підприємства "ОСОБА_1 підприємство "Явір" без номеру від 14.12.2017 (вх.№22327 від 14.12.2017)

про забезпечення позову

у справі

за позовом: приватного підприємства "ОСОБА_1 підприємство "Явір", м.Тернопіль

до відповідача: Гусятинської селищної ради Тернопільської області, смт.Гусятин Тернопільської області

про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним рішення,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 02.01.2018;

відповідача: ОСОБА_1, довіреність №21 від 11.01.2018,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - приватне підприємство "ОСОБА_1 підприємство "Явір", м.Тернопіль, звернувся 07.12.2017 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду за вх.№770) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Гусятинської селищної ради Тернопільської області, смт.Гусятин Тернопільської області, про визнання права постійного користування земельною ділянкою, площею 0,2110га, яка знаходиться в смт.Гусятин, Тернопільської області по вул.Героїв Майдану, 3а (в межах населеного пункту), посилаючись на наявність у нього Державного акту на право постійного користування землею серії ТР №008, виданий 07.10.1994 Гусятинською селищною радою народних депутатів на підставі рішення №91 від 28.06.1991 (землю, площею 0,21га надано у постійне користування строком на 10 років для розміщення платної стоянки автомашин), та про визнання недійсним рішення Гусятинської селищної ради від 03.11.2017 №885 "Про розгляд клопотання приватного підприємства "ОСОБА_1 підприємство "Явір", яким підприємству відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул.Героїв Майдану в смт.Гусятин Гусятинського району Тернопільської області (територія автостоянки), у зв'язку з тим, що заявник не є землекористувачем.

Ухвалою суду від 11.12.2017 порушено провадження по справі, витребувано від сторін додаткові документи, а судове засідання призначено на 12.01.2018.

Після порушення провадження у справі, 14.12.2017 позивачем подано заяву про забезпечення позову без номеру від 14.12.2017, шляхом заборони Гусятинській селищній раді Тернопільської області та її виконавчим органам вчиняти будь які дії, приймати будь які рішення, укладати будь які угоди, договори спрямовані на передачу прав, в тому числі права користування (оренди) на земельну ділянку, площею 0,2110га, чи будь-яку її частину, що знаходиться в смт.Гусятин, Тернопільської області по вул.Героїв Майдану, право постійного користування якою надано виробничо-комерційному підприємству "Явір" на підставі Державного акту на право постійного користування землею, серії ТР №008, виданого Гусятинською селищною радою народних депутатів 07.10.1994, в тому числі проводити торги, конкурси, аукціони з приводу відчуження прав на вказану земельну ділянку, оскільки, як вбачається з листа Гусятинської селищної ради №321 від 24.07.2017, спірна земельна ділянка запланована до включення в Перелік земельних ділянок, права оренди щодо яких будуть виставлені на аукціон. З огляду на наведене, позивач вбачає реальну загрозу утруднення або взагалі неможливості виконання судового рішення у даній справі в майбутньому, у випадку задоволення позову.

Ухвалою суду від 14.12.2017 дану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні 12.01.2018.

Оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, господарський суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з такого.

15.12.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, яким ГПК України викладено в новій редакції.

Пунктом 11 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017), передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, розгляд заяви позивача про забезпечення позову суд здійснює за правилами, що визначені новою редакцією ГПК України.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ст.137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, доцільності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Підставами забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на можливість в майбутньому чи припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16.06.2011 №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Оскільки предметом заявлених позовних вимог у даній справі є визнання права постійного користування земельною ділянкою, площею 0,2110га, розташованою за адресою: вул.Героїв Євромайдану, 3а, смт.Гусятин Гусятинського району Тернопільської області, та визнання недійсним рішення першого засідання дев'ятої сесії сьомого скликання Гусятинської селищної ради №885 від 03.11.2017 "Про розгляд клопотання приватного підприємства "ОСОБА_1 підприємство "Явір", яким підприємству відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул.Героїв Майдану в смт.Гусятин Гусятинського району Тернопільської області (територія автостоянки), тому, виходячи із змісту позовних вимог, можна дійти висновку, що даний позов заявлений підприємством з метою захисту свого права на користування спірною земельною ділянкою, яке на його переконання, порушується власником в особі Гусятинської селищної ради шляхом невизнання ПП "МП "Явір" землекористувачем спірної земельної ділянки, та відмовою у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття кожного із зазначених позивачем заходів забезпечення позову при розгляді спору про визнання права постійного землекористування та визнання недійсним рішення селищної ради суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій. Виконання рішення розуміє під собою сукупність дій, які спрямовані на досягнення результатів, що були поставлені позивачем, а в подальшому, - судом при прийнятті рішення, задля відновлення того чи іншого охоронюваного законом права та/чи інтересу позивача.

В свою чергу слід відзначити, що вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Тобто, це заходи з припинення дій, які можуть утруднити виконання у майбутньому рішення суду чи зробити його виконання неможливим, а тому заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання судового рішення.

Втім, як вбачається з позовної заяви та долучених в її обґрунтування документів, зміст позовних вимог щодо визнання права постійного землекористування та визнання недійсним рішення селищної ради не тягне за собою як наслідок необхідності у вчиненні в подальшому дій щодо його примусового виконання у разі задоволення позовних вимог. Наслідком визнання акта недійсним є втрата цим актом обов'язкового характеру для осіб, яким він був адресований, а визнання права, в даному випадку (у разі задоволення вимоги), - підтвердження існування певного правового становища, зокрема наявності або відсутності права; рішення суду про визнання права лише надає йому чітку визначеність.

Неможливо застосовувати заходи забезпечення позову шляхом заборони дій, пов'язаних із виконанням рішення, оскільки заходи по забезпеченню позову про застосування яких просить позивач, не перебувають у необхідному (обов'язковому) взаємозв'язку з позовними вимогами та їх предметом, адже визнання права землекористування, оскарження та можливе подальше скасування спірного рішення в судовому порядку не передбачає вчинення тих чи інших дій на його виконання.

Подані позивачем до справи матеріали не містять жодних доказів на підтвердження доводів з приводу вчинення відповідачем, його виконавчими органами чи третіми особами певних дій, як-от: наявності згоди Територіального управління Державної судової адміністрації у Тернопільській області щодо проведення аукціону з продажу права оренди спірної земельної ділянки, включення в Перелік земельних ділянок права оренди щодо яких будуть виставлені на аукціон спірної земельної ділянки, про що йдеться в листі Гусятинської селищної ради №321 від 27.07.2017 та на який посилається заявник в обґрунтування необхідності вжиття обраних ним заходів забезпечення позову, вчинення дій, спрямованих на передачу права оренди на спірну земельну ділянку.

Більше того, як встановлено судом з пояснень представника відповідача, позивач у справі, незважаючи на чинність рішення селищної ради №1710 від 05.08.2015 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки по вул.Пушкіна селища Гусятин" МП "Явір" надалі продовжує використовувати спірну земельну ділянку під розміщення автостоянки.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості, доцільності і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв'язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зважаючи на забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також приймаючи до уваги те, що у позивача відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, суд вважає, що позивачем не доведено того, що відповідач на даний час вчиняє дії, спрямовані на передачу прав на спірну земельну ділянку іншим особам, в тому числі й у звязку з включенням спірної земельної ділянки в Перелік земельних ділянок, права оренди щодо яких будуть виставлені на аукціон, а тому на даній стадії судового процесу не вбачає достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України та Закону України "Про судовий збір", витрати приватного підприємства "ОСОБА_1 підприємство "Явір" по сплаті судового збору в розмірі 800грн (квитанція №0.0.915778781.1 від 14.12.2017) відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.129, 136-141, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви приватного підприємства "ОСОБА_1 підприємство "Явір" без номеру від 14.12.2017 (вх.№22327 від 14.12.2017) про забезпечення позову по справі №921/716/17-г/17, - відмовити.

2. Копію ухвали направити: приватному підприємству "ОСОБА_1 підприємство "Явір", АДРЕСА_1, 46018; Гусятинській селищній раді, ОСОБА_3, 1, смт.Гусятин, Тернопільська область, 48201.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу проголошено та підписано 12.01.2017.

Суддя Н.О. Андрусик