ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2018 р. Справа № 5023/5722/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників:

апелянта - ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2135 від 16.08.2017, договір про надання правничої допомоги №54 від 19.12.2017, ордер серія ХВ №000058 від 19.12.2017),

інших учасників справи - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 (вх.№3736Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2017 у справі №5023/5722/11

за заявою фізичної особи - підприємця Співака Владислава В'ячеславовича, м.Харків,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.07.2011 порушено провадження у справі про банкрутство на підставі ст.7, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Накладено арешт на все майно фізичної особи - підприємця Співака Владислава Вячеславовича.

Постановою господарського суду Харківської області від 22.11.2011 визнано фізичну особу-підприємця Співака Владислава В'ячеславовича банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Самойленко Ольгу Миколаївну, яку зобов'язано у строк до 24.11.2012 виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.09.2015 задоволено заяву ліквідатора арбітражного керуючого Шапілова Сергія Анатолійовича про звільнення його від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, припинено обов'язки ліквідатора боржника арбітражного керуючого Шапілова Сергія Анатолійовича, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.04.2016 задоволено заяву арбітражного керуючого Саутенка С.О. про звільнення його від виконання обов'язків ліквідатора боржника, припинено обов'язки ліквідатора боржника арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Ткаченка Олександра Анатолійовича, зобов'язано арбітражного керуючого Ткаченка О.А. виконати у повному обсязі вимоги постанови суду від 22.11.2011.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2017 (суддя Яризько В.О.) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони правонаступником.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції мотивував її тим, що ОСОБА_2 не може бути стороною ні кредитного договору, ні договору факторингу, яким фактично є договір про відступлення права вимоги від 29.06.2017. Суд першої інстанції дійшов висновку, що положення договору про відступлення права вимоги від 29.06.2017 не відповідають вимогам закону та на підставі такого договору не може бути замінено кредитора боржника у справі про банкрутство.

ОСОБА_2 із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодилась, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2017 у справі №5023/5722/11 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про заміну сторони правонаступником, замінити кредитора у справі - ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" на правонаступника - ОСОБА_2

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що доводи суду першої інстанції про те, що договір про відступлення права вимоги б/н від 29.06.2017, укладеного між ТОВ «ФК «Форінт» та фізичною особою ОСОБА_2, містить ознаки договору факторингу є помилковими. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції застосовано до договірних відносин між ТОВ «ФК «Форінт» та ОСОБА_2 норм цивільного кодексу України, що регулюють кредитні правовідносини. У даному випадку ідеться про право нового кредитора вимагати повернення йому отриманих та не сплачених боржником за кредитним договором коштів, тому, на думку апелянта, немає підстав застосовувати до цих правовідносин норми ст.1054 Цивільного кодексу України. Апелянт вважає, що договір про відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо у ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. Кошти, сплачені ОСОБА_2, не є фінансуванням ТОВ «ФК «Форінт», а є оплатою відступлення права вимоги, тому на дані правовідносини норми глави 73 Цивільного кодексу України (факторинг) не розповсюджуються.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено її розгляд на 21.12.2017 на 15:30 год. Запропоновано учасникам процесу надати суду відзиви на апеляційну скаргу з правовим обґрунтуванням та посиланням на законодавство і матеріали, що є у справі або подані додатково. Зобов'язано учасників процесу за три дні до судового засідання надати суду довідки та витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою від 21.12.2017 відкладено розгляд справи на 11.01.2018 о 17:30 год. Визначено строк для подання учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу, мотивованих пояснень щодо своєї правової позиції у даній справі, доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв і клопотань, пов'язаних з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин раніше (за наявності таких заяв чи клопотань та обґрунтування поважності причин), та заперечення щодо заявлених клопотань та заяв із доказами направлення копій таких заяв і клопотань іншим учасникам справи - по 05.01.2018, включно.

Відповідно до розпорядження від 10.01.2018 у справі №5023/5722/11, протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

Учасники процесу повідомлені належним чином про час та місце судового засідання 11.01.2018.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання 11.01.2018 не з'явилися, відзивів на апеляційну скаргу не надали.

Згідно з Законом України у редакції від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 15.12.2017 набув чинності Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів продовжує розглядати справу відповідно до положень нової редакції Кодексу.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було первісним кредитором банкрута, вимоги якого виникли на підставі Генеральної кредитної угоди №07-01-56-08 від 13.03.2008 та кредитного договору №010-2/07-01-0228-08 від 13.03.2008. Вимоги банку частково забезпечені іпотекою нерухомого майна банкрута, а саме: в іпотеку банку банкрутом передано нежитлові приміщення 1-го поверху №І. ІІІ. 1-13, 15-19 у літ."А-3", загальною площею 224,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Потебні, 4 (договір іпотеки №07-01-56/1-08 від 13.03.2008). Вказане майно належало банкруту на праві власності. Зазначені вимоги включені ліквідатором до реєстру вимог кредиторів.

08.12.2016 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Вектор Банк" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ "Вектор Банк" зобов'язалось передати АТ "Райффайзен Банк Аваль" загальну суму фінансування, а АТ "Райффайзен Банк Аваль" відступити ПАТ "Вектор Банк" право вимоги до боржників (портфельне відступлення прав вимоги) за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав (пункти 2.1, 2.2 договору). Права вимоги були відступлені, як за основними зобов'язаннями, так і за забезпечувальними.

08.12.2016 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" (цедент) та ПАТ "Вектор Банк" (цесіонарій) укладений договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з пунктом 1.1 якого у зв'язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016, цедент передає, а цесіонарій приймає права за іпотечними договорами, що зазначені у додатку № 1 до цього договору (далі - договори іпотеки).

Відповідно до додатку №1 до договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 08.12.2016 "Реєстр іпотечних договорів, права вимоги за якими передаються цедентом цесіонарію" передано право вимоги і за іпотечним договором №07-01-56/1-08 від 13.03.2008, який укладений зі Співаком В.В.

08.12.2016 між ПАТ "Вектор Банк" та ТОВ "ФК "Форінт" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого (пункти 2.1, 2.2 договору) ТОВ "ФК "Форінт" зобов'язалось передати ПАТ "Вектор Банк" загальну суму фінансування, а ПАТ "Вектор Банк" - відступити ТОВ "ФК "Форінт" права вимоги до боржників (портфельне відступлення прав вимоги) за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав. Права вимоги були відступлені, як за основними зобов'язаннями, так і за забезпечувальними.

Згідно з реєстром відступлених прав за договором факторингу від 08.12.2016, який є невід'ємною частиною договору, ТОВ "ФК "Форінт" відступлено заборгованість Співака Владислава В'ячеславовича за Генеральною кредитною угодою №07-01-56-08 від 13.03.2008 та кредитним договором №010-2/07-01-0228-08 від 13.03.2008.

08.12.2016 між ПАТ "Вектор Банк" (цедент) та ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (цесіонарій) укладений договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з пунктом 1.1 якого у зв'язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016, цедент передає, а цесіонарій приймає права за іпотечними договорами, що зазначені у додатку №1 до цього договору (далі - договори іпотеки).

Відповідно до додатку №1 до договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 08.12.2016 "Реєстр іпотечних договорів, права вимоги за якими передаються цедентом цесіонарію" передано право вимоги і за іпотечним договором №07-01-56/1-08 від 13.03.2008, що був укладений зі Співаком В.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.04.2017 здійснено заміну кредитора у справі, а саме: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" замінено на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, буд.34, офіс 212, код 40658146).

Вказаною ухвалою суд встановив, що ПАТ "Вектор Банк" є правонаступником АТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо набуття права вимоги за генеральною кредитною угодою №07-01-56-08 від 13.03.2008, кредитним договором № 010-2/07-01-0228-08 від 13.03.2008 та іпотечним договором №07-01-56/1-08 від 13.03.2008, що були укладені АТ "Райффайзен Банк Аваль" зі Співаком В.В., а ТОВ "ФК "Форінт", відповідно, є правонаступником ПАТ "Вектор Банк" щодо набуття права вимоги за генеральною кредитною угодою №07-01-56-08 від 13.03.2008; кредитним договором 010-2/07-01-0228-08 від 13.03.2008 та іпотечним договором №07-01-56/1-08 від 13.03.2008, які укладені між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та Співаком В.В.

29.06.2017 ТОВ "ФК "Форінт" уклало з ОСОБА_2 договір відступлення права вимоги, згідно з пунктом 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор (ТОВ "ФК "Форінт") відступає новому кредитору (ОСОБА_2.) право вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення.

Згідно з визначенням термінів (понять), що вжиті у даному договорі, під правом вимоги розуміється всі наявні грошові/негрошові права вимоги первісного кредитора до боржника, поручителя, станом на дату відступлення права вимоги, що включає в себе право вимагати виконання грошового зобов'язання по сплаті основної суми заборгованості по кредиту, відсотків, штрафних санкцій (за наявності) тощо. Під поняттям "кредитний договір" розуміється: генеральна кредитна угода за №07-01-56-08 від 13.03.2008, кредитний договір за №110-2/07-01-0228-08 від 13.03.2008, які укладені між АТ "Райффайзен Банк Аваль" і боржником (ФОП Співак В.В.), а також, додаткові угоди до них. Згідно з визначенням термінів (понять), що вжиті у даному договорі, під договорами забезпечення розуміються договори, укладені з метою забезпечення виконання зобов'язань боржника (ФОП Співак В.В.) за кредитним договором, а саме: договір іпотеки №07-01-56/1-08 від 13.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карафетовою К.В. та зареєстрований у реєстрі за номером 1989, згідно з яким в іпотеку АТ "Райффайзен Банк Аваль" передано нежитлові приміщення 1-го поверху № II, ІІІ, 1-13, 15-19 у літ."А-3", загальною площею 224,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Потебні,4; договір поруки №07-01-56/2-08 від 13.03.2008, який укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та Приватним підприємством "БОСТ - ПЛЮС"; договір поруки №07-01-56/3-08 від 13.03.2008, який укладений між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_11, що укладені в забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою за №07-01-56-08 від 13.03.2008, кредитним договором за №010-2/07-01-0228-08 від 13.03.2008.

Відповідно до пункту 1.3 договору відступлення права вимоги під "правом вимоги" розуміється право грошової вимоги на отримання всіх грошових коштів (заборгованості) від боржника Співака Владислава В'ячеславовича за кредитними договорами, яка існує на дату укладення цього договору та складає суму 874929 доларів США 32 цента. Одночасно з відступленням прав вимоги до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора за усіма судовими рішеннями та виконавчими провадженнями, які існують на дату підписання цього договору, щодо стягнення з боржника коштів за генеральною кредитною угодою за №07-01-56-08 від 13.03.2008, кредитним договором за №110-2/07-01-0228-08 від 13.03.2008. Також, під правом вимоги розуміється право грошової вимоги на отримання усіх грошових коштів (заборгованості) від боржника можливих сум штрафних санкцій, неустойки, збитків тощо, що належать до плати за користування кредитними коштами, що передбачено кредитними договорами та чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 2.1 договору відступлення права вимоги новий кредитор зобов'язаний перерахувати первісному кредитору суму за відступлення права вимоги у розмірі 130650,00 грн у день підписання договору.

На виконання умов пункту 2.1 договору відступлення права вимоги ОСОБА_2 перераховано на рахунок ТОВ "ФК "Форінт" 130650,00 грн, що підтверджується копією квитанції від 29.06.2017, яка міститься у матеріалах справи (а.с.45, том 11).

Згідно з актом від 29.06.2017 приймання-передачі права вимоги до договору про відступлення права вимоги №б/н від 29.06.2017 первісний кредитор передав ОСОБА_2, а остання прийняла право грошової вимоги (а.с.41, том 11)

Крім того, 29.06.2017 між ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (цедент) та ОСОБА_2 (цесіонарій) укладений договір відступлення прав за договором іпотеки, згідно з пунктом 1.1 якого у зв'язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору відступлення права вимоги від 29.06.2017, цедент передає, а цесіонарій приймає права за договором іпотеки №07-01-56/1-08 від 13.03.2008.

Оригінали зазначених договорів та оригінал квитанції від 29.06.2017 про сплату 130650,00 грн колегією суддів оглянуто у судовому засіданні 11.01.2018.

Згідно зі ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, яка обґрунтована, зокрема, тим, що судом першої інстанції помилково застосовано до договірних відносин між ТОВ «ФК «Форінт» та ОСОБА_2 норми ст.1054 Цивільного кодексу України, що регулюють кредитні правовідносини. Як стверджує апелянт, у даному випадку ідеться про право нового кредитора вимагати повернення йому отриманих та не сплачених боржником за кредитним договором коштів.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями апелянта, виходячи з такого.

Відповідно до ст.52 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно зі ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При відступленні права вимоги зобов'язання не припиняються, не змінюються - залишаються одним і тим самим; відбувається тільки заміна сторони кредитора. Відповідна заміна відбувається і в іпотечному договорі - новий кредитор стає іпотекодержателем.

Згідно зі ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах, такими особами є банк або інша фінансова установа, при цьому такий перелік є вичерпним. Стаття 1054 Цивільного кодексу України не передбачає фізичну особу як кредитора у кредитних відносинах.

Отже, ні фізична, ні юридична особа, якщо вона не є банком або іншою фінансовою установою, не можуть бути кредитодавцями, а, відповідно, і іпотекодержателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов'язання за кредитним договором.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно застосував приписи ст.1054 Цивільного кодексу України до даних правовідносин, оскільки договори, за якими здійснюється у відступлення права вимоги, є кредитним договором та договором іпотеки.

Твердження апелянта про те, що договір відступлення права вимоги від 29.06.2017 не містить ознак договору факторингу, зокрема, у самому договорі сторони зазначили, що відступлення права вимоги не є фінансовою послугою, в тому числі, факторингом, спростовуються таким.

Як свідчать матеріали справи, відступлення грошової вимоги за договором від 29.06.2017 відбулось щодо кредитного договору, укладення якого містить певні вимоги до кредитодавця, при цьому ТОВ "ФК "Форінт" є фінансовою установою та набуло право вимоги до боржника, яке передає ОСОБА_2, саме на підставі договору факторингу, отже, передача таких прав у подальшому можлива лише банку або іншій фінансовій установі, а не фізичній особі.

Проаналізувавши зміст договору відступлення права вимоги від 29.06.2017, колегія суддів зазначає, що такий договір містить ознаки договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зокрема, договором передбачено, що грошова вимога до боржника уступається кредитором (ТОВ "Фінансова компанія "Форінт") в обмін на грошові кошти, які новий кредитор (ОСОБА_2.) зобов'язався сплатити останньому, тобто за умовами договору фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останньому грошової вимоги цієї особи до третьої особи (боржника).

Колегія суддів зазначає, що твердження апелянта про те, що кошти, сплачені ОСОБА_2, не є фінансуванням ТОВ «ФК «Форінт», не спростовують оплатності вимог за договором про відступлення права вимоги (пункт 1.3, 2.1 договору).

Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульовано главою 73 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (частина перша статті 1084 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення закріплено і у пункті 2.1 договору, відповідно до якого сторони погодили, що після переходу до нового кредитора права вимоги у останнього виникає право на грошові кошти за відступлення права вимоги у розмірі 130650,00 грн у день підписання договору.

Щодо суб'єктного складу таких правовідносин частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закон) встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Зокрема, у пункті 1 частини першої статті 1 Закону визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За пунктом 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

У частині першій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно вказав, що ОСОБА_2 не є особою, яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу, оскільки є фізичною особою та не має ліцензії на право здійснення фінансових послуг та не включена до державного реєстру фінансових установ. І ці обставини не спростовані нею належними та допустимими доказами.

Отже, апелянт не є фінансовою установою у розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку операція з відступлення первинним кредитором прав вимоги третій особі є факторингом у розумінні цивільно-господарського законодавства України з огляду на те, що визначальним фактором укладеного між сторонами договору предметом договору є грошова вимога (пункт 1.3 договору) та наявність оплати.

Така правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 13.04.2016 у справах № 910/6281/15-г; № 910/6714/15-г; № 910/5928/15-г.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що договір відступлення права вимоги від 29.06.2017 суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки за своїм змістом є договором факторингу та укладений особою, яка не має права його укладати, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора боржника у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали господарського суду Харківської області від 16.11.2017 у справі №5023/5722/11 - без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 16.11.2017 у справі №5023/5722/11 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16.01.2018.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя О.О.Крестьянінов