КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. Справа№ 910/12852/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Лясковський В.В.

від відповідача: Карбовницький С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2017 (повний текст рішення складено 08.11.2017)

у справі №910/12852/17 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №13 по вул. Б. Гмирі

про стягнення 208 556,93 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №13 по вул. Б. Гмирі про стягнення 208556,93 грн, з яких 130274,78 грн - заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, 3747,78 грн - пені, 26054,96 грн - штрафу, 40215,62 грн - інфляційних втрат, 8263,77 грн - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо оплати вартості отриманих від позивача послуг за період з 01.07.2014 по 31.05.2017 згідно умов Договору №8816/4-14 на послуги водопостачання та водовідведення від 27.12.2000.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.10.2017 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі №910/12852/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. В апеляційній скарзі скаржником зокрема зазначено, що заборгованість підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів про зняття показників з приладу обліку за кодом абонента 2-809 (особові рахунки №2-124-13, №2-124-14) за період з 01.07.2014 по 31.05.2017, а також копіями актів про зняття показників з приладу обліку по особовому рахунку №2-124-2 за період з 01.07.2014 по 31.05.2017 за кодом абонента 2-50809, дебетово-інформаційними повідомленнями. Скаржник вважає, що Договір №8816/4-14 на послуги водопостачання та водовідведення від 27.12.2000 був чинним протягом всього позовного періоду, а тому оскільки стороною договору, на яку покладено обов'язок по оплаті вартості наданих послуг з водопостачання та водовідведення є саме відповідач, то і заборгованість за договором є заборгованістю саме відповідача перед позивачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2017 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідач вказує, що не відмовлявся в односторонньому порядку від виконання зобов'язань за договором, і як абонент, визначений договором №8816/4-14 від 27.12.2000, а не споживач послуги, повністю виконує прийняті за договором і визначені Законами України зобов'язання і щомісяця перераховує кошти, сплачені споживачами за отримані послуги з водопостачання та водовідведення.

У відповіді на відзив позивач вказав про невідповідність обставин, викладених відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники сторін надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

27.12.2000 між Державним комунальним об'єднанням "Київводоканал" (перетворено в Відкрите акціонерне товариство "АК "Київводоканал", яке в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал"; далі по тексту - постачальник, позивач, ПАТ "АК "Київводоканал") та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку №13 по вул. Б. Гмирі (далі по тексту - відповідач, абонент, ОСББ №13, ОСББ) укладено Договір №8816/4-14 на послуги водопостачання та водовідведення (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п.1.1. Договору) постачальник зобов'язується забезпечити абоненту постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим Договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держитлокомунгоспу України від 01.07.1994 №65, які втратили чинність 18.10.2008 у зв'язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі по тексту - Правила користування).

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.2. Договору абонент зобов'язаний сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством, у разі зміни тарифів сплата послуг Абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Згідно з п. 3.1. Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Відповідно до п. 3.4. Договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водолічильника, а при його відсутності - за узгодженням з постачальником, за діючими нормами водопостачання, або іншим засобом, передбаченим Правилами користування.

Згідно з п. 3.6. Договору абонент розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноваженого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані Постачальника вважаються прийнятими абонентом (п. 3.7. Договору).

В позовній заяві позивач зазначає, що абонент про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.07.2014 по 31.05.2017 послуг не повідомляв, свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння розрахунків та підписання акту не направляв, тому, в силу положень п. 3.7. Договору, кількість та вартість наданих ПрАТ "АК "Київводоканал" з 01.07.2014 по 31.05.2017 послуг з водопостачання та водовідведення вважаються прийнятими абонентом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати вартості отриманих від позивача послуг, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем (за період з 01.07.2014 по 31.05.2017 включно) виникла заборгованість з їх оплати в розмірі 130274,78 грн.

Спір у даній справі виник з приводу оплати послуг з постачання питної води та водовідведення за умовами Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та підпункту 5 пункту 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі питної води зобов'язанні своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наявного в матеріалах справи розгорнутого розрахунку позовних вимог до боржника ОСББ №13 по вул. Б. Гмирі (далі Розгорнутий розрахунок позовних вимог) вбачається, що заявлена до стягнення сума основного боргу складається з:

- боргу за постачання питної води та прийняття стоків питної води за період з липня 2014р. по травень 2017р. включно, який рахується за послуги за кодом 2-809, на загальну суму 15 819,94 грн.;

- боргу, за прийняття стоків питної води за період з липня 2014 р. по травень 2017 р. включно, який рахується за послуги за кодом 2-50809, на загальну суму 114 454,84 грн.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, за умовами Договору позивачем присвоєно відповідачу код 2-809 щодо послуг з постачання питної води через відповідні вводи, обладнані приладами обліку, проте, в подальшому, без укладання іншого договору або/та внесення відповідних змін до Договору, позивач присвоїв відповідачу другий, додатковий код 2-50809 для обліку води, яка використовується для приготування гарячої води. Між сторонами відсутні договірні відносини щодо постачання питної води, яка використовується для приготування гарячої води, оскільки умовами Договору такі взаємовідносини не регулюються.

На підтвердження обсягу поставленої питної води за кодом 2-809 в період з липня 2014р. по травень 2017р. включно позивач послався на акти про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними відповідачем. Проте, акти, наявні в матеріалах справи не підписані відповідачем.

Докази того, що з липня 2014р. по травень 2017р. включно обсягу поставленої питної води за кодом 2-50809 позивачем не надані. Будинок відповідача не обладнано засобом обліку гарячого водопостачання, тому актів про зняття показань з приладів обліку не має та не може бути. Відповідно, не може вважатись доведеним обсяг стоків за кодом 2-50809, а відтак, і розмір боргу, що позивач рахує за відповідачем за послуги з їх прийняття.

Відповідно, не може вважатися доведеною вартість послуг позивача з постачання питної води за кодом 2-809 та питної води, яка використовується для виготовлення гарячої води за кодом 2-50809, в період з липня 2014р. по травень 2017р. включно.

Позивач в позовній заяві та апеляційній скарзі посилається на Закон України "Про питну воду та питне водопостачання" та на Державні санітарні норми та правила "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" та вказує на те, що відповідач є споживачем питної води, а тому повинен сплатити за спожиту питну воду на умовах, які визначені Договором та Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Проте дані доводи є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Статуту ОСББ:

Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом.

Таким чином, відповідач не здійснює господарську діяльність та не займається виробництвом будь-якої продукції, та відповідно, відповідач не є споживачем питної води в розумінні вимоги п.2.1 розділу 2 Державних санітарних норм та правил "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно чинного законодавства ОСББ не визначено ні власником, ні споживачем, ні виконавцем, ні виробником комунальної послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення (ч. 5 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

В листі №1757/08-13/30-14 від 02.09.2014 до відповідача позивач визнає, що є виробником послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а саме - "з набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" № 1198, ПАТ "АК "Київводоканал" як виробник послуг з постачання питної води та водовідведення стає виконавцем послуг".

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач є виробником та виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Споживачем послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення у відповідності до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є фізична чи юридична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", "Про питну воду та питне водопостачання", Статутом ОСББ та договором від 27.12.2000 не визначено, що відповідач є споживачем послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Статтею 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" (в чинній на час спірних правовідносин редакції) визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 3 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Таким чином, вищевказаною нормою закону визначається, що споживачами комунальної послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку є власники квартир, орендарі чи квартиронаймачі, з якими виконавець комунальної послуги повинен укласти договори.

Отже, відповідач не є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, а тому не може бути боржником за послугу, яка ним не споживається.

Твердження позивача про обґрунтованість своїх вимог належними та допустимими доказами (актами про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними відповідачем; дебетово-інформаційними повідомленнями до банківської установи Відповідача), не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки наявні в матеріалах справи акти не підписані відповідачем.

Дебетово-інформаційні повідомлення почали надходити від позивача до банку відповідача тільки з лютого 2017 р., що підтверджується банківськими виписками, в інших банківських виписках відсутні відмітки про отримання банком від позивача та передача відповідачу дебетово-інформаційних повідомлення. А у відповідності до вимог п. 3.6 Договору зобов'язання по сплаті настають після надходження платіжних документів до банківської установи, а тому зобов'язання по сплаті виникають починаючи з лютого 2017р.

Водночас, як встановлено колегією суддів, незважаючи на відсутність дебетово-інформаційних повідомлень, відповідач щомісячно перераховував кошти позивачу за спожиту споживачами багатоквартирного будинку послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, відповідно до п. 3.6 Договору, що відображено в розгорнутому розрахунку позовних вимог.

Статтею 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" (в чинній на час спірних правовідносин редакції) передбачено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів.

Згідно ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (яка діяла до 14 травня 2015 р.), визначено:

- за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунок підприємств, які надають ці послуги;

- кошти, що сплачуються власниками приміщень за надані їм комунальні послуги, можуть згідно з укладеними договорами надходити на рахунок об'єднання для накопичення і наступного перерахунку підприємствам, що надають ці послуги.

Виходячи з того, що всі квартири будинку відповідача обладнані квартирними засобами обліку гарячого та холодного водопостачання, 03.06.2014 правлінням ОСББ прийняте рішення, що у відповідності до ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", об'єднання бере на себе функцію накопичення коштів, які сплачують споживачі за послугу водопостачання та водовідведення, з подальшим перерахуванням цих коштів виконавцю послуги, про що було повідомлено позивача листами №30 від 30.06.2014 та №37 від 26.07.2014, та викладено вимогу укласти договори з власниками квартир, орендарями чи квартиронаймачами.

Після внесення змін, які набули чинності 14.05.2015, ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначається, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об'єднання за рішенням загальних зборів має право: визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори.

19.06.2015 загальними зборами ОСББ прийнято рішення про визначення ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

З метою недопущення погіршення ситуації з оплатою споживачів за отриману послугу з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку та на вимогу ст. 4 Закону України "Про співвласників багатоквартирного будинку" щодо забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг, ОСББ приймає на себе зобов'язання приймати на рахунок ОСББ кошти споживачів за послугу, яку надає споживачам позивач, з подальшим перерахуванням цих коштів виконавцю послуги - позивачу до укладення договорів зі споживачами у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, ОСББ не має права надавати споживачам послугу з водопостачання та водовідведення, а виконавець послуги повинен укласти договори на постачання послуги з водопостачання та водовідведення з власниками квартир, орендарями та квартиронаймачами, які є дійсними споживачами даної послуги.

Відповідач з липня 2014 р. щомісячно веде відомості обліку споживання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, в яких, на підставі оплати та показників квартирних засобів обліку холодної та гарячої води, визначається кількість спожитої послуги та величину оплати. Відповідач надає копії відомостей обліку споживання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, повна відомість (зазначені документи містяться в матеріалах справи). Всі кошти, які поступають на рахунок ОСББ від споживачів послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку, відповідач в повному обсязі перераховує постачальнику цих послуг - позивачу, що позивач підтверджує в розгорнутому розрахунку позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовна вимога щодо стягнення боргу за послуги з надання питної води, водовідведення за кодом 2-809, за послуги з прийняття стоків за кодом 2-50809 на загальну суму 130274,78 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3747,78 грн. (пені), 26054,96 грн. (штрафу), 40215,62 грн. (інфляційних втрат) та 8263,77 грн. (3% річних) також не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим що застосування такої міри відповідальності як стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат можлива лише при порушенні основного зобов'язання, тоді як судом не встановлено порушення відповідачем основного зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі № 910/12852/17 - без змін.

Матеріали справи №910/12852/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко

(повний текст постанови складено 22.01.2018)