УХВАЛА

19.01.2018Справа № 910/394/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейпіс Холдинг" про забезпечення позову

у справі № 910/394/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейпіс Холдинг" (18000, м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького,36/1)

до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація" (01033, м.Київ, вул. Саксаганського 1)

про визнання недійсним наказу

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Ейпіс Холдинг" звернулось з позовом про визнання недійсним та скасування наказу № 134 від 10.11.2017 директора філії ПАТ "Державна продовольчо - зернова корпорація України "Черняхійський елеватор", з підстав порушення прав приватної власності та інтересів позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 15.02.2018.

18.01.2018 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчужувати та розпоряджатися в будь-який спосіб майном - зерном кукурудзи 2016 року урожаю у кількості 138251 кг, яке зберігається у філії ПАТ "ДПЗКУ" Черняхівський елеватор", на підставі укладеного з ТОВ "Нові Технології Агро Культур" договору складського зберігання зерна кукрудзи від 05.09.2016 № 1-К/ЗБ/2016.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам позовної заяви щодо забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки позивачем в обґрунтування останнього не надано суду жодного належного та допустимого доказу підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, існування реальної загрози неможливості виконання рішення суду.

Також у своїй заяві позивачем не наведено переконливих аргументів щодо адекватності обраного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, твердження позивача про те, що відповідач, як зберігач зерна, яке за стверджуваннями позивача належить саме ТОВ "Ейпіс Холдінг", після накладення арешту на майно буде вчиняти дії щодо заволодіння майном, не є обгрунтуванням підстави забезпечення позову, оскільки лише під час судового розгляду у даній справі можуть бути встановлені обставини щодо належності майна, та законності дій відповідача при винесення оскаржуваного наказу.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейпіс Холдинг" про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

4. Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя О.М.Ярмак