УХВАЛА

19.01.2018Справа № 910/2694/15-г

Суддя Господарського суду міста Києва Пукшин Л.Г., за участю секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія"

про розстрочку виконання рішення суду

у справі за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (м. Бориспіль, Київська обл.)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія"(м. Київ, вул. Жилянська, буд. 101)

про стягнення 1 054 299,66 грн.

за участю представників:

від заявника: Каменський Д.Г.

від стягувача: Коноваленко І.М.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" 480 309,54 грн. пені та 573 990,12 грн. штрафу за порушення строку виконання робіт за договором № 52-31/1-17 від 25.09.2013 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 у справі №910/2694/15-г позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 1 626 492,54 грн. пені, 573 990,12 грн. штрафу та судовий збір у розмірі 44 009, 65 грн.

На виконання вищевказаного рішення 29.08.2016 видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 у справі № 910/2694/15-г - без змін.

22.12.2017 до господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" про розстрочку виконання рішення суду від 24.05.2016 у справі № 910/2694/15-г до лютого 2021 року.

За розпорядженням керівника апарату суду від 22.12.2017 було проведено повторний автоматичний розподіл справи, за яким матеріали справи № 910/2694/15-г передано судді Пукшин Л.Г. для подальшого розгляду заяви про розстрочку виконання рішення.

Ухвалою Господарського м. Києва від 27.12.2017р. розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" про розстрочку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 24.05.2016 у справі № 910/2694/15-г призначено на 16.01.18р.

У судовому засіданні, яке призначене на 16.01.2018р., представник позивача (стягувача) надав суду письмові пояснення, з яких вбачається, що стягувач заперечує щодо задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду строком на 36 місяців, оскільки Господарським процесуальним кодексом України передбачено, що розстрочення виконання рішення суду не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Також, стягувач вказує, що відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 24.05.2016р. вирішено стягнути 1 626 492,54 грн. пені, 573 990,12 грн. штрафу та судовий збір у розмірі 44 009, 65 грн., тому у разі задоволення заяви про розстрочку рішення суду слід враховувати суму у розмірі 2 244 492,31 грн. з врахуванням судового збору.

У судовому засіданні за клопотанням представника заявника судом оголошувалась перерву до 19.01.2018р.

У судовому засіданні, 19.01.18р., з'явився представник заявника (боржника), який надав додаткові докази до матеріалів справи та усні пояснення по суті заяви та просив суд розстрочити виконання рішення суду рівними частина на один рік.

Представник позивача (стягувача) не заперечував щодо долучення додаткових доказів та повідомив про їх інформованість, надав усні пояснення по суті заяви не заперечив щодо надання розстрочки виконання рішення суду рівними частина на один рік.

Розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити та розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Положення ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

При розгляді заяви про розстрочку рішення суду, суду необхідно встановити обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі у визначений строк або встановленим господарським судом способом, врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч. 2 ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В обґрунтування поданої заяви, боржник зазначає, що Товариство перебуває у складному фінансовому стані та відсутність достатньо коштів, майна для виконання рішення суду, що підтверджується балансом підприємства.

Крім того, заявник звертає увагу, що підприємство не може виплатити відразу заборгованість у повному обсязі, оскільки підприємству важко продовжувати будівництво за договорами, які укладені до початку проведення Антитерористичної операції, а також значного знецінення гривні, враховуючи, що в укладених договорах погоджено про незмінність суми договору, в результаті чого боржник компенсує за власні кошти різницю у ціні, яка виникла через знецінення гривні.

У поданій заяві про розстрочку виконання рішення, заявник посилається на те, що виконавча служба стягуватиме у примусовому порядку існуючий борг, накладаючи арешти на рахунки та майно, що позбавить Товариства можливості виконати зобов'язання перед іншими контрагентами, як наслідок можливе прострочення зобов'язання за договорами та утворення додаткових штрафних санкцій.

В свою чергу, заявник не ухиляється від виконання рішення суду, маючи намір добровільно виконати рішення суду та самостійно здійснювати погашення суми боргу, просить суд звернути увагу на неспроможність виплатити заборгованість відразу, в результаті чого можливе зростання суми боргу, що призведе до невиконання боргових зобов'язань. Таким чином, відповідач звертається до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення, щоб запобігти зростанню заборгованості, не знищити підприємство, зберегти робочі місця та надати боржнику добровільно виконати судове рішення.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що в підтвердження вищевказаних обставин, заявником надано копію постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.06.2017р. ВП № 52665920, відповідно до якої встановлено, що в ході проведених виконавчих дій належне на праві власності ТОВ "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, у зв'язку з чим, виконавчий документ № 910/2694/15-г від 29.08.2016р. підлягає поверненню стягувачу.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, судом прийнято до уваги наведені заявником обставини в обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду, які ускладнюють виконання рішення у зв'язку з складним фінансовим станом відповідача та неспроможністю на даний час сплатити борг у повному розмірі.

Таким чином, враховуючи негативні наслідки для боржника при виконанні рішення суду, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, можливість боржника виконати судове рішення при наданні розстрочки та положення ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, що розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" та розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2016р. у справі № 910/2694/15-г рівними частинами до 19.01.2019р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інжинірингово-інноваційна компанія" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2016р. у справі № 910/2694/15-г задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2016р. у справі № 910/2694/15-г, суму боргу у розмірі 2 244 492,31 грн. рівними частинами у сумі 187 041,03 грн до 19.01.2019 року.

Ухвала набирає законної сили 19.01.2018р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.Г. Пукшин