ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

15.01.2018 м.Дніпро

Справа № 912/3872/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменко І.М., Чус О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2017 у справі

за позовом фермерського господарства "Степ"

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області та Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області

про визнання додаткової угоди укладеною

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2017 р., у даній справі (суддя Тимошевська В.В.) позовні вимоги задоволено частково.

Визнано Додаткову угоду до договору оренди землі (кадастровий номер :02:000:9229) від 27 квітня 2011 року, який укладено між Фермерським господарством "Степ" (орендар) та Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (орендодавець), зареєстрованого 30.06.2011 року в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 00502, укладеною в редакції:

"ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди землі від 27.04.2011 р.

зареєстрованого 30.06.2011 р. за № 00502

____________________ ______________________

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25006, м. Кіровоград, вул. Тімірязева, 84) в особі начальника головного управління, який діє на підставі ст. 15-1.122 Земельного Кодексу України, ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", іменованому в подальшому "Орендодавець", з одного боку, та Фермерське господарство "Степ" , в особі ОСОБА_1, який діє на підставі Статуту, іменований в подальшому "Орендар", з другого боку, відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", уклали цю додаткову угоду:

1. Поновити на п'ять років строк дії договору оренди землі від 27.04.2011р., зареєстрованого за № 00502 від 30.06.2011р.

2. Угода укладена в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, другий - в Орендаря, третій - в органі, який здійснює реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

3. Інші умови договору оренди землі від 27.04.2011р., зареєстрованого за №00502 від 30.06.2011р., залишаються незмінними.

РЕКВІЗИТИ СТОРІН:

"Орендодавець" "Орендар"

ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ Фермерське господарство "Степ"

ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У наказ № 6 від 07.06.2011р., державна

КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ Реєстрація 09.06.2011р.

25006, Кіровоградська обл., № 1000205

м. Кіровоград, вул.Тімірязєва, 84 Юридична адреса:

28040, Кіровоградська обл.,

м. Олександрія, сел. Димитрове,

вул. А.Ковтуна, 13

У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, в якій заявник просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 21.12.2017 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

09.01.2017 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано посиланням на неможливість своєчасного подання апеляційної скарги, у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів враховує таке.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів № 2147-VІІІ від 03.10.2017, який діє з 15.12.2017, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п.9 Перехідних положень ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 статті 93 ГПК України (у попередній редакції) передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення прийнято господарським судом 11.10.2017, підписано 17.10.2017, таким чином, строк апеляційного оскарження зазначеного судового акта закінчився 27.10.2017.

Апеляційна скарга подана заявником лише 11.12.2017, тобто з пропуском встановленого процесуального строку.

Відповідно до ч.2 ст.93 ГПК України (у попередній редакції) апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Згідно ч.1 ст.53 ГПК України (у попередній редакції) за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду виходячи з встановлення поважності причин пропуску строку. Поважними визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що після усунення обставин, які були підставою для повернення апеляційної скарги, її може бути подано повторно відповідно до частини четвертої статті 97 ГПК України.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

При цьому, колегія суддів враховує, що діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми ГПК України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. Рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2017 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2017 у даній справі повернуто без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.97 ГПК України.

Скаржником не надано доказів неможливості своєчасного подання апеляційної скарги після усунення недоліків, зазначених в ухвалі Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2017, а також не вказано будь-яких причин подання апеляційної скарги майже через два місяці після закінчення процесуального строку, які б могли вважатись поважними у розумінні ст.53 ГПК України.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на неможливість своєчасного подання апеляційної скарги, у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки заявником не надано доказів, що унеможливили подачу апеляційної скарги в день сплати судового збору (платіжне доручення № 1491 від 13.11.2017).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому клопотання про поновлення цього строку підлягає залишенню без задоволення.

Згідно п.4 ч.1 ст.261 ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.234,235, 260,261 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2017 у справі №912/3872/16 відхилити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.10.2017 у справі №912/3872/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга з додатками, всього на 12 аркушах, в тому числі квитанція № 55143 від 05.01.2018.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_2