ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

15.01.2018 Справа № 904/9601/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач);

суддів: Білецької Л.М., Коваль Л.А.

розглянувши в приміщенні Дніпропетровського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 по справі № 904/9601/17 (суддя Юзіков С.Г.), повний текст рішення складено 18.12.2017

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

про стягнення 26849,29 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 у даній справі позов задоволено. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 26849,29 грн. компенсації, 168,01 грн. пені, 1600,00 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням відповідач оскаржив його до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на наступне.

15.12.2017 набрав чинності новий господарський процесуальний кодекс України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VІІІ).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до п. п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При поданні позовної заяви у даній справі судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1600,00 грн. (тобто у мінімальному розмірі).

Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду становить: 1600,00 грн. х 150 % = 2400,00 грн.

В порушення вищезазначеної норми Закону, скаржником не надано доказів на підтвердження сплати і зарахування до Державного бюджету судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

При цьому, у своїй апеляційній скарзі Управління, з посиланням на ст. 8 Закону України "Про судовий збір" просить апеляційний господарський суд розглянути його клопотання щодо надання відстрочки сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з урахуванням того, що Управління цілком залежить від фінансування та роботи Державної казначейської служби, а також просить врахувати закінчення бюджетного року.

Розглянувши клопотання апелянта про надання відстрочки по сплаті судового збору, колегія суддів вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суди здійснюють враховуючи майновий стан сторони, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Скаржником не надано жодного доказу в підтвердження свого майнового стану, який би перешкоджав йому сплатити судовий збір у визначеному законодавством розмірі та надав би можиливість отримати від суду відстрочку його сплати.

Посилання апелянта на його залежність від фінансування та роботи Державної казначейської служби, а також закінчення бюджетного року, не може бути визнане судовою колегією як поважна обставина для отримання відстрочки сплати судового збору, оскільки самі лише обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутність коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження існування обставин, які перешкоджають сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, але скаржником таких доказів суду не надано.

Крім того, не можи бути застосованим до правовідносин сторін п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки цією нормою закону передбачено надання відстрочки саме у справах предметом позову у яких є захист соціальних прав громадян. Між тим, апелянт навпаки, з метою захисту своїх прав, оскаржує рішення, яке направлене на захист соціальних прав пільгової категорії громадян.

Оскільки відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником не доведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про надання скаржнику відстрочки сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду апеляційної скарги постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху. В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху зазначаються недоліки апеляційної скарги, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Якщо ухвала про залишення апеляційної скарги без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже при повторному зверненні зі скаргою, відповідачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2400,00 грн.

Вжиття заходів для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою покладається на апелянта.

Відповідно до п. 13) розділу ХІ. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 93 ГПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності новим Кодексом), апеляційна скарга, подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи вступна та резолютивна частини рішення суду першої інстанції оголошена у судовому засіданні 13.12.2017, а його повний текст оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України - 18.12.2017. Відповідно, кінцевою датою для подачі апеляційної скарги було 28.12.2017, тоді як апелянт в порядку ст. 91 ГПК України з апеляційною скаргою звернувся до суду першої інстанції лише 29.12.2017, про що свідчить відповідний штемпель на поштовому конверті.

Таким чином відповідач пропустив визначений ч. 1 ст. 93 ГПК України десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Дніпропетровської області та не подав клопотання про поновлення пропущеного строку. Апеляційна скарга також не містить відповідного клопотання.

Слід зазначити, що клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

З метою відновлення процесуального строку заявник має довести суду наявність відповідних обставин, їх поважність та непереборність, у звязку з тим, що норма про можливість відновлення процесуальних строків є по суті пільгою, що може використовуватися лише як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного із процесуальних строків.

Згідно ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу (з урахуванням п. 13 розділу ХІ. Перехідних положень). При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись п. 13) розділу ХІ. Перехідних положень, ст. ст. 174, 234, 258 ч. 2, 3, 4 ст. 260 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ та ст. 93 ГПК України в редакції 1991 року, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 по справі № 904/9601/17 - залишити без руху.

Управлінню соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради протягом 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали необхідно усунути недоліки апеляційної скарги та надати відповідну заяву про поновлення строку.

Ухвала набирає законної сили з моменту ї підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

ОСОБА_1