ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" січня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2393/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши справу №916/2393/17

за позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл"

про стягнення 201745,37 грн., -

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 16.01.2018р. №23-11/85

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 07.03.2017р. №07.

Суть спору: ДП "Одеський морський торговельний порт" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл" 201745,37 грн., з яких: 181 101,38 грн. пеня та 20643,99 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором КД-19248 про надання послуг в Одеському морському торговому порту від 12.12.2014р. щодо своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

23.10.2017р. за вх.№22572/17 господарський суд одержав заву позивача про долучення документів до матеріалів справи.

У відзиві на позов за вх.№22588/17 від 23.10.2017р. відповідач повністю не визнає заявлений позов, з посиланням при цьому на те, що відповідач за договором КД-19248 про надання послуг в Одеському морському торговому порту від 12.12.2014р. діє від імені та за рахунок судновласників - нерезидентів України як морський агент, відповідно всі права та обовязки за цим договором набувають саме судновласники - нерезиденти України, від імені яких в рамках цього договору надаються заявки про надання послуг. Всі розрахунки в іноземній валюті за надані позивачем послуги за договором фактично здійснювались іноземними судновласниками шляхом переказу грошових коштів в іноземній валюті на рахунок свого морського агента - відповідача, в сумі, яку зазначав позивач у рахунку, і надання відповідачем доручення перерахувати ці кошти саме в іноземній валюті на рахунок позивача. Фактично розрахунок з позивачем за договором здійснює не відповідач, а судновласник, якому і були надані послуги, та вартість яких встановлена в іноземній валюті. Відповідач, як повірений, не повинен відповідати за зобовязаннями іноземних судновласників.

Також відповідач посилається на те, що позивач безпідставно розрахував пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за доданими ним до позову рахунками, виставленими у доларах США з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, яка не встановлюється для іноземних валют; що сторонами передбачено можливість нарахування пені за несвоєчасну оплату послуг, які наданих судам, що плавають під українським прапором, нараховану у гривнях.

У письмових поясненнях за вх.№24152/17 від 14.11.2017р. позивач посилається на те, що між сторонами укладений двохсторонній договір про надання послуг, стороною якого є саме відповідач, а тому саме у відповідача виникає обовязок зі своєчасної оплати рахунків за договором; що укладений договір не визнано недійсним повністю чи у певній частині, як такий, що суперечить законодавству. У додаток до пояснень позивач надав додаткові документи на 43 арк.

Ухвалою від 20.11.2017р. строк вирішення спору продовжений господарським судом на 15 днів у звязку із задоволенням відповідного клопотання відповідача.

01.12.2017р. господарський суд одержав заяву позивача про долучення документів до матеріалів справи.

У заяві про збільшення позовних вимог за вх.№2-6359/17 04.12.2017р. позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору та по сплаті послуг письмового перекладу у розмірі 2 231,25 грн.

У письмових поясненнях щодо порядку оплати наданих позивачем послуг в іноземній валюті за вх.№25801/17 04.12.2017р. відповідач посилається на те, що здійснення розрахунків в іноземній валюті між іноземною компанією судновласником та ДП "ОМТП" за посередництвом морського агента ПрАТ "Синтез Ойл" регламентовано вимогами ст.ст.116-117 Кодексу торгівельного мореплавства України ,ч.2 ст.6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", ст. 1000 ЦК України, ст.7 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", пп. "а" п.5.3., п.5.4. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492 та зареєстрованої в Мінюсті 17.12.2003р. №1172/8493.

У письмових поясненнях за вх.№26778/17 від 14.12.2017р. позивачем здійснений розрахунок пені та 3% річних у доларах США, із конвертацією їх у гривню за офіційним курсом НБУ станом на 18.09.2017р.

У судовому засіданні 18.12.2017р. господарським судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті.

18.12.2017р. вх.№27064/17 відповідач через канцелярію суду подав уточнений відзив, згідно з яким відповідач позов не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити у його задоволенні, з посиланням при цьому, серед іншого, на те, що при укладенні договору сторони передбачили можливість нарахування пені лише за несвоєчасну оплату послуг, наданих суднам, морським агентом судновласників яких був відповідач, які плаваються під українським прапором, за надання послуг яким .оплата, згідно п.4.2. договору передбачена в гривнях, тому і пеня за несвоєчасну оплату саме по таким послугам, визначена в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка встановлюється лише по відношенню до національної валюти України гривні, а для послуг, які надаються суднам під іноземними прапорами, у разі прострочення їх оплати, яка за умовами договору здійснюється у доларах США, розміром пені договором не був визначений. Також відповідач посилається на те, що стягнення пені та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за рахунками №740249 від 14.06.2016р., №740248 від 13.06.2016р. є безпідставним, оскільки оплачені відповідачем за вказаними рахунками послуги надані в рамках зовсім інших відносин між позивачем і відповідачем на підставі листа №15 від 09.06.2016р., а не за договором КД-19248 від 12.12.2014р. Окрім того, відповідач посилається на те, що витрати на переклад рахунків на державну мову, здійснені відповідачем на виконання ухвали суду, а тому не є позовними вимогами.

Вказаний уточнений відзив залучений судом до справи на підставі ст.207 ГПК України.

11.01.2018р. за вх.№599/18 відповідач через канцелярію суду подав клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

Вказане клопотання задоволено господарським судом на підставі ст.207 ГПК України.

На підставі ч.2 ст.216 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті оголошувалася перерва до 12.01.2018р., 17.01.2018р., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

На підставі ст.240 ГПК України у судовому засіданні 17.01.2018р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

12.12.2014р. між ДП "Одеський морський торговельний порт" (Виконавець, позивач) та ПрАТ з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл" (Морський агент, відповідач), який діє від імені та за рахунок судновласників - нерезидентів України, укладений договір КД-19248 про надання послуг в Одеському морському торговому порту, предметом якого є надання Виконавцем нижчеперелічених послуг, які заявлені Морським агентом з обслуговування суден, які агентуються Морським агентом та забезпечення своєчасної оплати Морським агентом заявлених та виконаних Виконавцем послуг.

Згідно з п.1.2 договору всі роботи, які заявлені Морським агентом, виконуються Виконавцем у межах експлуатаційних можливостей та характеристик технічних засобів Виконавця, вказаних в їх паспортних даних та документах Класифікаційного товариства, кваліфікаційних можливостей працівників Виконавця у межах їх повноважень.

Відповідно до п.1.3 договору за надані послуги Виконавцем послуги Морський агент зобовязується здійснювати оплату у відповідності до умов даного договору.

Згідно з п.2.1 договору Морський агент зобовязується:

- завчасно, як мінімум за 24 години, надавати в диспетчерську Виконавця заявку у письмовому вигляді на послуги, які необхідно виконати. Заявка має бути оформлена на фірмовому бланку Агента, із вказанням його юридичної та фактичної адреси, номеру даного договору та відповідати наступним умовам: містити повну інформацію про послугу, місце та строки її виконання; підписуватись уповноваженою особою та засвідчуватись печаткою Морського агенту (п.2.1.1);

- після закінчення виконання заявлених послуг забезпечити підписання нарядів та/або актів виконаних робіт (надання послуг) протягом одного робочого дня з моменту повідомлення Морського агенту Виконавцем (п.2.1.2);

- протягом 3-х робочих днів після укладання даного договору надавати Виконавцю перелік осіб, уповноважених отримувати рахунки в бухгалтерії Виконавця на оплату вказаних послуг із зразками підписів, вказанням ПІБ та займаної посади, копії довіреностей на осіб, які мають право підписання актів виконаних робіт зі сторони Морського агента (п.2.1.4);

- отримувати рахунки на оплату виконаних Виконавцем послуг в бухгалтерії Виконавця не пізніше 3-х робочих днів після дати підписання сторонами акта виконаних робіт (надання послуг) (п.2.1.5);

- оплачувати рахунки Виконавця в строк, вказаний п.3.2 даного договору, по тарифам, які діють у Виконавця на момент надання послуг (п.2.1.6).

Відповідно до п.2.2 договору Виконавець зобовязується:

- здійснювати виконання заявлених Морським агентом послуг, вказаних у п.1.1 даного договору, згідно з умовами даного договору (п.2.2.1);

- оформляти та підписувати наряди та акти виконаних робіт (надання послуг) протягом одного робочого дня та невідкладно передавати їх Морському агенту для підписання (п.2.2.3);

- належним чином оформляти рахунки за виконані послуги протягом 3-х робочих днів з моменту підписання сторонами акта виконаних послуг, а також забезпечити своєчасне оформлення та передачу Морському агенту податкових накладних (п.2.2.4).

Згідно з п.3.1 договору вартість послуг (робіт), виконаних Виконавцем по заявці Морського агента, визначається по тарифам Виконавця, діючим на момент виконання Виконавцем заявлених Морським агентом послуг. Розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України в безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця з урахуванням наступної формули: С = С1 х К1, де С - вартість надання послуг на момент виставлення Виконавцем рахунка, яка належить до оплати Морським агентом; С1 - вартість надання послуг на момент набрання чинності тарифів Виконавця, за якими надається послуга; К1 - коефіцієнт, який визначається як співвідношення курсу гривні до долару США, встановленого НБУ на дату набрання чинності тарифів Виконавця. ПДВ нараховується у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до п.3.2 договору оплата послуг, які надаються Морському агенту та Судновласнику (судну) за даним договором здійснюється наступним чином:

- по судам, які плавають під українським прапором - в національній валюті України;

- по судам, які плавають під іншими прапорами (незалежно від фрахтувальників) - в доларах США в порядку та строки, встановлені НБУ.

Формування ставки для оплати в доларах США здійснюється за курсом НБУ на дату надання послуг з урахуванням формули, встановленої в пункті 3.1. По судам, які плавають під іноземними прапорами, а також по судам, які плавають під українським прапором та знаходяться під управлінням іноземної компанії, оплата може напряму здійснюватись Судновласником або його Генеральним агентом. Оплата наданих Виконавцем послуг/робіт здійснюється протягом 15-ти банківських днів після вручення Морському агенту рахунків Виконавця. Датою здійснення платежі вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Видатки по банківським послугам відносяться на рахунок Морського агента (Судновласника або його Генерального агента).

Згідно з п.3.3 договору Морський агент вважається належним чином повідомленим про необхідність вручення йому рахунка Виконавця на отримання ним телефонограми (або факсу) з одного з телефонів Виконавця або електронного листа з одної з електронних адрес Виконавця. Датою вручення Морському агенту рахунка Виконавця є настання будь-якої події, в залежності від того, яка настала раніше:

- дата в журналі видачі рахунків напроти підпису представника Морського агенту (п.2.1.4);

- дата надіслання рахунку поштою у випадку, коли рахунок надісланий Морському агенту листом з повідомленням (при невиконанні Морським агентом умов п.2.1.5 даного договору).

Відповідно до п.4.2 договору у випадку несвоєчасної оплати Морський агент виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від суми платежу. Датою оплати платежів вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Згідно з п.6.1 договору даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами за договором та буде діяти до 31.12.2015р.

Відповідно до п.6.2 договору строк дії даного договору може бути продовжений за обоюдною письмовою згодою сторін за даним договором на новий строк.

Додатковою угодою до договору КД-19248 від 12.12.2014р. про надання послуг в Одеському морському торговому порту від 22.12.2015р. продовжений строк дії договору до 31.12.2016р.

Додатковою угодою до договору КД-19248 від 12.12.2014р. про надання послуг в Одеському морському торговому порту від 22.12.2016р. продовжений строк дії договору до 31.12.2017р.

Також господарським судом встановлено, що на виконання умов договору позивач на підставі відповідних заявок відповідача надавав відповідачу послуги швартування та буксирування, послуги протипожежного катеру, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №871542 від 13.06.2015р. №872346 від 12.09.2015р., №740248 від 10.06.2016р, №740249 від 10.06.2016р., №872278 від 09.10.2016р., №872505 від 03.11.2016р.№872506 від 07.11.2016р., №872507 від 09.11.2016р., №872565 від 17.11.2016р., №872770 від 02.12.2016р., №872788 від 15.12.2016р., №872789 від 16.12.2016р., №872872 від 16.12.2016р., №872703 від 05.12.2016р., №872632 від 28.11.2016р., №872765 від 08.12.2016р., №872766 від 09.12.2016р., №№872871 від 09.12.2016р., №872769 від 30.11.2016р., №872768 від 26.11.2016р., №872637 від 23.11.2016р., №872638 від 25.11.2016р., №860061 від 08.01.2017р., №860044 від 08.01.2017р.

На оплату наданих послуг позивачем виставлені відповідачу наступні рахунки:

- №871542 від 23.06.2015р. на суму 2113 доларів США, вручений відповідачу 26.06.2015р., строк оплати - до 20.07.2015р.;

- №871346 від 16.09.2015р. на суму 23675,99 доларів США, вручений відповідачу 21.09.2015р., строк оплати - до 12.10.2015р.;

- №872278 від 17.10.2016р. на суму 22454,29 доларів США, вручений відповідачу 18.10.2016р., строк оплати - до 08.11.2016р.;

- №872505 від 14.11.2016р. на суму 12344,91 доларів США, вручений відповідачу 21.11.2016р., строк оплати - до 12.12.2016р.;

- №872506 від 14.11.2016р. на суму 22076,52 доларів США, вручений відповідачу 21.11.2016р., строк оплати - до 12.12.2016р.;

- №872507 від 14.11.2016р. на суму 12347,09 доларів США, вручений відповідачу 21.11.2016р., строк оплати - до 12.12.2016р.;

- №872565 від 22.11.2016р. на суму 13491,30 доларів США, вручений відповідачу 30.11.2016р., строк оплати - до 21.12.2016р.;

- №872632 від 06.12.2016р. на суму 7155,95 доларів США, вручений відповідачу 09.12.2016р., строк оплати - до 30.12.2016р.;

- №872703 від 09.12.2016р. на суму 72550,46 доларів США, вручений відповідачу 15.12.2016р., строк оплати - до 06.01.2017р.;

- №872765 від 19.12.2016р. на суму 1381,27 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872769 від 21.12.2016р. на суму 7628,46 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872770 від 21.12.2016р. на суму 6588,28 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872638 від 21.12.2016р. на суму 10909,10 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872768 від 21.12.2016р. на суму 13497,61 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872637 від 21.12.2016р. на суму 35913,89 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872766 від 22.12.2016р. на суму 1830,20 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872789 від 23.12.2016р. на суму 1469,41 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872788 від 23.12.2016р. на суму 1188,66 доларів США, вручений відповідачу 23.12.2016р., строк оплати - до 17.01.2017р.;

- №872871 від 30.12.2016р. на суму 14314,56 доларів США, вручений відповідачу 04.01.2017р., строк оплати - до 26.01.2017р.;

- №872872 від 30.12.2016р. на суму 13029,37 доларів США, вручений відповідачу 29.12.2016р., строк оплати - до 23.01.2017р.;

- №860044 від 18.01.2017р. на суму 43840,02 доларів США, вручений відповідачу 18.01.2017р., строк оплати - до 08.02.2017р.;

- №860061 від 18.01.2017р. на суму 512,17 доларів США, вручений відповідачу 18.01.2017р., строк оплати - до 08.02.2017р.;

- №740248 від 13.06.2016р. на суму 39807,78 грн., вручений відповідачу 15.06.2016р., строк оплати - до 07.07.2016р.;

- №740249 від 14.06.2016р. на суму 3406,79 грн., вручений відповідачу 15.06.2016р., строк оплати - до 07.07.2016р.

Вищевказані рахунки відповідач оплатив у повному обсязі, але, із порушенням встановлених договором строків оплати, що підтверджується наявними у справі виписками по рахунку позивача.

За прострочення строків оплати наданих послуг позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 181101,38 грн. та 3% річних 20643,99 грн., стягнення яких з відповідача і є предметом розгляду позовних вимог у даній справі.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір про надання послуг в Одеському морському торговому порту, за умовами якого позивач зобовязався надавати відповідачу послуги з обслуговування суден, які агентуються відповідачем, а відповідач в свою чергу зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги на протязі 15 банківських днів після вручення відповідачу рахунків позивача.

При цьому, укладений між сторонами договір містить умови, які притаманні договору доручення, договору морського агентування, та договору надання послуг, тобто фактично є змішаним договором.

Згідно з ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.116 КТМ України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

Згідно з п.2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013р. №348, морський агент - суб'єкт господарювання, який відповідно до договору морського агентування діє від імені та за дорученням судновласника як постійний представник судновласника та за винагороду надає послуги в галузі торговельного мореплавства; договір про надання послуг з вантажних операцій (далі - договір перевалки) - договір між портовим оператором або оператором терміналу та замовником, яким визначаються умови надання послуг з вантажних операцій в морському порту.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, господарським судом встановлено, що послуги, які надані позивачем та прийняті відповідачем без жодних зауважень, оплачені останнім з порушенням вставлених у договорі строків оплати, що підтверджується наявними у справі банківськими виписками та визнається самим відповідачем.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 4.2. договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати відповідач виплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від суми платежу.

Поряд з цим, умовами укладеного між сторонами договору передбачено оплату наданих позивачем послуг як в національній валюті України - за послуги, що надані позивачем судам, які плавають під українським прапором, так і в доларах США - за послуги, що надані позивачем судам, які плавають під іншими прапорами (незалежно від фрахтувальників).

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У ч.2 ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. У разі експорту послуг (крім транспортних) зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися шляхом прийняття публічної пропозиції про угоду (оферти) або шляхом обміну електронними повідомленнями, або в інший спосіб, зокрема шляхом виставлення рахунка (інвойсу), у тому числі в електронному вигляді, за надані послуги. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення (довіреності), установчих документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України, уповноваженим на це належним чином, вважаються діями цього іноземного суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Як встановлено господарським судом, розрахунки за послуги, що надані позивачем в іноземній валюті (доларах США) здійснювалися судновласниками-нерезидентами, як оплата послуг, наданих морським агентом, або продукції (робіт, послуг), придбаних у інших резедентів за посередництвом агента.

При цьому, передбачена сторонами договору неустойка у вигляді пені за несвоєчасну оплату послуг визначена у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від суми платежу.

Відповідно до п.п.6,7 Положення про основи процентної політики Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21.04.2016р. №277, облікова ставка Національного банку (далі - облікова ставка) - ключова процентна ставка Національного банку, яка є основним індикатором змін у грошово-кредитній політиці та орієнтиром вартості залучених та розміщених грошових коштів для банків та інших суб'єктів грошово-кредитного ринку. Облікова ставка встановлюється на основі комплексного аналізу та прогнозу макроекономічного, монетарного та фінансового розвитку, підготовленого Національним банком.

Згідно з ч.2 ст.46 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк здійснює дисконтну валютну політику, змінюючи облікову ставку Національного банку для регулювання руху капіталу та балансування платіжних зобов'язань, а також коригування курсу грошової одиниці України до іноземних валют.

Таким чином, виходячи з того, що умовами договору встановлено зобовязання відповідача щодо оплати послуг як у гривні, так і у доларах США, що умовами договору пеня встановлена у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що чинним законодавством України не передбачено встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, господарський суд вважає, що і відповідальність у вигляді пені встановлена умовами договору тільки за порушення відповідачем зобовязання щодо оплати послуг у національній валюті України - гривні, а відтак і нарахування пені може бути здійснено позивачем лише на заборгованість щодо послуг, які оплачуються відповідачем в національній валюті України - гривні.

Між тим, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача пені, яка нарахована на заборгованість, що виникла у відповідача за послуги, які оплачуються у доларах США. Вимог щодо стягнення з відповідача пені за порушення оплати послуг у гривні позивачем до суду взагалі заявлено не було.

При цьому, позивачем надано до суду два розрахунку пені, яка нарахована на послуги, що оплачуються у доларах США.

Так, розрахунок, який наведений у позовній заяві, здійсненний позивачем шляхом переведення суми боргу в іноземній валюті на суму боргу у гривні за курсом НБУ станом на 18.09.2017р. і застосування до цього боргу у гривні подвійної облікової ставки НБУ.

При цьому, застосування позивачем еквіваленту гривні станом на 18.09.2017р. обґрунтовується посиланням на вимоги ст.55 ГПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017р., у п.4 ч.1 якої встановлено, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Проте, позивачем не заявлено до стягнення іноземної валюти.

Розрахунок, який наведений у письмових поясненнях від 14.12.2017р. за вх.№26778/17, здійснений позивачем шляхом застосування подвійної облікової ставки НБУ до суми боргу в іноземній валюті та її подальшого переведення у гривню за курсом НБУ станом на 18.09.2017р.

Між тим, чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, а тому і пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

При цьому, господарським судом враховується правовий висновок Верховного суду України, який міститься у постанові від 16.08.2017р. у справі №6-2667цс16.

Рішення господарського суду Одеської області від 23.01.2017р. у справі №916/3041/16, яке надано до суду позивачем, та яким позивачу відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені у доларах США та задоволено позов в часині стягнення з відповідача 3% річних у доларах США не приймається до уваги господарським судом в якості підстав звільнення від доказування, оскільки обставини щодо встановлення відповідальності у вигляді пені тільки за порушення відповідачем зобовязання щодо оплати послуг у національній валюті України - гривні у рішенні господарського суду Одеської області від 23.01.2017р. у справі №916/3041/16 встановлено не було.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 181101,38 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

При цьому, застосовуючи вимоги ст. 625 ЦК України господарський судом враховується правовий висновок Верховного суду України, який міститься у постанові від 22.03.2017р. у справі №6-2829цс16, та згідно з яким ст.625 ЦК України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні - гривні.

Згідно з розрахунком позивача, який наведений позивачем у письмових поясненнях від 14.12.2017р. за вх.№26778/17, розмір 3% річних становить 20648,37 грн., з яких 14,45 грн. - 3% річних, які нараховані позивачем на борг, що оплачується у гривні та 20633, 92 грн. - 3% річних, які нараховані позивачем на борг, що оплачується у доларах США.

При цьому, вказаний розрахунок здійснений позивачем шляхом нарахування 3% річних на суму боргу у доларах США, із подальшим переведенням визначеної суми у гривневий еквівалент за курсом НБУ станом на 18.09.2017р.

Поряд з цим, розрахунок 3% річних, який наведений позивачем у позовній заяві, та згідно з яким розмір 3% річних становить 20629,54 грн., здійснений позивачем із переведенням суми боргу у доларах США в гривневий еквівалент за курсом НБУ станом на 18.09.2017р. та подальшим нарахуванням 3% річних за період заборгованості на отриману суму гривневого еквіваленту.

Дослідивши надані позивачем розрахунки, враховуючи, що нарахування 3% річних не ставиться у залежність від валюти заборгованості, господарським судом приймається до уваги саме розрахунок позивача, який наведений у письмових поясненнях від 14.12.2017р. за вх.№26778/17. Поряд з цим, господарським судом виявлено невідповідність цього розрахунку обставинам справи щодо кількості днів прострочення, неврахування позивачем під час здійснення розрахунку частини оплат відповідача та включення до періоду нарахування 3% річних дня фактичної оплати товару.

За таких обставин, господарський судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, виконано здійснений розрахунок 3% річних та встановлено, що за доларовими рахунками розмір 3% річних становить 738,27 доларів США, що станом на 18.09.2017р. еквівалентно 19360,68 грн., розмір 3% річних за гривневими рахунками становить 14,17 грн., що разом становить 19374,85 грн.

При цьому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 14,17 грн. не можуть бути задоволені господарським судом, оскільки нарахування 3% річних здійснено позивачем за порушення відповідачем свого зобовязання щодо оплати наданих послуг, яке встановлено умовами договору на надання послуг в Одеському морському торговому порту №КД-19248 від 12.12.2014р.

Поряд з цим, наданий відповідачем договір №SО-В-2902-12 на підставі універсального тайм чартеру (боксова форма 1974) кодова назва "Бал тайм 1939" від 29.02.2012р., додаткова угода №1 від 27.02.2015р. та акт виконаних робіт №005/В від 01.07.2016р. свідчать, що з 29.02.2012р. судно "Бункеровщик-8", власником якого є позивач, перебувало у тайм чартері відповідача. Тобто, послуги пожежного катеру та швартування судна "Бункеровщик-8", які надані позивачем відповідачу на підставі заявки останнього від 09.09.2016р. за вих.№15, не є послугами, які надаються позивачем відповідачу як морському агенту, що діє від імені і за рахунок судновласників -нерезидентів України, як то передбачено умовами договору на надання послуг в Одеському морському торговому порту №КД-19248 від 12.12.2014р.

Посилання позивача на те, що відповідачем підписаний акт приймання-передачі цих послуг, в якому є посилання саме на договір на надання послуг в Одеському морському торговому порту №КД-19248 від 12.12.2014р. не приймаються до уваги господарським судом, оскільки не спростовують встановлених обставин справи щодо перебування судна "Бункеровщик-8" у тайм чартері відповідача, а відтак і неможливості надання йому послуг щодо цього судна, як морському агенту за договором на надання послуг в Одеському морському торговому порту №КД-19248 від 12.12.2014р. В даному випадку, господарський суд вважає доведеними посилання відповідача на допущену в акті приймання-передачі помилку щодо зазначення договору на надання послуг в Одеському морському торговому порту №КД-19248 від 12.12.2014р. в якості підстав надання послуг.

Таким чином, виходячи з того, що договір на надання послуг в Одеському морському торговому порту №КД-19248 від 12.12.2014р. не є підставою виникнення зобовязань відповідача щодо оплати послуг наданих позивачем судну "Бункеровщик-8" господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 14,17 грн.

Посилання відповідача на те, що він за договором діє як морський агент від імені та за рахунок суд судновласників - нерезидентів, а тому відповідальність за несвоєчасну оплату послуг мають нести саме нерезиденти, господарський суд до уваги не приймає, оскільки договір КД-19248 про надання послуг в Одеському морському торговому порту від 12.12.2014р., який за своєю правовою природою є змішаним договором, укладений не з судновласником-нерезидентом, а саме з відповідачем, і саме відповідачем, як стороною цього договору, встановлено зобовязання щодо оплати послуг та відповідальність за порушення строків цієї оплати. Питання щодо повноважень відповідача на укладання з позивачем договору саме з такими умовами не стосуються позивача, оскільки регулюються між відповідачем та судновласником - нерезидентом. Окрім того, умови укладеного між позивачем і відповідачем договору щодо відповідальності відповідача є чинними та не визнані недійсними у встановленому законом порядку. Відповідних вимог суду також заявлено не було, а в силу вимог ч.2 ст.237 ЦК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт".

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача судових витрат у вигляді вартості послуг письмового перекладу господарський суд виходить з наступного.

Як встановлено господарським судом, позивач при зверненні до суду з позовом в якості доказів, що підтверджують його позовні вимоги надав до суду рахунки, які складені іноземною мовою.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Під час розгляду справи, на виконання вимог суду позивачем здійснено переклад рахунків на державну мову.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України "Про засади державної мовної політики" сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

З урахуванням вищевикладеного витрати зі здійснення перекладу наданих до суду доказів, які подані до суду на іноземній мові, не повязані з розглядом справи, тобто не є судовими витратами у розумінні вимог ст.123 ГПК України, а тому господарський суд відмовляє позивачу в їх стягненні з відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл" (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Північна, буд. 2, , р/р (гривня): 6355 в ПАТ КБ "ПриватБанк" м. Дніпра МФО 305299, р/р (долар США): 0392 в ПАТ КБ "ПриватБанк" м. Дніпра) на користь Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, , р/р: 888 в філії Одеського обласного Управління АТ "Ощадбанк" МФО 328845, ІПН 17) 19360 (девятнадцять тисяч триста шістдесят) грн. 68 коп. 3 % річних та 290 (двісті девяносто) грн. 41 коп. судового збору.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 19.01.2018 р.

Суддя Г.Є. Смелянець