ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" січня 2018 р. м. Київ Справа № 911/91/18

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» про забезпечення позову

до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», Київська обл., с. Гора

за участю третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, м. Київ

про визнання правочинів недійсними та зобовязання вчинити дії

Суддя А.Ю.Кошик

Без виклику учасників судового провадження

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області 11.01.2018 року одночасно з позовом надійшла заява б/н від 10.01.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» про забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству Міжнародний аеропорт «Бориспіль» вчиняти певні дії, а саме: перешкоджати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» у використанні трьох частин приміщення №2 площею 3,6 кв.м кожне, загальною площею 10,8 кв.м, на першому поверсі пасажирського терміналу «D» (інвентаризаційний номер №47578), що орендуються на підставі Попередніх договорів тимчасового користування нерухомим майном №02.5-14-74 від 28.08.2017 року та №02.5-14-76 від 11.09.2017 року, у будь-який спосіб, у тому числі шляхом примусового звільнення або шляхом обмеження чи припинення необхідного для використання приміщень за призначенням комунального обслуговування (водопостачання, теплопостачання, електропостачання, водовідведення тощо) до моменту вирішення справи по суті або до моменту підписання договору оренди державного майна з переможцем конкурсу на право такої оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вищенаведена заява подана одночасно та стосовно забезпечення позову б/н від 10.01.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» (позивач) до Державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (відповідач), в якому позивач просить:

- визнати недійсним пункт 12.1 Попереднього договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 02.5-14-74 від 28.08.2017 року, що укладений між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «АКСІОМА», в частині слів «але в будь-якому випадку до 30.12.2017 року включно, в залежності від того, яка дата настане раніше»;

- визнати недійсним пункт 12.1 Попереднього договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 02.5-14-76 від 11.09.2017 року, що укладений між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «АКСІОМА», в частині слів «але в будь-якому випадку до 30.12.2017 року включно, в залежності від того, яка дата настане раніше»;

Як вказано у позовній заяві, 28.08.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» (позивач, Тимчасовий користувач), яке виступало Тимчасовим користувачем, та Державним підприємством Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (відповідач, Балансоутримувач), яке виступало Балансоутримувачем, укладено Попередній договір тимчасового користування нерухомим майном №02.5-14-74 (далі - Попередній договір №1), який стосується тимчасового користування частиною приміщення №2 площею 3,6 кв.м на першому поверсі пасажирського терміналу «D» (інвентаризаційний номер №47578), а також частиною приміщення №2 площею 3,6 кв.м на першому поверсі пасажирського терміналу «D» (інвентаризаційний номер №47578), які знаходяться на балансі Балансоутримувача - Державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Також, 11.09.2017 року між позивачем та відповідачем укладено Попередній договір тимчасового користування нерухомим майном №02.5-14-76 (далі - Попередній договір №2), який стосується тимчасового користування частиною приміщення №2 площею 3,6 кв.м на першому поверсі пасажирського терміналу «D» (інвентаризаційний номер №47578), яке знаходиться на балансі Балансоутримувача - Державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Позивач в позові зазначає, що ініціював процедуру укладення договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а саме звернувся до Балансоутримувача з пропозицією відкриття відділення, яке забезпечить здійснення валютно-обмінних операцій відповідно до всіх вимог чинного валютного законодавства (лист №67 від 29.03.2017 року) та отримав погодження Балансоутримувача щодо можливості оренди нерухомого майна з метою розміщення пунктів обміну валют (лист №01-22-2240 від 31.05.2017 року), звернувся до Регіонального відділення ФДМУ по Київські області з ініціативою щодо оренди нерухомого майна відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону (листи №48, №49, №50 від 31.05.2017 року), а також підтвердив свій намір укласти договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, надавши Третій особі заяви (листи №3-К та №4-К від 16.08.2017 року, та лист №6-К від 08.09.2017 року) згідно з оголошеннями «Про намір передати в користування обєкт державного майна, щодо якого надійшла заява» у газеті «Відомості приватизації» №63 (1083) від 10.08.2017 року та №69 (1089) від 04.09.2017 року.

Крім того, позивач звернувся до відповідача з ініціативою щодо тимчасового користування майном до завершення Третьою особою конкурсної процедури передачі в користування нерухомого майна відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону та Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженого Постановою КМУ №906 від 31.08.2011 року (листи №135/а від 25.08.2017 року та №7-К від 08.09.2017 року), в яких гарантував звільнення Майна в день отримання Балансоутримувачем договору оренди Майна, укладеного Орендодавцем з іншим субєктом господарювання, або в термін, вказаний в повідомленні Балансоутримувача про розірвання Договору.

Позивач зазначає, що брав участь у 3 конкурсах на право оренди державного майна, що стосувались саме срірного майна, яке перебуває в фактичному тимчасовому користуванні позивача на підставі Попередніх договорів №1 та №2. Конкурси проводило Регіональне відділення ФДМУ по Київські області (Третя особа).

Два конкурси відбулись 03.11.2017 року, інформація про проведення яких публікувалась у офіційному виданні Фонду державного майна України «Відомості приватизації» №83р(1103) від 23.10.2017 року. Один конкурс відбувся 10.11.2017 року, інформація про проведення якого публікувалась в офіційному виданні Фонду державного майна України «Відомості приватизації» №85 (1105) від 30.10.2017 року.

За результатами проведених конкурсів з жодним учасником не укладено договорів оренди державного майна, що свідчить про визнання конкурсів такими, що не відбулись і передбачає повторну ініціацію процедури конкурсу оренди.

Позивач в позові зазначає, що наведені обставини жодним чином не перешкоджають позивачу надалі здійснювати фактичне користування майном на підставі попередніх погоджень згідно зі спірними Попередніми договорами до визначення переможця конкурсу на право оренди та укладення з ним відповідного договору. За таких умов, обмеження строку дії Попередніх договорів певною визначеною датою суперечить фактичним обставинам та інтересам сторін, порушує право позивача на здійснення господарської діяльності в період до вирішення питання проведення конкурсу на право оренди державного майна.

У звязку з чим, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо викладених в листі від 22.12.2017 року №01-22-5489, який підписано заступником генерального директора з комерційної діяльності та стратегічного розвитку ОСОБА_1, повідомлення що Попередні договори №1 та №2 припиняють свою дію 31.12.2017 року та продовжуватись на новий термін не будуть, та вимог повернути Майно.

В позові позивачем заявлено вимоги про визнання недійсними п. 12.1. Попереднього договору тимчасового користування нерухомим майном №02.5-14-74 від 28.08.2017 року, що стосується строку дії договору, у частині слів «але в будь-якому випадку до 30.12.2017 року включно, в залежності від того яка дата наступить раніше» та п. 12.1. Попереднього договору тимчасового користування нерухомим майном №02.5-14-76 від 11.09.2017 року, що стосується строку дії договору, у частині слів «але в будь-якому випадку до 30.12.2017 року включно, в залежності від того яка дата наступить раніше».

Таким чином, в разі задоволення позовних вимог буде спростовано обмеження терміну дії Попередніх договорів певною датою, що передбачатиме можливість користування позивачем орендованим майном до проведення конкурсу на право оренди державного майна, визначення переможця та укладення з ним основних договорів оренди.

У звязку з чим, позивач стверджує, що вимоги відповідача про повернення майна є передчасними і створюють загрозу порушення прав позивача та ймовірність виникнення ускладнень виконання судового рішення в разі задоволення позову. Оскільки існує достатньо обґрунтована ймовірність, що відповідач буде вчиняти фізичні дії, спрямовані на унеможливлення користування позивачем спірним майном шляхом чинення перешкод в доступі та ізоляцію приміщень від зовнішніх комунікацій, позивач вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу перешкоджати позивачу у використанні трьох частин приміщення №2 площею 3,6 кв.м кожне, загальною площею 10,8 кв.м на першому поверсі пасажирського терміналу «D» (інвентаризаційний номер №47578), що орендуються на підставі Попередніх договорів тимчасового користування нерухомим майном №02.5-14-74 від 28.08.2017 року та №02.5-14-76 від 11.09.2017 року, зокрема шляхом примусового звільнення або шляхом обмеження чи припинення необхідного для використання приміщень за призначенням комунального обслуговування (водопостачання, теплопостачання, електропостачання, водовідведення тощо).

Наведений спосіб забезпечення позову необхідно застосувати у звязку з тим, що в межах заявленого в позові спору про недійсність окремих положень (п.п. 1.2.) Попередніх договорів, які стосуються строку дії спірних Попередніх договорів, передбачається встановлення правових підстав подальшого перебування позивача в орендованих приміщеннях. Тобто, в разі задоволення позову та визнання недійсними п.п. 1.2. Попередніх договорів буде діяти інший термін дії відповідних Поередніх договорів, який передбачатиме для позивача право подальшого користування орендованим майном та можливість знаходитись на території відповідача до моменту визначення переможця конкурсу.

В той же час, оскільки відповідач заперечує наявність у позивача права подальшого користування орендованим майном, наведене свідчить про існування між сторонами відповідного спору. Однак, не дивлячись на існування між сторонами спору щодо наявності підстав подальшого користування орендованим майном, та передачу такого спору на вирішення суду, відповідач має намір та вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання позивачу користуватись орендованим майном та досягненню мети укладення Попередніх договорів.

У випадку незастосування заходу забезпечення існує реальна загроза того, що до вирішення спору відповідач передчасно розпочне примусове звільнення тимчасово зайнятих позивачем приміщень шляхом демонтажу кабін обміну валют та фізично відєднає позивача від систем комунального обслуговування (водопостачання, теплопостачання, електропостачання, водовідведення тощо), чого дозволить уникнути вжиття тимчасового заходу забезпечення у вигляді заборони відповідачу вчиняти наведені дії до вирішення питання про наявність чи відсутність правових підстав перебування позивача в орендованих приміщеннях.

Що стосується оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу слід вказати, що такий захід забезпечення забезпечить інтереси як позивача (він продовжуватиме здійснювати господарську діяльність та не буде примусово вивільнений з території аеропорту), так і відповідача (оскільки останній отримуватиме дохід у розмірі понад 38 тисяч грн. щомісячно та забезпечить до моменту виявлення переможця конкурсу на право оренди тимчасову наявність на території міжнародного аеропорту необхідної кількості обмінних пунктів та забезпечить відсутність черг, що перешкоджають руху пасажирів).

Тобто даний захід забезпечення жодним чином не порушує інтересів відповідача, в той же час дозволить уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача, чиє право подальшого користування майном фактично є предметом спору.

Щодо наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд зазначає, що обраний позивачем захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки в разі задоволення позову позивач зможе знаходитись на території аеропорту до моменту підписання договору оренди з переможцем конкурсу. Натомість, у разі незастосування такого заходу забезпечення позову, до вирішення спору позивача може бути передчасно позбавлено можливості користування майном, що в разі задоволення позову потребуватиме вжиття додаткових заходів та несення витрат коштів та часу на відновлення втраченого права користування майном та перериву у здійсненні господарської діяльності.

Таким чином, зазначені заходи є адекватними до вимог заявлених у позові та фактичних обставин господарської діяльності відповідача, забезпечують виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову й не порушують існуючих прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

На виконання вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України позивач у якості зустрічного забезпечення погоджується продовжувати сплату платежів, встановлених Попередніми договорами у загальному розмірі 38 054,82 грн. щомісячно до моменту розгляду справи по суті або укладення договору оренди з переможцем конкурсу на право оренди державного майна, а також гарантує звільнення приміщення після укладення договору оренди з переможцем конкурсу на право оренди державного майна.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як визначено ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч. 4. ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, сбудом встановлено, що обрані позивачем заходи забезпечення позову є співрозмірними з позовними вимогами і не підпадають під особливості, наведені в ч. 5-11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України. Оскільки, позивач правомірно перебуває в орендованих приміщеннях і спір стосується визначення строку оренди та подальшого перебування позивача на території відповідача до проведення конкурсу, заходи забезпечення позову є тимчасовими і не передбачають вирішення спору.

Також, наведені заходи повністю виключають завдання відповідачу будь-яких збитків та порушення його прав, натомість спроможні запобігти порушенню прав позивача в разі задоволення позову та забезпечити виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Статтею 144 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Частинами 7-10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

За таких обставин, за наслідками розгляду заяви б/н від 10.01.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задовлення в частині заборони Державному підприємству Міжнародний аеропорт «Бориспіль» вчиняти певні дії, а саме: перешкоджати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» у використанні трьох частин приміщення №2 площею 3,6 кв.м кожне, загальною площею 10,8 кв.м, на першому поверсі пасажирського терміналу «D» (інвентаризаційний номер №47578), що орендуються на підставі Попередніх договорів тимчасового користування нерухомим майном №02.5-14-74 від 28.08.2017 року та №02.5-14-76 від 11.09.2017 року, у будь-який спосіб, у тому числі шляхом примусового звільнення або шляхом обмеження чи припинення необхідного для використання приміщень за призначенням комунального обслуговування (водопостачання, теплопостачання, електропостачання, водовідведення тощо).

В частині визначення наведеного позивачем строку дії заходів забезпечення, заява задоволенню не підлягає, оскільки відповідні питання врегульовані і вирішуються у відповідностиі до ст. 145 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву б/н від 10.01.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» про забезпечення позову.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Державному підприємству Міжнародний аеропорт «Бориспіль» перешкоджати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» у використанні трьох частин приміщення №2 площею 3,6 кв. м. кожне, загальною площею 10,8 кв.м, на першому поверсі пасажирського терміналу «П» (інвентаризаційний номер №47578), що орендуються на підставі Попередніх договорів тимчасового користування нерухомим майном №02.5-14-74 від 28.08.2017 року та №02.5-14-76 від 11.09.2017 року, зокрема шляхом примусового звільнення або шляхом обмеження чи припинення необхідного для використання приміщень за призначенням комунального обслуговування (водопостачання, теплопостачання, електропостачання, водовідведення тощо).

Реквізити стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІОМА» (08300, Київська обл., Бориспільськийр-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, );

Реквізити боржника: Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (04114, АДРЕСА_1, ).

Ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» зі строком предявлення до виконання до 19.01.2021 року і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Ю. Кошик