ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018 права № 917/1881/17

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 36000, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Добробут", 39100, Полтавська обл., смт. Козельщина, вул. Остроградського, 8, ідент. код 32682703

треті особи

1. ОСОБА_2, АДРЕСА_3

2. ОСОБА_3, 36000, АДРЕСА_2

про стягнення 129837,77 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_4, дов. №174 від 03.07.2017 року

від відповідача: Марченко В.В., дов. №ВН-12 від 27.12.2017 року

третя особа: 1 - не з'явився

2 - ОСОБА_3, пасп. НОМЕР_4 від 15.09.1997 року, виданий Козельщинським РВ УМВС України в Полтавській області

Розглядається позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Добробут" про стягнення 34264,00 грн. збитків, 95573,77 грн. упущеної вигоди.

17.11.2017р. ухвалою господарського суду Полтавської області порушено провадження у справі №917/1881/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.12.2017р.

07.12.2017р. розгляд справи було розпочато по суті та відкладено судове засідання на 28.12.2017р.

15.12.2017р. набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України, внесені Законом України №2147-VIII від 13.10.2017р., відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи, що на момент набрання новим Господарським процесуальним кодексом України чинності, суд перейшов до розгляду справи №917/1881/17 по суті, розгляд сказаної судової справи продовжується розглядатися по суті.

Справа розглядається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 28.12.2017р. згідно зі ст.216 ГПК України.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві.

Відповідач надав відзив на позов, в якому не заперечує вини свого працівника ОСОБА_2 в вчинення ДТП, але не погоджується з розміром збитків, завданих пошкодженням автомобіля позивача, та заперечує проти відшкодування упущеної вигоди.

Представник відповідача підтримує заперечення, викладені в відзиві на позов.

Відповідно до ст.233 (п.2) ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

30.08.2016р. в с.Хорішки Козельщинського району Полтавської області біля 10-00 громадянин ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом трактором колісним "FENDT 936 VAR10", державний номерний знак НОМЕР_2, виконуючи маневр ліворуч, не подав сигнал показника про намір повороту та допустив зіткнення з автомобілем марки "Фольцваген" LT35, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водієм ОСОБА_3, який здійснював маневр обгін вищезазначеного транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

06.01.2017р. Козельщинський районний суд Полтавської області виніс постанову за №533/817/16-п, в якій визнав водія ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Позивач вказує, що йому, як власнику автомобіля "Фольцваген" LT35, держаний номерний знак НОМЕР_3 було завдано матеріального збитку на суму 32864,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна А 01/05 від 06.02.2017р., складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 (а.с. 20-39).

Крім того, позивач стверджує, що за проведення оцінки автомобіля сплатив 1400,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 06.02.2017р., рахунком-фактурою №337 від 31.01.2017р.

Транспортний засіб, належний відповідачу, не був застрахований, а тому внаслідок відсутності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач був позбавлений можливості отримати страхове відшкодування від страхової компанії. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати не отримані ним доходи (упущену вигоду) в зв'язку з відмовою німецького партнера підняти ціну на 20% на пухово-перову суміш у 2017 році по відношенню до ціни 2016 року, оскільки із-за пошкодження автомобіля позивач не зміг поставити 20 000,00 кг товару, а поставив лише 7443,00 кг, що привело до зриву поставки сировини.

З врахуванням зазначеного вище, за даними позивача розмір збитків, які підлягають відшкодуванню відповідачем складає: 32864,00 грн. - вартість ремонту автомобіля; 1400,00 грн. - вартість проведеної незалежної оцінки майна; 95573,77 грн. - розмір упущеної вигоди.

Оскільки відповідач не відшкодував позивачу вказаний розмір матеріальних збитків, такі обставини на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов'язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов'язань. Ці правовідносини регулюються Главою 82 "Відшкодування шкоди" ЦК України.

За ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Зокрема, відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, відповідно до частини 5 зазначеної статті, така особа відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потеплілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діями яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст.1188 ЦК України).

Постановою Козелщинського районного суду від 06.01.2017р. у справі №533/817/16-п винним у скоєному ДТП визнано ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, що належить ТОВ «Агрофірма «Добробут»

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Отже, відповідальність юридичної особи настає лише

у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним,

сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона_була працівником цієї організації.

Відтак, виходячи з наведених вище норм та обставин, суд приходить до висновку щодо правомірності заявлення даного позову до ТОВ «Агрофірма «Доброрбут».

Щодо розміру заявлених до стягнення збитків суд зазначає наступне.

Згідно статті 1192 Цивільного кодексу України суд може зобов'язати особу, яка спричинила збитки, відшкодувати їх у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Факт завдання позивачу, як власнику автомобіля «Фольцваген» LT35, державний номер знак НОМЕР_3 підтверджується звітом про оцінку майна від 06.02.2017р. № А 01/05.

Судом враховано, що відповідач заперечуючи вартість матеріального збитку, не надав документального обґрунтування своїх заперечень, не наполягав на проведенні експертизи.

За даних обставин, розмір матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню становить 32 864,00 грн..

Крім цього, встановлено, що за проведення оцінки автомобіля «Фольцваген» державний номер знак НОМЕР_3 позивач сплатив 1400 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № 337 від 31.01.2017р., та актом прийому-передачі виконаних робіт від 06.02.2017р.

Вимоги позивача щодо стягнення 95573,77 грн. упущеної вигоди задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Позивач, ФОП ОСОБА_1 відповідно до контрактів № 2 від 05.01.2015р.; № 3 від 05.07.2016р.; № 4 від 18.01.2017р. здійснював продаж пухо-перової суміші фірмі ROHDEX GmBH CoKG в Німеччину.

За твердженнями позивача, із-за пошкодження автомобіля «Фольцваген» LT35, державний номер знак НОМЕР_3, який використовувався ним для заготівлі та перевезення пухо-перової суміші він недопостачав в 2016 році контрагенту 12557,00 кг товару на суму 15068 дол. США.

В зв'язку зі зривом поставки сировини в 2016 році і невиконанням умов Контракту №3 від 05.07.2016р. контрагент відмовився підняти ціну товару на 20% у 2017 році. Результатом цього, на думку позивача, він неотримав 95573,77 грн. доходів - упущена вигода.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Отже, покладення на особу обов'язку відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди можливе тільки за умови реальної можливості одержання доходу особою, яка вважає, що їй завдано шкоду.

Вищевказані Контракти свідчать про продаж позивачем німецькій фірмі ROHDEX пухо-перової суміші, але не підтверджують факту, що саме пошкодження автомобіля «Фольцваген» LT35, державний номер знак НОМЕР_3 привело до невиконання ним умов цих контрактів.

Таким чином, позивачем при визначенні реальності неодержаних доходів не наведено доказів на підтвердження причинного зв'язку між невиконанням Контракту №3 від 05.07.2016р. та пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля «Фольцваген» LT35, державний номер знак НОМЕР_3 у розумінні ст.74 ГПК України.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів вжиття ним заходів для належного виконання умов Контракту №3 від 05.07.2016р., які б підтверджували дані обставини та визначені законом умови.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.13 ГПК України).

Згідно зі ст.74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення збитків в сумі 34264,00 грн. та відмови в стягненні упущеної вигоди в сумі 95573,77 грн. Судовий збір відповідно до п.п.2 п.1ст.129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Добробут" (39100, Полтавська обл., смт. Козельщина, вул. Остроградського, 8, ідентифікаційний код 32682703) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (36000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 34264 грн. збитків, 1600 грн. витрат на оплату судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 18.01.2018 року.

Суддя Л.А. Іванко