ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Справа №917/1391/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

позивача не зявився;

відповідача ОСОБА_1, за довіреністю №31-16-0.6-6/2-18 від 02.01.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Околиця», с.Малі Будища, Полтавська область, (вх.№3779П/1-40) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.2017 року (суддя Кульбако М.М.) по справі №917/1391/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Околиця», с.Малі Будища, Полтавська область,

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м.Полтава,

про визнання поновленим договору оренди землі,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Околиця» звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поновленим договору оренди землі №1 від 04.05.2007 року на тих самих умовах відповідно до проекту додаткової угоди №1 від 01.06.2017 року.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.11.2017 року у справі №917/1391/17 (суддя Кульбако М.М.) у задоволені позову відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.2017 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з часу подання заяви про поновлення договору оренди землі та по час звернення підприємства до господарського суду з відповідним позовом жодних рішень, в тому числі заперечень щодо поновлення договору оренди землі відповідачем надано не було. Листами повідомленнями надісланими Держземагенству 30.03.2017 року та 20.07.2017 року, орендар окрім вимоги про поновлення договору також повідомляв орендодавця про свою згоду на зміну розміру орендної плати та строку продовження дії договору на розсуд та за пропозицією орендодавця.

Скаржник вказує, що посилання суду в судовому рішенні на лист Держземагенства Полтавської області №28-16-0.6-1614/2-17 як на доказ відмови в продовжені договірних відносин є безпідставним, оскільки такий лист орендареві не було направлено.

Апелянт звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не дослідив та не надав оцінки обґрунтуванням та відповідно наданим доказам позивача щодо вимоги про поновлення дії договору відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Так, в матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували надання відповідачем після закінчення строку дії договору оренди на протязі місяця заперечень проти поновлення договору оренди. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що орендар продовжує користуватися земельної ділянкою та сплачує орендні платежі (заборгованість відсутня), тобто виконує умови договору належним чином.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Околиця» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

09.01.2018 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№157), в якому зазначає, згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду на 16.01.2018 року була направлена сторонам рекомендованим листом 14.12.2017 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана ними про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи.

Позивач у судове засідання не зявився однак 15.01.2018 року надав клопотання (вх.№408), в якому просив суд відкласти розгляд справи у звязку з перебуванням представника на лікарняному.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторін, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволені клопотання позивача та про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 16.01.2018 року представник відповідача оголосив зміст відзиву на апеляційну скаргу на наполягав на відмові в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника відповідача, повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом попередньої інстанції, 04.05.2007 року між Зіньківською державною адміністрацією Полтавської області (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Околиця» (орендар, позивач у справі) укладено договір оренди землі №1, відповідно до якого, орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 61,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в адміністративних межах Батьківської сільської ради Зіньківського району.

Пунктом 8 договору сторони передбачили, що його укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 43 договору оренди землі, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Так, договір оренди зареєстровано Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.05.2007 за №31.

Факт передачі земельної ділянки, обумовленої в договорі, підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки від 04.05.2007 року.

Як вказує позивач, маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди, він 30.03.2017 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, в якому просив прийняти рішення щодо поновлення договору оренди із розміром орендної плати вісім відсотків від нормативної грошової оцінки 1 гектара ріллі по області, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995 року з урахуванням індексації такої оцінки станом на 01.01.2017 року на коефіцієнт 4,7964 та коефіцієнт для ріллі 1,756. До вказаного листа було додано, зокрема, проекти додаткової угоди про продовження договору оренди землі.

Матеріали справи свідчать, що відповідач надав позивачу відповідь листом №19-16-0.3-2707/2-17 від 14.04.2017 року, в якому зазначив, що спірний договір складено з порушенням вимог ст. 22 Закону України «Про державний земельний кадастр», а також зазначив, що пропонує розмір орендної плати 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 1 гектара відповідного сільськогосподарського угіддя, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995-1997 років з урахуванням індексації та термін дії договору 7 років. Крім того, відповідач запропонував орендарю провести за власний рахунок нормативну грошову оцінку земельних ділянок та розробити агрохімічний паспорт поля.

19.07.2017 року позивач направив відповідачу заяву про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі №332, в якій повідомив, що 04.05.2017 року дія договору оренди закінчилася; протягом місця з моменту закінчення договору власником земельної ділянки не надані заперечення у поновлення договору оренди землі; орендар продовжує використання земельної ділянки та здійснює сплату орендних платежів. Таким чином, орендар просив укласти (підписати) додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, проект якої було додано до заяви.

24.07.2017 року відповідач надав позивачу відповідь листом №27-16-0.332-5498/2-17, в якій вказав, що листом від 03.03.2017 року №28-16-0.6-1614/2-17 ТОВ «Околиця» повідомлено про те, що Головне управління не має наміру продовжувати договірні відносини з підприємством позивача, окрім того, наказом Головного управління №249 від 10.05.2017 року «Про організаційні заходи, щодо підготовки лотів до проведення торгів» запитувані земельні ділянки визначено до продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Позивач наполягав на тому, що ним було дотримано всіх вимог передбачених ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договору оренди і з урахуванням відсутності письмових заперечень з боку відповідача, та те що ним на даний час використовується спірна земельна ділянка, за яку сплачується орендна плата в повному обсязі, договір оренди земельної ділянки №1 від 04.05.2007 року є поновленим.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі»

Зі статті 2 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. ч. 1, 3 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцем, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За приписами частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Разом з тим, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Відтак, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави та обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин першої-п'ятої зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає за частиною 6 наведеної вище статті.

Так, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які були запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Натомість для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів, як-то: 1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 25.02.2015 року у справі №6-219цс14 та у справі №6-10цс15, у постановах від 18.03.2015 року у справі №6-3цс15 та у справі №6-4цс15.

У даному випадку в якості підстави для поновлення договору оренди землі від 04.05.2017 року позивач визначає положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», посилаючись на те, що він по даний час продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, оплачує орендну плату і відповідач не надав на протязі місяця заперечень проти продовження договору оренди, однак додаткову угоду не підписав.

В силу приписів частин 7-9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору. Наведене є підставою для висновку про застосування до обох правових конструкцій поновлення договору оренди землі частини третьої наведеної норми, відповідно до якої орендар має надіслати проект додаткової угоди орендодавцеві, і, оскільки про пролонгацію може бути остаточно відомо лише через місяць після закінчення строку дії договору, надіслати у цьому випадку проект про продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах після спливу цього місячного строку і відмови у місячний строк укласти відповідну саме частині шостій статті 33 Закону України «Про оренду землі» додаткову угоду.

Варто відзначити, що виходячи з приписів статей 319, 626 Цивільного кодексу України, слід дійти висновку про те, що реалізація права на поновлення договору оренди, яка передбачена статтею 33 Закону України «Про оренду землі», відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, нормами законодавства України, які є чинними під час виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду справи встановлена обовязковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення. При цьому, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

За змістом пункту 8 договір оренди укладено до 04.05.2017 року. Після закінчення строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як уже зазначалось, договір укладено та зареєстровано 04.05.2007 року, а тому орендар зобов'язаний був повідомити орендодавця про намір скористатись переважним правом поновлення його на новий строк не пізніше 04.02.2017 року. У свою чергу, ТОВ «Околиця» направлено повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі №1 від 04.05.2007року 30.03.2017 за вих.№173, тобто з порушенням визначеного строку.

Листом №19-16-0.3-2707/2-17 від 14.04.2017 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області запропонувало інший строк дії договору оренди, а саме 7 років та розмір орендної плати, який має становити 12% від нормативно грошової оцінки. При цьому, відповідач зазначив про необхідність розробити агрохімічний паспорт поля та нормативно-грошову оцінку землі.

Матеріали справи свідчать, що на вказаний лист позивач не відреагував та тільки 19.07.2017 року за вих.№332 повторно направив клопотання про поновлення договору оренди землі №1 від 04.05.2007 року.

Колегія суддів враховує, що 24.07.2017 року листом №27-16-0.332-5498/2-17 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області надано відповідь та вказано що Головне управління не має наміру продовжувати договірні відносини на земельну ділянку площею 61,10 га та з метою здійснення економічно-ефективного використання землі вважає за доцільне реалізувати вищевказану земельну ділянку в порядку проведення аукціону (на земельних торгах), окрім того зазначено, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №249 «Про організаційні заходи щодо підготовки лотів до проведення земельних торгів» від 10.05.2017 року вищевказану земельну ділянку було включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які буде передано на земельних торгах.

Крім того, матеріали справи свідчать, що ще листом від 03.03.2017 року №28-16-0.6-1614/2-17 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повідомило ТОВ «Околиця», що з метою економічно-ефективного використання землі, Головне управління вважає за доцільне передати право оренди на земельну ділянку 61,10 га з кадастровим номером :00:041:1009 на конкурентних засадах (торгах) та зазначено, що ГУ немає наміру продовжувати договірні відносини на вищевказану земельну ділянку.

Таким чином, протягом дії спірного договору оренди землі сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, а саме строку дії договору та розміру орендних платежів, а також як під час дії договору так і після закінчення строку дії такого договору відповідач висловив свої заперечення щодо його поновлення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-219цс (постанова від 25.02.2015 року), виходячи із приписів статей 319, 626 Цивільного кодексу України, реалізація права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних у мов договору, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», переважне право орендаря на укладання договору оренди землі припиняється.

Дія договору оренди землі припинилась з 04.05.2017 року, у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк, тобто до 04.06.2017 року, у зв'язку з чим договір оренди землі між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України «Про оренду землі».

Сплата позивачем орендних платежів за користування земельною ділянкою після закінчення дії договору, не можна розцінювати як згоду орендодавця на пролонгацію договору оренди, оскільки орендар сплачував кошти за фактичне користування майном. Здійснення платежів не є безумовною підставою продовження договору, термін дії якого закінчився, за умови відсутності волевиявлення відповідача на продовження договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів зазначає, що позивач скористався своїм переважним правом на поновлення дії договору на новий строк, однак в порушення строку, передбаченого п.8 договору, сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, а відповідач повідомив про своє рішення щодо припинення договірних відносин з позивачем за договором оренди №1 від 04.05.2007 року як під час дії договору так і після закінчення строку, між сторонами не укладена додаткова угода, а отже позивач втратив своє переважне право на поновлення строку дії договору.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що вимога позивача про визнання поновленим договору оренди землі відповідно до проекту додаткової угоди є необґрунтованою, оскільки вказаний проект додаткової угоди направлений відповідачу більше ніж через два місяці після закінчення строку дії договору і відповідач надав на нього свої заперечення.

Щодо посилань апелянта на неотримання та на не надіслання на його адресу з боку відповідача листів, колегія суддів зазначає, що Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» не передбачено обовязкові правила поштового пересилання, яких повинні додержуватись сторони при направленні повідомлення з пропозицію щодо поновлення дії договору оренду землі.

Відповідно до п. 11 Правил надання послуг поштового звязку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Як зазначає відповідач, відповідно до п. 215 Інструкції з діловодства в Головному управлінні Держгеокадастру у Полтавській області та територіальних органів Держгеокадастру у районах та містах області, затвердженої наказом від 08.06.2015 року №8 (далі - Інструкція), вихідні документи направляються адресатам з використанням різних способів поштового звязку.

Відповідно до п.п. 162-165 Інструкції реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документа з інформації, реєстрація здійснюється незалежно від їх доставки передачі чи створення. Реєстрація актів органів державної влади, доручень вищих посадових осіб, звернень, документи, що надійшли на розгляд керівництва Головного управління, клопотань від юридичних та фізичних осіб з питань розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, проводиться централізованою службою діловодства.

Вихідні документи, які створені Головним управлінням та відповіді на листи, що надійшли до Головного управління реєструються окремо, документи реєструються лише один раз у день їх надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані у день підписання або затвердження.

Відповідно до п.п. 170-174 Інструкції у Головному управління застосовується автоматизована форма реєстрації, документи реєструються у системі електронного документообігу «ДОК ОСОБА_2 2.0» в якій формується бланк реєстраційних даних в електронному вигляді за допомогою яких працівники забезпечуються інформацією про всі документи і місце їх розташування. Під час реєстрації документів у системі електронного документообігу «ДОК ОСОБА_2 2.0», оформлюється реєстраційно-контрольна картка, тобто вся вхідна і вихідна кореспонденція в головному управлінні реєструється в автоматизованій системі «ДОК ОСОБА_2 2.0».

У свою чергу, матеріали справи не містять доказів, якими спростовується обставина направлення відповідачем на адресу позивача листів, а також неузгодження з позивачем внесення змін до істотних умов договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Околиця» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.2017 року по справі №917/1391/17 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Околиця» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.2017 року у справі №917/1391/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 січня 2018 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Ільїн О.В.