ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2018 р. Справа № 920/120/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В. О.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", м.Київ, (вх. №3430 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.09.2017 у справі № 920/120/17 (постановлену суддею Соп'яненко О.Ю. у приміщенні господарського суду Сумської області)

за заявою Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м.Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь", м.Суми,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року до господарського суду Сумської області в межах справи про банкрутство ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь" надійшла заява № 25/05-3 від 25.05.2017 ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання кредиторських вимог на суму 276815,21 грн. Зазначені вимоги банк обґрунтовує тим, що ним було укладено з боржником договір банківського обслуговування шляхом підписання ТОВ "НВП "Преобразователь" Заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 09.03.2011. Банк вказує, що клієнт не виконав зобов'язань за договором, зокрема, з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сплати комісії (винагороди) та нарахованої пені, у зв'язку з чим у боржника утворилась заборгованість за період з 04.09.2015 по 24.04.2017 в розмірі 276815,21 грн., з яких: 85000,00 грн. борг за кредитом, 95592,72 грн. борг по % за користування кредитом, 14948,17 грн. борг по комісії за користування кредитом, 81274,32 грн. - пеня. Заявник просив суд визнати вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" у вищевказаній сумі та включити їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "НВП "Преобразователь".

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.09.2017 відмовлено в задоволенні заяви №25/05-3 від 25.05.2017 ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання кредиторських вимог на суму 276815,21 грн.

У вказаній ухвалі суд зазначив, що надана банком роздруківка електронної заяви ТОВ "НВП "Преобразователь" від 09.03.2011 не містить підпису боржника, а також банком не надано будь-яких доказів на підтвердження факту укладення договору в електронному вигляді; не надано будь-яких доказів того, що саме ТОВ "НВП "Преобразователь" підписано електронним цифровим підписом заяву від 09.03.2011 про приєднання до умов, викладених в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, оскільки заявником не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП боржника, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. При цьому, боржник заперечує факт підписання даної заяви. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів отримання ТОВ "НВП "Преобразователь" кредиту на договірній основі.

ПАТ КБ "ПриватБанк" із ухвалою не погодилося, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь" в сумі 276815,21 грн. (195540,89 грн. - четверта черга, 81274,32 грн. - шоста черга) та включити конкурсні грошові вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до реєстру вимог кредиторів боржника у сумі 195540,89 грн - до четвертої черги, 81274,32 грн - до шостої черги, судовий збір у сумі 3200,00 грн - до першої черги; судові витрати покласти на боржника.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, апелянт стверджує, що Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ "ПриватБанк", є публічною офертою, що містить умови та правила надання банком послуг клієнтам; банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронного цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом першого підпису, тому, за твердженням апелянта, підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. Заявник апеляційної скарги також зазначає, що місцевий господарський суд безпідставно не звернув уваги на той факт, що заява від 09.03.2011 підписана сторонами та скріплена їх печатками; ТОВ "НВП "Преобразователь" неодноразово користувалося кредитним лімітом та сплачувало за користування відсотки; наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом жодним чином не спростований в ході провадження в суді першої інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2017 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено її розгляд на 27.11.2017, запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: апелянту - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; іншим учасникам процесу - відзиви на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 розгляд справи відкладено на 18.12.2017 та запропоновано учасникам процесу не пізніше, ніж за три дні до судового засідання, надати суду: відзиви на апеляційну скаргу, мотивовані пояснення щодо своєї правової позиції в даній справі.

06.12.2017 боржник, ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь", надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що матеріалах справи відсутня будь-яка заява, що містить підпис боржника, а також будь-які докази, що підтверджують укладення договору в електронному вигляді (смс, системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк тощо); банком не надано будь-яких доказів того, що саме боржником підписано електронним цифровим підписом заяву про приєднання до умов, викладених в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП боржника, ані відомостей про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному в сертифікаті. Боржник вважає, що банком не доведено факту укладення між сторонами договору банківського обслуговування, який є підставою його кредиторських вимог, а також зазначає про відсутність в матеріалах справи первинних документів, якими б підтверджувався розмір заборгованості, та наполягає на застосуванні до вимог банку позовної давності. З огляду на викладене ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Преобразователь" просить відхилити апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.01.2018 в порядку ст.216 ГПК України в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017. Визначено строк для подання учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу, мотивованих пояснень щодо своєї правової позиції в даній справі, доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв і клопотань, пов'язаних з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин раніше (за наявності таких заяв чи клопотань та обґрунтування поважності причин) - по 10.01.2018 включно.

У межах вказаного строку розпорядник майна ТОВ "НВП "Преобразователь", арбітражний керуючий Завірюха Р.В. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на правову позицію Вищого господарського суду, викладену в постановах від 12.10.2016 у справі №916/16/16 та від 09.11.2017 у справі №910/361/14, просить апеляційну скаргу банку залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

До суду також надійшло клопотання боржника (вх.№57 від 04.01.2018) про розгляд справи без участі представника ТОВ "НВП "Преобразователь". Також боржник просить суд врахувати при розгляді справи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 у справі №6-2904цс16.

Учасники справи, повідомлені належним чином про час та місце судових засідань 27.11.2017, 18.12.2017 та 15.01.2018, не направили своїх представників для участі у вказаних засіданнях.

В ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Ухвалою господарського суду від 27.02.2017 було прийнято до розгляду заяву КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради про порушення справи про банкрутство ТОВ "Науково - виробниче підприємство "Преобразователь". Ухвалою господарського суду від 25.04.2017 року було змінено назву ініціюючого кредитора на КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради.

Ухвалою господарського суду від 25.04.2017 року порушено провадження у даній справі про банкрутство, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Завірюху Р.В.

26.04.2017 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення № 42434 про порушення даної справи про банкрутство.

В травні 2017 року до господарського суду надійшла заява № 25/05-3 від 25.05.2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання кредиторських вимог на суму 276815,21 грн. (т.2, а.с.142), в якій заявник зазначає, що 09.03.2011 року між ТОВ "НВП "Преобразователь" та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено Договір банківського обслуговування (надалі - Договір) шляхом підписання ТОВ "НВП "Преобразователь" Заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 09.03.2011, який складається з цієї Заяви, Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до умов вказаного Договору, ТОВ "НВП "Преобразователь" було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № 6685, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта. Заявник вказує, що ним було виконано умови Договору належним чином, проте, Клієнт зобов'язань не виконав, зокрема, з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сплати комісії (винагороди) та нарахованої пені, у зв'язку з чим у боржника утворилась заборгованість за період з 04.09.2015 по 24.04.2017 в розмірі 276815,21 грн., з яких: 85000,00 грн. борг за кредитом, 95592,72 грн. борг по % за користування кредитом, 14948,17 грн. борг по комісії за користування кредитом, 81274,32 грн. пеня. Посилаючись на викладене вище,

заявник просив суд визнати вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" у зазначеній сумі та включити їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "НВП "Преобразователь".

Розглянувши вказану заяву та надані банком докази, місцевий господарський суд відмовив у визнанні кредиторських вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 2 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з наступних підстав.

На доказ існування у ТОВ "НВП "Преобразователь" грошового зобов'язання перед ПАТ КБ "ПриватБанк" останнім надано до суду ксерокопії Заяв про відкриття поточного та карткового рахунків, які не містять дати їх складення та підписання (т.2, а.с.150, 151, т.3, а.с.60 - 64), а також заяву від 09.03.2011 (т.2, а.с.167) про приєднання та згоду ТОВ "НВП "Преобразователь" із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті банку. У вказаній заяві, яка не містить підпису уповноваженої особи клієнта, зазначено про те, що клієнтом накладено електронний цифровий підпис у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24.

За твердженням банку, вказані докази свідчать про укладення між сторонами договору банківського обслуговування від 09.03.2011, що складається: 1) з відповідної заяви, в якій вказано про приєднання клієнта до Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку, розміщених на сайті ПриватБанку, 2) із Умов та правил і Тарифів, витяги з яких також надано банком до матеріалів справи (т.2, а.с.152 - 166).

Стосовно вказаних тверджень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку (система клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, смс-повідомлення тощо.) Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку.

Наведені положення Умов та правил надання банківських послуг визначають можливість та порядок встановлення кредитного ліміту саме на поточний рахунок особи, яка є клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк". При цьому відкриттю поточного рахунку передує укладення відповідного договору шляхом його підписання або у формі заяви-приєднання до Умов.

У ст. 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За твердженням апелянта, розміщені на сайті банку Умови та правила надання банківських послуг є саме такою публічною офертою, із прийняттям якої ТОВ "НВП "Преобразователь" погодилося шляхом підписання відповідної заяви.

Разом з тим, із ксерокопій заяв про відкриття поточного та карткового рахунків, наданих банком суду першої інстанції, не вбачається, коли саме їх було підписано, сам підпис є нечітким, текст заяв непридатний до читання. Із матеріалів справи також не вбачається, що оригінали вказаних заяв надавалися банком суду першої інстанції для огляду.

Пунктом 3.2.1.1.1.16. Умов та правил надання банківських послуг, на який посилається апелянт, передбачено, що при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

ПАТ КБ "ПриватБанк" в апеляційній скарзі стверджує, що ТОВ "НВП "Преобразователь" приєдналося до Умов та правил надання банківських послуг шляхом накладення електронного цифрового підпису. Однак ні із наданих банком копій заяв про відкриття поточного та карткового рахунків, ні із заяви від 09.03.2011 (т.2, а.с.167) відповідної обставини не вбачається.

Враховуючи наявність у ТОВ "НВП "Преобразователь" заперечень щодо факту підписання ним відповідних заяв (як у паперовому вигляді, так і в електронному, з використанням електронного цифрового підпису), колегія суддів надала можливість учасникам справи, в тому числі, і ПАТ КБ "ПриватБанк", у відповідності до ч.3 ст.13 ГПК України, довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Проте апелянт, ПАТ КБ "ПриватБанк", повідомлений належним чином про судовий розгляд даної справи, не направив свого представника в судові засідання та не надав суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів у розумінні ст.73, 76 - 79 ГПК України.

Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" сертифікат ключа містить такі обов'язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов'язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Проте ПАТ КБ "ПриватБанк" не надано суду першої та апеляційної інстанції будь-яких доказів того, що ТОВ "НВП "Преобразователь" підписано електронним цифровим підписом заяву від 09.03.2011 про приєднання до умов, викладених в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, оскільки заявником не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП боржника, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Крім того, ПАТ КБ "ПриватБанк" не доведено, які саме Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи були розміщені на сайті банку на час відкриття банківського рахунку, тобто, на час укладення договору приєднання, зокрема - коли та до яких саме Умов та Тарифів приєднався та зобов'язався виконувати відповідач. З наданих банком до матеріали справи витягів з Умов та Тарифів неможливо встановити їх чинність та дію на час складення заяви (яку, за твердженням банку, ТОВ "НВП "Преобразователь" було підписано 09.03.2011) і що саме до цих Умов та Тарифів приєдналося ТОВ "НВП "Преобразователь", прийняло їх і зобов'язалося виконувати, а також що саме ці Умови та Тарифи разом з заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування.

Із наданих апелянтом банківських виписок, розрахунків та інших документів також не вбачається, що вони стосуються саме договору від 09.03.2011, який банк вважає укладеним - враховуючи також, що банком не надано суду першої та апеляційної інстанції меморіальних ордерів, платіжних доручень або ж інших первинних документів на підтвердження факту перерахування коштів ТОВ "НВП "Преобразователь" на виконання вищевказаного договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що факт укладення між сторонами договору, на який ПАТ КБ "ПриватБанк" посилається як на підставу своїх кредиторських вимог, не можна вважати доведеним. Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 12.10.2016 у справі №916/16/16 та від 09.11.2017 у справі №910/361/14.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно, на підставі наявних у справі доказів та з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що не вбачається підстав для користування боржником кредитними коштами на умовах договору, оскільки банком не доведено, що відповідний договір було укладено між сторонами (навіть у спрощений спосіб), з урахуванням чого кредиторські вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання заборгованості по тілу кредиту, нарахованих на основну заборгованість відсотків, заборгованості по комісії за користування кредитом, задоволенню судом не підлягають, та, відповідно, про те, що не підлягають задоволенню і вимоги заявника про визнання заборгованості в частині суми пені - з огляду на відсутність підстав для визнання кредиторської заборгованості в частині основного боргу.

В ході апеляційного провадження ПАТ КБ "ПриватБанк" не наведено аргументів та доказів, які б спростовували вищевказаний висновок та могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, 282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 12.09.2017 у справі № 920/120/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22.01.18

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.