ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18.01.2018м. Дніпро№ 904/194/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Бондарєв Е.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)

до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 освіти ім. М.С. Грушевського" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 11)

про видачу судового наказу про стягнення 3 300,00 грн. заборгованості за договором оренди приміщення від 30.12.2014, 427,82 грн. пені, 140,48 грн. інфляційних втрат, 50,00 грн. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

16.01.2018 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 освіти ім. М.С. Грушевського" заборгованості на загальну суму 3 918,30 грн., з яких 3 300,00 грн. заборгованість за договором оренди приміщення від 30.12.2014, 427,82 грн. пеня, 140,48 грн. інфляційні втрати, 50,00 грн. 3% річних.

Судом з метою визначення підсудності перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Заява обґрунтована наявністю заборгованості за договором оренди приміщення №б/н від 30.12.2014. Заявник зазначає, що передача та приймання приміщення підтверджується актом здачі-приймання від 30.12.2014. Приміщення повернуто 30.06.2017, що підтверджується актом прийому-передачі від 30.06.2017. За період з 30.12.2014 по 30.06.2017 у зв'язку з часткової оплатою виникла заборгованість у розмірі 3 300,00 грн.

Розглянувши заяву та подані Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина перша ст. 148 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 1 частини першої ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Пунктами 4 та 5 частини другої ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до пунктів 2 та 4 частини третьої ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника, та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як зазначено вище, заявник обґрунтовує виникнення заборгованості через часткову сплату орендної плати за вказаний період, проте заявником у заяві не зазначено обставини часткової сплати боржником орендної плати та до заяви про видачу судового наказу не додані документи або їх копії, що підтверджують обставини часткової оплати.

Таким чином, у суду відсутня можливість перевірити наявність заборгованості на суму 3 300,00 грн.

Відповідно до частини першої 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя ст. 60 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною сьомою ст. 60 Господарського процесуального кодексу України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина дев'ята ст. 60 Господарського процесуального кодексу України).

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною п'ятою ст. 91 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Заява підписана представником Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" ОСОБА_2 та в якості доказу, що підтверджує повноваження представника до заяви додана копія довіреності № 8278-К-О від 29.12.2016, яка не засвідчена належним чином.

Таким чином, до заяви про видачу судового наказу не додано документ, що підтверджує повноваження представника.

З урахуванням викладеного, оскільки заяву подано з порушеннями вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України слід відмовити у видачі судового наказу відповідно до п. 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 150, п. 1 частини першої ст. 152, ст.ст. 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 освіти ім. М.С. Грушевського" 3 300,00 грн. заборгованості за договором оренди приміщення від 30.12.2014, 427,82 грн. пені, 140,48 грн. інфляційних втрат, 50,00 грн. 3% річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 18.01.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені статтею 256 та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Суддя ОСОБА_3