ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.01.2018 Справа №905/2883/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Лейби М.О. при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця м. Лиман, Донецька область про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 26497,21грн.

за участі представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть справи:

Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецької області звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача - ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця м. Лиман, Донецька область про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 26497,21грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на той факт, що вагони №62111729, №61299566 з вантажем на станцію Авдіївка Донецької залізниці прибули з нестачею, яка підтверджена складеними комерційними актами №482803/209 та №482803/210 від 15.06.2017р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.308 ГК України, ст.ст.12,25 Закону України Про залізничний транспорт, ст.ст.110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 12.12.2017р., сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/2883/17.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.12.2017р. порушено провадження у справі №905/2883/17 та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.01.18р.

15.12.17р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції (далі Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII).

16.01.2018р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останій просить суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування суми збитків відсутні документи на підтвердження оплати вартості втраченого вантажу. Крім того, позивач невірно розрахував розмір нестачі, застосувавши коефіціент 1%, як до високо-летючого коксуючого вугілля WELLMORE у вологому (9,0%) стані необхідно застосовувати коефіцієнт у розмірі 2%.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2018р. на підставі п.9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., якою передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, та з урахуванням клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, судом визначено справу №905/2883/17 розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

Також, 16.01.2018р. судом постановлено ухвалу, якою оголошено перерву у судовому засіданні до 23.01.2018р.

В судове засідання 23.01.2018р. представники сторін не зявились.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Технічна фіксація (звукозапис) здійснювалась відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, пояснення та доводи представників сторін, господарський суд

встановив:

15.09.2014р. між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» був укладений договір купівлі-продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів.

Відповідно до п.п.1.1., 2.1 Договору постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти і оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально-технічні матеріали (далі ресурси) у кількості, номенклатурі, визначеним у відповідних специфікаціях, які є невідємною частиною договору і на умовах, передбачених цим договором.

За змістом статті 909 ЦК України, яка кореспондується з положеннями статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Загальні умови перевезення, як унормовано частиною 2 статті 908 ЦК України, визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457 з відповідними змінами та доповненнями (далі - Статут), наголошується, що основним перевізним документом встановленої форми є накладна, оформлена відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і надана залізниці відправником разом з вантажем. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

11 червня 2017 року за основною залізничною накладною №42024174 та досильною накладною №42036244 на станцію Авдіївка Донецької залізниці зі станції Черноморська Одеської залізниці на адресу ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» у залізничних вагонах №62111729 та №61299566 був відправлений вантаж- вугілля камяне марки POCAHONTAS, відправник ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс». Вантаж у вологому стані (графа 20 накладної).

Вантаж маркований вапняним розчином за допомогою компресорної установки, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу. Зважування вантажу на станції відправлення здійснювалось на вагонних вагах (100 т).

Пунктом 3.8 Розяснення Президії Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею №04-5/601 від 29.05.2002р. зазначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Згідно з абз.4 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р. встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до основною накладної №42024174 та досильної накладної №42036244 вантаж завантажено у вагони відправником, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.23 вищевказаного Закону перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Під час перевірки маси вантажу на станції Покровськ Донецької залізниці було виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, зазначеній відправником у накладній.

Відповідно до комерційного акту №482803/209 від 15.06.2017р. ст. Покровськ проведено контрольне зважування вагону №62111729 на 100-тоних вагонних вагах.

За документом у вагоні №62111729 значиться: тара 22950 кг, нетто 66600 кг. Фактично виявилось брутто 87950 кг, тара 22950 кг, нетто 65000 кг, тобто менше вантажу, зазначеного у документі на 1600 кг. Вагон технічно справний, люки, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу не має. Навантаження нижче бортів на 20-30см, розрівняне, слабо марковане вапном, плівкою проти видування не вкривалося. В вагоні з 3 по 4 люк ліворуч виїмка 300смХ150смХ60см, маркування відсутнє. При повторному переважуванні вантажу недостача підтвердилась.

Комерційні акти підписані належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Відповідно до комерційного акту №482803/210 від 15.06.2017 року ст. Покровськ проведено контрольне зважування вагону №61299566 на 100-тоних вагонних вагах.

За документом у вагоні №61299566 значиться: тара 23000 кг, нетто 66150 кг. Фактично виявилось брутто 86850 кг, тара 23000 кг, нетто 63850 кг, тобто менше вантажу, зазначеного у документі на 2300 кг. Вагон технічно справний. Вагон технічно справний, люки, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу не має. Навантаження на рівні бортів, марковане вапном, плівкою проти видування не вкривалося. В вагоні над 2-3 люками виїмка 1,0мХ0,5мХ1,0м, в місці виїмки маркування відсутнє. При повторному переважуванні вантажу недостача підтвердилась.

Комерційні акти підписані належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Комерційні акти у відповідності до вимог частини 1 статті 26 Закону України Про залізничний транспорт засвідчують обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізника вантажу та є належним доказом по справі.

Вищенаведені обставини свідчать, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, про наявність вільних місць у вагонах залізницею зазначено не було, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану вагонів та вантажу в ньому на станції відправлення не було.

Наявність поглиблень у навантаженні (воронок) та порушення маркування, яке було нанесене під час приймання до перевезення, свідчить про втрату частини вантажу саме під час перевезення.

Згідно ч.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч.1 ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч.2 ст.129 встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Згідно ст.113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Нормами ст.623 ЦК України та ст.224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У статті 114 Статуту залізниць України закріплено положення, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ч.3 ст.314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 ст.115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 4.1. договору №0103/11437 від 15.09.2014 року передбачено, що поставка вугілля здійснюється по цінах, що зазначені у специфікації до договору.

Відповідно до специфікації №328 від 15.09.2014 року, вартість вугілля марки POCAHONTAS становить 8 591,83 грн. без НДС за тонну, що складає 10 310,196 грн. за тонну з ПДВ.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Згідно п.20 основної залізничної накладної №42024174 вантаж зданий до перевезення у вологому стані.

Позивачем заявлена сума в розмірі 26 497,21 грн., визначена виходячи з того, що розмір недостачі природної втрати маси вантажу розраховано з урахуванням коефіцієнту 1%, в той час, як відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів необхідно застосовувати коефіцієнт в розмірі 2%.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

За даними комерційного акту №482803/209, недостача складає 1600 кг.

маса нетто при відправленні 66 600 кг;

норма недостачі 66600 кг * 2% = 1332 кг;

фактична недостача 66600 кг 65000 кг = 1600 кг;

вартість 1 тони з ПДВ становить 10 310,196 грн.;

маса недостачі з урахуванням природних втрат: 1600кг (маса недостачі) - 1332кг (норма недостачі) = 268 кг;

вартість нестачі вантажу становить 2 763,13 грн. (0,268т Х 10 310,196 грн.).

Таким чином, розрахунок збитків у вигляді нестачі складає 2 763,13 грн.

За даними комерційного акту №482803/210, недостача складає 2300 кг.

маса нетто при відправленні 66 150 кг;

норма недостачі 66150 кг * 2% = 1323 кг;

фактична недостача 66150 кг 63850 кг = 2300 кг;

вартість 1 тони з ПДВ становить 10 310,196 грн.;

маса недостачі з урахуванням природних втрат: 2300 кг (маса недостачі) 1323 кг (норма недостачі) = 977 кг;

вартість нестачі вантажу становить 10 073,06 грн. (0,977т Х 10 310,196 грн.).

Таким чином, розрахунок збитків у вигляді нестачі складає 10 073,06 грн.

Загальна сума завданих збитків складає 12 836,19 грн.: 2 763,13 грн. (вартість недостачі за комерційним актом №482803/209) + 10 073,06 грн. (вартість недостачі за комерційним актом №482803/210).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 12 836,19 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.909, 920, 924 п.2 Цивільного Кодексу України, ст.ст.307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст.23, 26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.113, ч.2 ст.114, ст.ст.115, 129 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів, ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецької області до відповідача - ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця м. Лиман, Донецька область про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 26 497,21грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (84440, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецької області (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) збитки у вигляді нестачі у розмірі 12 836,19 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 775,10грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 23.01.2018р.

Суддя М.О. Лейба