У Х В А Л А

10.01.2018Справа № 910/20337/17

За позовомЗаступника прокурора Львівської області
до1) Львівської обласної ради, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 1) Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства, 2) Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, 3) Приватне підприємство «Західний Буг»
провизнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники учасників процесу:

прокурорне з'явився
від відповідача-1не з'явився
від відповідача-2Шубко Т.П. - представник
від третіх осіб не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Львівської області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Львівської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся» і просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Львівської обласної ради від 07.06.2016 №185 «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТзОВ «Полісся»;

- визнати недійсним договір про умови ведення мисливського господарства від 17.06.2016 №63, укладений між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ «Полісся».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/20337/17, залучено до участі у справі Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Приватне підприємство «Західний Буг» третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та призначено розгляд справи на 19.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 судом вирішено розглядати справу №910/20337/17 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 10.01.2018.

В судовому засіданні 10.01.2018 представник відповідача-2 підтримав раніше подану заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши вказану заяву, суд відзначає таке.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення з даним позовом до суду) господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що Львівська обласна рада, всупереч вимогам ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» прийняла рішення від 07.06.2016 №185 «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області ТзОВ «Полісся» без погодження з усіма власниками або користувачами земельних ділянок. Оскільки вказане рішення було прийнято без погоджень власника та користувача відповідної земельної ділянки, укладений на його виконання договір про умови ведення мисливського господарства від 17.06.2016 №63, за твердженням прокурора, також суперечить законодавству та підлягає визнанню недійсним.

Обґрунтовуючи наявність підстав для представництва, прокурор вказує, що вирішуючи питання щодо визначення уповноваженого державою органу у відповідній сфері встановлено, що забезпечення формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, організації робіт та охорони, використання і відтворення мисливських тварин, збереження та поліпшення стану мисливських угідь, встановлення відповідно до законодавства обмежень щодо використання державного мисливського фонду, подання документів з питань надання у користування мисливських угідь на підставі ст.ст. 6, 6-1, 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» віднесено до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства. Таким центральним органом виконавчої влади є Держлісагенство України. Водночас, за твердженням прокурора, чинним законодавством не передбачено повноваження Держлісагенства України та його територіальних органів здійснювати контроль за законністю прийняття рішень органів місцевого самоврядування, у тому числі з питань надання у користування мисливських угідь.

За таких обставин, прокурор стверджує про відсутність єдиного державного органу, який наділений повноваженнями щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства при наданні у користування мисливських угідь та на звернення до суду з цих питань.

Однак, суд відзначає, що відповідно до п.п. 5, 10 ч. 1 ст. 46 Лісового кодексу України лісовпорядкування передбачає: обґрунтування поділу лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій; упорядкування мисливських угідь.

Статтею 47 Лісового кодексу України визначено, що лісовпорядкування є обов'язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

Відповідно до п. 1 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, державна лісова охорона (далі - держлісоохорона) діє у складі Держлісагентства, Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з питань лісового і мисливського господарства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства.

Пунктом 4 вказаного положення передбачено, що основними завданнями держлісоохорони є: здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу; запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин; організація та координація заходів з охорони державного мисливського фонду.

Наведене свідчить про необґрунтованість тверджень прокурора про відсутність єдиного державного органу, який наділений повноваженнями щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства при наданні у користування мисливських угідь та на звернення до суду з цих питань, оскільки, з огляду на приписи Лісового кодексу України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, таким органом в даному випадку є Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Вищого господарського суду України від 22.02.2017 у справі № 910/11728/16.

Крім того, державним (суспільним, публічним) інтересом для звернення з даним позовом до суду прокурор визначає задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання передачі природних ресурсів у користування, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на природні ресурси Українського народу. В той же час, фактично доводи прокурора зводяться до того, що спірне рішення ради прийнято без погодження Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, а також Приватного підприємства «Західний Буг» як користувача земельних ділянок. Тобто, по-суті, у позовній заяві йдеться про необхідність захисту інтересів приватного підприємства, а не інтересів держави.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

Відповідно до ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Оскільки прокурором не доведено відсутності органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду, а також, враховуючи, що позов фактично подано в інтересах приватного підприємства суд дійшов висновку, що клопотання відповідача-2 є обґрунтованим, а позовна заява Заступника прокурора Львівської області підлягає залишенню без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 185, п. 2 ч. 1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Заступника прокурора Львівської області залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом 10 днів з дня проголошення даної ухвали.

Суддя Ю.М. Смирнова