КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. Справа№ 911/1630/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представники сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - ОСОБА_11 - дов. № КС203400 від 15.01.2018,

від третьої особи - ОСОБА_11 - дов. № КС203400 від 15.01.2018,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3
на рішенняГосподарського суду Київської області
від 09.08.2017 року
у справі№ 911/1630/17 (суддя Карпечкін Т.П.)
за позовомОСОБА_3
доПриватного підприємства «АГРАРНЕ»
третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4
простягнення 29 269,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася з даним позовом до Приватного підприємства «АГРАРНЕ» (далі - відповідач, Підприємство, ПП «АГРАРНЕ») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 (далі - третя особа) про стягнення 29 269,30 грн. вартості частки в майні Підприємства, яка підлягає виплаті у зв'язку з виходом зі складу учасників ПП «АГРАРНЕ».

Відповідач та третя особа проти позову заперечували, зазначаючи про відсутність підстав для виплати позивачу частки в майні Підприємства, у зв'язку з невнесенням нею частки до статутного капіталу, відповідно і відсутністю підстав стверджувати про участь позивача у створенні майна Підприємства.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.08.2017 у справі № 911/1630/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 09.08.2017 року по справі № 911/1630/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3, окрім доводів, на яких ґрунтувався позов, посилається, зокрема, на не дослідження судом обставин щодо законодавства, яке діяло під час створення Підприємства та не застосування закоів, які слід було застосувати до спірних правовідносин.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Зубець Л.П. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.11.2017.

У судовому засіданні 15.11.2017 оголошено перерву до 22.11.2017.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.11.2017, у зв'язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/1630/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 справу прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 було подовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 17.01.2018. Крім того, було задоволено клопотання представника ОСОБА_3 про:

- витребування у державного реєстратора Володарської РДА Київської області оригіналу реєстраційної справи № 1 335 000111, почату 10.02.1992 року;

- витребування з Володарського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області:

- звітів про власний капітал Форма №4 за ДКУД 1801005 подані ПП «АГРАРНЕ» за період 1999-2005 роки;

- звітів про баланс, подані ПП «АГРАРНЕ» за період 1999-2005 роки;

- витребування з Управління статистики у Білоцерківському районі Київської області, подану підприємством статистичну звітність - власний капітал за період 1999-2005 роки;

- витребувати у ПП «АГРАРНЕ»:

- касових книг за 1999-2005 роки;

- регістрів бухгалтерського обліку - Головну Книгу.

12.12.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Головного управління статистики у Київської області надійшли наявні у останнього витребувані судом документи.

09.01.2018 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Володарського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надійшли пояснення про те, що звіти про баланс за Формою № 1 та звіти про власний капітал за Формою № 4 до податкового органу не подавалися, оскільки у період з 1999 року по 2005 рік ПП «АГРАРНЕ» було платником фіксованого сільськогосподарського податку.

16.01.2018 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «АГРАРНЕ» надійшли пояснення про неможливість надання витребуваних документів, оскільки у зв'язку із закінченням строку зберігання їх було знищено.

16.01.2018 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Володарської РДА Київської області надійшов на ознайомлення оригінал витребуваної реєстраційної справи ПП «АГРАРНЕ».

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник ОСОБА_3 у поясненнях, наданих у судовому засіданні 22.11.2017, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду Київської області від 09.08.2017 року по справі № 911/1630/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник Приватного підприємства «АГРАРНЕ» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Представник ОСОБА_4 у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

ОСОБА_3 та її представник у судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

17.01.2018 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з її перебуванням у лікарні.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність можливості відкласти розгляд справи, у зв'язку з обмеженим процесуальним строком розгляду справи. Крім того, ОСОБА_3 не була позбавлена права направити у судове засідання свого повноважного представника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.02.1999 року Володарською районною державною адміністрацією Київської області зареєстровано за реєстраційним № 7 Приватне сільськогосподарське підприємство «АГРАРНЕ» (), засновником якого був позивач - ОСОБА_3.

20.09.2005 року державним реєстратором Володарської районної державної адміністрації Київської області внесено зміни до державного реєстру за номером запису 1000111, відповідно до яких змінено найменування Підприємства на ПП «АГРАРНЕ»; до складу засновників включено ОСОБА_4 та зареєстровано нову редакцію Статуту Підприємства.

Пунктами 1.2 та 1.15 Статуту визначено склад Підприємства та статутний фонд в розмірі 500 грн., який розподілено наступним чином: 300 грн. (60%) належить ОСОБА_4; 200 грн. (40%) належить ОСОБА_3.

На підставі нотаріальної заяви позивача від 27.11.2014 року про вихід зі складу учасників (засновників) та бажання отримати належну їй частку, яку отримано відповідачем 05.12.2014 року, директором та іншим засновником ОСОБА_4 було скликано проведення загальних зборів на 27.03.2015 року на яких було прийнято рішення, оформлене протоколом № 1/2015 Загальних зборів учасників (засновників) ПП «АГРАРНЕ», яким:

- Заяву ОСОБА_3 від 27.11.2014 року, що завірена приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, про вихід ОСОБА_3 з складу ПП «Аграрне» задоволено.

- прийнято рішення про здійснення виплати грошових коштів ОСОБА_3 вартості частини майна ПП «Аграрне» пропорційно частці внесеній до статутного фонду ПП «Аграрне». Провести виплату після затвердження звіту за 2014 рік, в строк до 12 місяців з дня виходу ОСОБА_3 зі складу засновників.

Державну реєстрацію змін до складу засновників та змін до Статуту Підприємства, які пов'язані із її виходом зі складу засновників, проведено 30.03.2015 року.

Однак, всупереч прийнятого рішення Загальними зборами, позивач зазначає, що не отримала оплати належної їй вартості частки майна ПП «АГРАРНЕ».

Позивач стверджує, що у неї відсутня повна інформація про фінансовий стан Підприємства, для визначення вартості частини майна, про стягнення якої заявлено позов, у зв'язку з чим, просить витребувати у відповідача Інформацію про його фінансовий стан, належне майно та майнові права, станом на 05.12.2014 року та призначити у справі судову експертизу для визначення дійсної ринкової вартості майна Підприємства.

Попри це, визначаючи розмір належної їй до сплати вартості частки майна Підприємства, нею були враховані балансові показники, що відображені ПП «АГРАРНЕ» в Фінансовому звіті суб'єкта малого підприємництва станом на 31.12.2014 року, згідно якого: балансова вартість активів становить 64 267,90 грн., поточні зобов'язання - 622,50 грн.; доходи - 38 336,00 грн.; витрати - 38 231,00 грн.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що належна їй вартість частки, в розмірі 40% статутного капіталу, становить 25 500,16 грн., які відповідач мав сплатити до 05.12.2015 року згідно з рішенням № 2 Загальних Зборів учасників (засновників) від 27.03.2015 року.

При цьому, оскільки рішенням Загальних зборів учасників (засновників) Підприємства від 27.03.2015 року визначено дванадцятимісячний строк з дня виходу зі складу засновників, протягом якого мала б бути здійснена виплата відповідних грошових коштів, тобто до 05.12.2015 року.

Оскільки зазначене зобов'язання є грошовим, то за прострочення його виконання позивач просить на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 2 958,02 грн. та 3% річних у сумі 811,12 грн. за період прострочення з 05.12.2015 року по 30.11.2016 року.

Таким чином, ОСОБА_3, звертаючись із даним позовом, просить стягнути з відповідача вартість належної їй частки в майні Підприємства відповідача, яка пропорційна 40% частки у статутному капіталі ПП «АГРАРНЕ» у сумі 25 500,16 грн., 2 958,02 грн. інфляційних втрат та 811,12 грн. 3% річних.

Згідно зі ст. 63 Господарського кодексу України приватне підприємство діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи).

Статтею 79 Господарського кодексу України визначено, що господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. У випадках, передбачених цим Кодексом, господарське товариство може діяти у складі одного учасника.

Частиною 1 ст. 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статут ПП «АГРАРНЕ» не визначає відповідного розподілу часток саме в майні підприємства (у праві спільної часткової власності) і не містить положень щодо порядку виходу учасника та виплати йому частки в майні Підприємства, тому відповідні питання підлягають врегулюванню згідно норм чинного законодавства.

Статтями 116 ЦК України та 10 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що учасники товариства мають право: вийти в установленому порядку з товариства.

Частиною 1 ст. 148 ЦК України (в редакції чинній на дату виходу) встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Як передбачено ч. 2 ст. 148 ЦК України (в редакції чинній на дату виходу) учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Статтею 54 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Згідно з ч. 3 ст. 148 ЦК України (в редакції чинній на дату виходу) спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Відповідно до п. 30 постанови пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008 року при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати, господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства.

У випадку неврегульованості в установчих документах, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Положеннями п.п. 4.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 року № 4 роз'яснено, що вартість частини майна товариства, що належить до виплати учаснику, який вийшов з товариства, повинна визначатися виходячи з вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов'язань товариства.

Таким чином, учасник приватного підприємства, якщо інше не передбачено статутом, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

При цьому, таке право виникає в учасника, який здійснив внесок до статутного фонду.

За результатами запитів, до банків у яких було відкрито рахунки відповідача (інформація щодо рахунків отримана від Тетіївської ОДПІ в Київській області) було здійснено запити у всі банківські установи з проханням надати інформацію щодо перераховування протягом 1999-2015 років ОСОБА_3 на рахунки ПП «АГРАРНЕ» (ПСП «Аграрне», ) грошових коштів з призначенням платежу пов'язаним з поповненням статутного фонду або сплатою внеску до статутного фонду.

З відповідей банків вбачається, що ОСОБА_3 жодних внесків до статутного фонду не вносилось, (копія відповіді ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 47 від 10.08.2015, з запитом №167 від 17.07.2015; копія відповіді ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №151-2-7-00/829 від 07.08.2015 за зверненням від 17.07.2015; копія відповіді ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №Д 1-0-0-0/56/2952 від 28.03.2016 з листом від 10.12.2015 №120; копія відповіді ПАТ «АЛЬФА-БАНК» №80222-150-01 від 16.09.2015 та запит №77 від 21.08.2015; копія відповіді ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» №129 від 25.09.2015 та запит №75 від 21.08.2015).

Крім того, в матеріалах реєстраційної справи відсутні докази сплати внеску до статутного фонду. За твердженням позивача відповідні докази були обов'язковими для проведення державної реєстрації, відповідно мали бути долучені до реєстраційної справи.

В якості доказів сплати внеску до статутного капіталу позивачем надано довідку банку від 10.07.2015 року № 151-2-7-00/419 начальника відділу якості, контролю та обробки скарг Управління інформаційного обслуговування клієнтів Департаменту маркетингу, менеджменту відносин з клієнтами та електронного банкінгу АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_9 (виконавець: ОСОБА_10.), в якій зазначено що в документах, сформованих у відповідному програмному забезпеченні Банку, по вказаному рахунку знайдено один платіж від 15.12.1999 року, пов'язаний з формуванням статутного фонду підприємства в сумі 500 грн.

Однак, під час розгляду спору, суд здійснив запит до банку щодо надання позивачу листа від 10.07.2015 року № 151-2-7-00/419 із вказаним вище змістом, на що листом № 81-15-9/5240 від 02.08.2017 банк повідомив, що наявний у нього примірник листа-відповіді від 10.07.2015 року № 151-2-7-00/419, яка надавалась позивачу начальником відділу якості, контролю та обробки скарг Управління інформаційного обслуговування клієнтів Департаменту маркетингу, менеджменту відносин з клієнтами та електронного банкінгу АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_9 (виконавець: ОСОБА_10.), було зазначено що в документах, сформованих у відповідному програмному забезпеченні Банку, по вказаному рахунку не знайдено платежів, пов'язаних з формуванням статутного фонду підприємства, внесених ОСОБА_3

Зазначене спростовує належність та достовірність листа-відповіді банку від 10.07.2015 року № 151-2-7-00/419, як належного доказу сплати позивачем статутного внеску.

Витребувані та надані суду докази та звітність, в яких відображено, що статутний капітал був сформований, подавалися та надавалися в різний час Підприємством, керівником якого був позивач.

Будь-яких інших доказів про фактичний внесок до статутного капіталу, чи формування його за рахунок майна надано не було ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на законодавство, яке діяло під час створення Підприємства не виключає обов'язку позивача на формування статутного капіталу, який також передбачено Статутом Підприємства.

З огляду на досліджені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на відсутність доказів формування статутного капіталу позивачем.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 09.08.2017 у справі № 911/1630/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на ОСОБА_3 (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 09.08.2017 у справі № 911/1630/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 911/1630/17 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.І. Мартюк

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 17.01.2018 року.