ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 року Справа № 904/8006/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач),

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від позивача: Скачков Р.В., довіреність №4845 від 05.11.2013 р., представник;

від відповідача-2: Федорчук К.Ю., довіреність №9/6.1 від 09.01.2018 р., представник;

від відповідача-1: Коробов І.О., довіреність №7/10-2410 від 28.12.2017 р., представник;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2017року у справі №904/8006/17

за позовом Фізичної особи-підприємця Ноздрюхіної Людмили Іванівни, м. Дніпро

до відповідача-1: Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до відповідача-2: Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2017року у справі №904/8006/17 (суддя Кеся Н.Б.) зупинено провадження у справі №904/8006/17 до вирішення справи №2-2860/06, що розглядається апеляційним судом Дніпропетровської області.

Зобов'язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення.

Ухвала мотивована тим, що при розгляді апеляційним судом Дніпропетровської області справи №№2-2860/2006 можуть бути встановлені факти, які мають істотний вплив на вирішення даної справи, а саме встановлення факту належності позивачу права власності на спірну автостоянку.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції було порушені норми матеріального та процесуального права, оскільки обставини, які встановлюються при розгляді справи № 2-2860/2006, не впливають на вирішення даної справи. Також апелянт вважає, що відповідач-1 навмисно затягує вирішення господарської справи.

Відповідач-1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому виклав свою правову позицію. Просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року у справі №904/8006/17 залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач -2 надав пояснення стосовно апеляційної скарги у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №587 від 30.11.2016 року.

Позивач у позовній заяві зазначав, що йому на підставі договору дарування нерухомого майна від 11.12.2008 року належать будівлі і споруди автостоянки, розташованої за адресою: пр. Миру 23б в м. Дніпропетровську.

Оскаржуваним рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради земельну ділянку за вищевказаною адресою було віднесено до земель, що використовуються для паркування транспортних засобів, а потім передано іі на баланс Комунального підприємства "Міськавтопарк".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2017 року Комунальне підприємство "Міськавтопарк" було виключено зі складу третіх осіб та залучено до участі у справі в якості відповідача-2.

16.11.2017 року відповідач-2 подав клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на нерухоме майно позивача відбувалась на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2006 року по справі №2-2860/2006, яке зараз переглядається в апеляційному порядку. На його думку вказана обставина унеможливлює розгляд справи до вирішення питання права власності позивача.

Як вбачається з ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року було відкрито апеляційне провадження №22-ц/774/7887/17 по справі №2-2860/06 (а.с. 47 том 2) та призначено справу до апеляційного розгляду (а.с. 48 том 2).

15.12.2017 року набрав чинності новий Господарський процесуальний кодекс України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року № 2147-VІІІ).

Відповідно до п. 11 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Згідно ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В п.6 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Положеннями ст. ст. 280, 281 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає висновок оскаржуваної ухвали безпідставним, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить положенням норм процесуального права з огляду на наступне:

Оскаржувана ухвала прийнята судом до набрання законної сили новим Господарським процесуальним кодексом України, тому необхідно встановити відповідність висновків суду першої інстанції нормам ГПК України, що діяли на час її ухвалення.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України ( п.3.16 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

У розумінні зазначеної норми пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Обставини даної справи, які входять до предмету доказування, суд може встановити самостійно, в тому числі правильно надавши оцінку доводам позивача щодо наявності у нього права власності на нерухоме майно відповідно до нотаріально посвідченого договору, а не на підставі рішення суду що оскаржується у апеляційному суді Дніпропетровської області.

Отже, оскаржувана ухвала постановлена судом без врахування обставин даної справи, без відповідних доказів, що підтверджують неможливість розгляду справи до вирішення іншого господарського спору, постановлена з порушенням вимог ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної ухвали) і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 275, 280, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області 28.11.2017 року у справі № 904/8006/17 скасувати.

Справу №904/8006/17 направити до господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду по суті позову.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: А.Є. Чередко

Суддя: Л.А. Коваль

Повний текст постанови складено 15.01.2018 року.