УХВАЛА

10.01.2018Справа № 910/244/18

Суддя Бондаренко Г.П., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Крамаренко Володимира Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІП АГРОГРУП"

про стягнення 129 269,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Крамаренко Володимир Миколайович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІП АГРОГРУП" (далі - відповідач) про стягнення 129 269, 45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором № 11/10 від 11.10.2016, в частині оплати здійснених позивачем перевезень за заявками № БН - 24 від 27.03.2017, № БН - 28 від 29.03.2017, № БН - 27 від 29.03.2017. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України зазначено, що позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не містить підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Всупереч наведеним вимогам закону позивач не зазначив офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача та відповідача, а також не зауважив, що такі відомості щодо відповідача йому не відомі.

Положеннями п. 3, 5 ч. 1 ст. 162 ГПК України внормовано, що позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюється та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказі, що підтверджують вказані обставини.

У позовній заяві позивачем зазначено ціну позову в розмірі 129 269, 45 грн., до якої позивачем включено такі суми: 102 633, 00 грн. основна заборгованість, 2 243, 00 грн. 3 % річних, 18 304, 95 грн. пені, 6 188, 5 грн. інфляційних втрат.

Однак, позивачем не здійснено обґрунтованого розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які є складовими ціни позову, у тексті позовної заяви та не приєднано його до матеріалів позову. При цьому, суд зазначає, що сама лише вказівка вказаних сум та періодів прострочення у тексті позовної заяви або в окремому розрахунку не може вважатися обґрунтованим розрахунком.

Отже, суд доходить висновку, про відсутність обґрунтованого розрахунку заявленої позивачем до стягнення суми в розмірі 129269, 45 грн. з огляду на відсутність обґрунтування в позовній заяві періодів прострочення по кожній заявці окремо та зазначення доказів, які підтверджують вказані позивачем періоди прострочення відповідача.

Крім того, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

Позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв'язку з розглядом справи.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Фізичної особи-підприємця Крамаренко Володимира Миколайовича без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду письмової заяви, яка буде містити підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- подання до суду письмової заяви з зазначенням електронних адрес сторін у справі та засобів зв`язку відповідача;

- заяву з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат по справі, які позивач очікує понести;

- поданням до суду заяви із обґрунтуванням періодів прострочення відповідача по кожній заявці окремо та зазначенням доказів, які підтверджують вказані позивачем періоди прострочення відповідача;

- поданням до суду заяви із наведенням в ній детального обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, а саме: пені, 3 % річних, інфляційних втрат із зазначенням конкретних періодів часу, протягом яких, на думку позивача, мало місце невиконання відповідачем зобов'язань за договором по кожній заявці окремо, нарахування мають здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого мало місце прострочення. При здійсненні розрахунків врахувати роз'яснення викладені в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Ухвала набирає законної сили 10.01.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Бондаренко