ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 рокуСправа № 915/939/16
м.Одеса

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.

Суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

секретар судового засідання - Іванов І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Саржан Вероніки Вікторівни

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області , ухвалену 20 листопада 2017 року о 12-58, суддя Семенчук Н.О. про зупинення провадження

у справі № 915/939/16

за позовом Фізичної особи-підприємця Саржан Вероніки Вікторівни

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Приватне акціонерне товариство "Підприємство з іноземними інвестиціями "ІНТЕРКЕРАМА"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛИМАН ТК"

про стягнення 67 976, 52 грн.,

за участю представників учасників процесу:

від позивача -Маглиш Л.С., довіреність б/н від 03.08.2016,

від відповідача- ОСОБА_6,

від третьої особи-1 - не з'явився,

від третьої особи-2 -директор ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Саржан Вероніка Вікторівна звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, треті особи Приватне акціонерне товариство "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтеркерама" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лиман ТК" про стягнення з відповідача грошових коштів на суму 67 976,52 грн., з мотивів недостачі та пошкодження товару під час здійснення послуг з перевезення вантажу (транспортування).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за договором - заявки №010716 від 01 липня 2016 року, укладеного між сторонами спору, ФОП Саржан В.В. визначена як замовник та несе в свою чергу відповідальність за зобов'язаннями перед ТОВ "Лиман ТК" за іншим договором, але втрата вантажу відбулася не з її провини, у зв'язку з чим вона має право пред'явити позовні вимоги до винної особи.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.12.16р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.02.17р. у справі №915/939/16 позов фізичної особи-підприємця Саржан Вероніки Вікторівни було задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на користь фізичної особи-підприємця Саржан Вероніки Вікторівни грошові кошти в загальній сумі 67976 52 грн., а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1378 грн..

Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017р. у справі №915/939/16, рішення господарського суду Миколаївської області від 13.12.16р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.02.17р. у справі №915/939/16 скасовано.

Справу направлено на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області та визначено, що судами попередніх інстанцій у порушення вимог ст.ст.22, 924, 1166, 1192 ЦК України, ч.1 ст.314 ГК України не доведений прямий причинний зв'язок зі збитками, завданими, шляхом зіпсування товару, наданого для перевезення, із діями водія, залученого експедитором (третьою особою-2) до перевезення вантажу третьої особи-1. Судами не встановлена беззаперечна вина відповідача щодо нестачі та пошкодження товару під час здійснення послуг з перевезення вантажу.

При новому розгляді справи 16.11.2017 року відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі №915/939/16 до вирішення Свалявським районним судом Закарпатської області кримінальної справи №306/2057/16-к по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

Клопотання мотивоване тим, що кримінальна справа №306/2057/16-к порушена за фактом ДТП, яке сталося за участі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 03.07.2016.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області по кримінальній справі №306/2057/16-к; провадження №1-кп/306/22/17 ОСОБА_6 визнано потерпілим по даній справі.

У зв'язку з тим, що вирішення розгляду справи №915/939/16 неможливо до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, відповідач просив суд зупинити провадження у даній справі до вирішення кримінальної справи Свалявським районним судом Закарпатської області по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбачено ст. 286 ч.2 КК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року по справі № 915/939/16 (суддя Семенчук Н.О.) продовжено строк розгляду спору на 15 днів, та зупинено провадження у справі №915/939/16 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №306/2057/16-к, що розглядається Свалявським районним судом Закарпатської області по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення. Зобов'язано сторони повідомити суд про результати розгляду вказаної справи та набрання судовим рішенням у ній законної сили.

Ухвала мотивована тим, що пов'язаність справ полягає у тому, що у кримінальній справі №306/2057/16-к встановлюються обставини, що матимуть значення для вирішення даної справи в частині оцінки певних доказів.

Фізична особа-підприємець Саржан Вероніка Вікторівна не погодилась з ухвалою суду та звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу скасувати, та направити справу для подальшого розгляду в суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що предметом позову у даній справі є вимога ФОП САРЖАН В.В. до ОСОБА_6 про відшкодування вартості втраченого вантажу. Як вбачається з матеріалів справи, підставою зупинення провадження у справі господарський суд визнав перебування в провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області кримінальної справи 180024 за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, порушеної Прокуратурою Закарпатської області. В той же час, при прийнятті оскаржуваної ухвали господарський суд неправомірно застосував положення статті 79 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі, який не підлягає розширеному тлумаченню, та не врахував, що між Позивачем та Відповідачем укладено договір на перевезення вантажу за умовами якого Відповідач несе відповідальність за збереження вантажу від моменту його прийняття до моменту передачі Одержувачу.

За даним договором Відповідач повинен відшкодувати вартість втраченого ним вантажу, після чого має право звернення до винної особи з позовом в порядку регресу, тобто цивільного позову у кримінальної справі.

Крім того, скаржник зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»), Згідно частини першої статті 79 України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі. Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня одержання позовної заяви

Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд не вказав конкретну обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв'язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

При цьому, суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній справі, оскільки між Позивачем та особою відносно якої порушено кримінальне провадження відсутні будь-які договірні або інші відносини.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.12.2017 року прийнято апеляційну скаргу у складі колегії суддів: головуючого Лисенко В.А., суддів Разюк Г.П., Колоколова С.І. та призначено до розгляду на 19.12.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.12.2017 року склад судової колегії змінено у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Лисенко В.А. та визначено наступний склад колегії суддів : Ярош А.І. (головуючий), судді Разюк Г.П., Колоколов С.І.

Ухвалою суду від 18.12.2017 року прийнято до провадження справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Саржан Вероніки Вікторівни в зміненому складі колегії суддів - Ярош А.І. (головуючий), судді Разюк Г.П., Колоколов С.І.

Ухвалою суду від 09.01.2018 року задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Саржан Вероніки Вікторівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції , відкладено розгляд справи № 915/939/16 на 18.01.2018 року о 12-15 год., доручено господарському суду Дніпропетровської області (вулиця Володимира Винниченка, 1А, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000)

В судове засідання 18.01.18 року не з'явився представник ПрАТ "Підприємство з іноземними інвестиціями "ІНТЕРКЕРАМА", хоча повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи належним чином. Оскільки третя особа не скористалась своїм правом на участь в судовому засіданні, явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи не участі повноважного представника Приватне акціонерне товариство "Підприємство з іноземними інвестиціями "ІНТЕРКЕРАМА".

Інших заяв та клопотань заявлено не було.

Відповідно до вимог ст.ст.240, 283 ГПК України, в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін по справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.03.13 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лиман ТК" та Приватним акціонерним товариством "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтеркерама" укладено договір транспортно-експедиторського обслуговування №24 (а.с.94-97, 115-118 т.1). Відповідно п.2.1. договору експедиція вантажів виконується експедитором на підставі заявок.

Згідно п.2.3.2. договору, експедитор за допомогою експедитора-посередника (фізичної особи-підприємця Саржан Вероніки Вікторівни) забезпечив своєчасне подання вантажного транспортного засобу МАН НОМЕР_1, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6.

Як доказ передачі вантажу відповідачу, позивачем надано договір-заявку від 01.07.16 №010716 на перевезення вантажу, копію товаротранспортної накладної (далі - ТНТ) від 02.07.16 №4242 на загальну суму 79 763,92 грн. (а.с.17-19 т.1).

За умовами договору-заявки №1849, відповідач зобов'язувався здійснити перевезення вантажу з вагою до 10 т брутто транспортним засобом MAN державний НОМЕР_2 з напівпричепом марки ПП 7672 ХТ за маршрутом Закарпатська область, м Ужгород до Епіцентр - м. Дніпропетровськ (Днепр) вул. Байкальська,2-Б. При цьому вказано, що перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження прийнятого для перевезення вантажу.

Під час перевезення вантажу, 03.07.16 автомобіль потрапив у ДТП, що підтверджується довідкою слідчого головного управління національної поліції в Закарпатській області від 05.07.16 №2922/106/7-2016 (а.с.32 т.1).

Внаслідок чого частково втрачено вантаж, про що за результатами приймання товару складено акт про недостачу від 07.07.16 (а.с.25-26т.1), за яким сума пошкодженого вантажу складає 67 976,52 грн., про що вказано у ТНН.

ПАТ "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтеркерама" направлено ТОВ "Лиман ТК" претензію про збитків на суму 67 976,52 грн. (а.с.23-24 т.1).

14.07.16 ТОВ "Лиман ТК" сплатило зазначену суму коштів, що підтверджується копією платіжного доручення наявного у матеріалах справи від 14.07.16 №1275 (а.с.27 т.1).

ТОВ "Лиман ТК" звернулося до ФОП Саржан В.В. з претензією від 15.07.16 №150716 про повернення відшкодування грошових коштів за недостачу вантажу у розмірі 67 976,52 грн., яка отримана особисто позивачем 18.07.16 (а.с.21-22 т.1).

На виконання претензії ФОП Саржан В.В. відшкодовано вартість втраченого вантажу на вказану вище суму, що підтверджується платіжним дорученням від 14.07.16 №1275 та квитанцією №0.0.594519794.2 від 03.08.16 (а.с 27-28 т.1).

У зв'язку з відшкодуванням ФОП Саржан В.В. вартості втраченого товару, остання звернулася до підприємця ФОП ОСОБА_6. з претензією про повернення сплачених грошових коштів, направлення якої підтверджується копією опису вкладання у цінний лист з відміткою поштового відділення від 10.08.16.

Претензія ФОП Саржан В.В. залишена без реагування та виконання, що стало підставою для звернення до господарського суду з позовом про стягнення вказаної суми коштів у порядку регресу. Відповідно до ч.1 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно із ч.1 ст.314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Отже, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, спричинених непереборною силою. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, не зумовленого непереборною силою, відповідно до ч.1 ст.924 ЦК України не звільняє перевізника від відповідальності за незбереження вантажу, що узгоджується із правовою позицією ВСУ, викладеною у Постанові від 23.03.16 у справі №6-2086цс15.

У силу приписів ст.ст.22, 1166, 1192 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

В постанові Вищого господарського суду України від 20.06.2017 у справі №915/939/16 колегією суддів зазначено, що судами не встановлена беззаперечна вина відповідача щодо недостачі та пошкодження товару під час здійснення послуг з перевезення вантажу, не з'ясована належним чином правова природа спірних правовідносин, підстав їх виникнення, законодавства, що ними регулюється та суб'єктивного складу відповідальних сторін за обставин порушення зобов'язання, у контексті вимог договору-заявки від 01.07.16 №010716, яким визначена матеріальна відповідальність перевізника за збереження прийнятого до перевезення вантажу. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.10.2017 року по кримінальній справі №306/2057/16-к; провадження №1-кп/306/22/17 ОСОБА_6 визнано потерпілим по даній справі.

Дана кримінальна справа порушена по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за фактом ДТП, яке сталося за участі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 03.07.2016. У зазначеній ухвалі також встановлений факт, що ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на суму 253 844 грн. вартості знищеного тягача та 156371 грн. вартості пошкодженого напівпричіпа (т.2 а.с.163).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, в редакції, станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали (20.11.2017 року), господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів (п.2 ч.2 ст. 79 ГПК України).

Виходячи зі змісту норми статті 79 Господарського процесуального кодексу України, необхідною передумовою для застосування зупинення провадження у справі мають бути: по-перше - обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог, по-друге - наявність порушеної кримінальної справи, в межах якої розслідуються обставини, що мають та (або) можуть мати значення для вирішення господарської справи.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість розгляду даної справи до розгляду кримінальної справи №306/2057/16-к, оскільки обставини, які встановлюються у кримінальній справі, мають суттєве значення для вирішення даної справи, а саме винна особа у скоєнні ДТП.

Відповідачем у даній справі є ФОП ОСОБА_6, до якого пред'явлені вимоги про відшкодування пошкодженого товару при ДТП, що сталось 03.07.2016 року.

В той же час, в рамках кримінальної справи №306/2057/16-к обвинувачується ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за фактом скоєння того ж ДТП, яке сталося за участі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 03.07.2016, та в результаті якого пошкоджено майно, вартість якого стягується в рамках даної справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду даної справи до вирішення кримінальної справи №306/2057/16-к є вірним, обґрунтованим, законним та прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про можливість звернення відповідача до винної особи в порядку регресу судова колегія відхиляє, оскільки для відшкодування вартості пошкодженого товару, якого вимагає позивач, необхідно встановити усі ознаки правопорушення, до яких відноситься, зокрема, вина відповідача.

Судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_6, встановлення винної особи мають суттєве значення для вирішення даної справи та можуть бути встановлені за результатами розгляду кримінальної справи.

Доводи апелянта про те, що суд не вказав конкретну обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв'язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, судовою колегією відхиляються, оскільки суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що провадження у справі зупиняється до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №306/2057/16-к для встановлення винної особи у ДТП, що призвело до пошкодження товару та зазначив мотиви прийняття такої ухвали.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення суду першої інстанції, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, є правомірними та обґрунтованими, та прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права України. Відтак, апеляційний суд дійшов висновків про залишення ухвали Господарського суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року у справі № 915/939/16 без змін.

Витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на Фізичну особу-підприємця Саржан Вероніку Вікторівну.

Керуючись статтями 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Саржан Вероніки Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року по справі № 915/939/16 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Саржан Вероніку Вікторівну.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.01. 2018 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов