ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

12 січня 2018 року Справа № 4/71-ПД-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши скаргу Командитного товариства «Приватне підприємство В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» (місцезнаходження: 73027, м. Херсон, вул. Робоча, 66, ідентифікаційний код: 14313145) на бездіяльність Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (73027, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7), заінтересована особа (боржник): Приватне мале підприємство «Штрих» (місцезнаходження: 73009, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: 22731744) у справі

за позовом: Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т.Компанія "Дніпро" і компанія", м. Херсон

до: Приватного малого підприємства "Штрих", м. Херсон

про розірвання договору, повернення майна та стягнення 9884,56 грн.

за участю представників сторін:

державного виконавця Ісаєва Є.А., відповідно до посвідчення

від скаржника (позивача) ОСОБА_1, на підставі довіреності № 1-9/60 від 09.08.2017 року

від боржника (відповідача) не прибув

в с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 04.03.2008 року по справі № 4/71-ПД-08 з Приватного малого підприємства «Штрих» на користь Відкритого акціонерного товариства «Компанія «Дніпро» стягнуто 8373,60 грн. основного боргу, 979,65 грн. втрат від інфляції, 187,71 грн. 3 % річних, 343,60 грн. пені, 187,85 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Зобов'язано приватне мале підприємство «Штрих» повернути за актом прийому-передачі відкритому акціонерному товариству «Компанія «Дніпро» станок ручного друку БПП-75, 1988 року випуску, зав. № 3234.

27.03.2008 року видані накази про примусове виконання судового рішення, які були звернуті позивачем до примусового виконання.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 15.11.2013 року замінено позивача по справі відкрите акціонерне товариство «Компанія «Дніпро», на правонаступника Командитне товариство «Приватне підприємство В.А.Т. Компанія «Дніпро і компанія».

02.01.2018 року Командитне товариство «Приватне підприємство В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області при примусовому виконанні наказу Господарського суду Херсонської області № 4/71-ПД-08, виданого 27.03.2008 року та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу № ВП № 51294267 від 28.09.2017 року.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 03.01.2018 року справу було прийнято до провадження, а розгляд скарги призначено до розгляду.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що при примусовому виконанні вищевказаних наказів, державним виконавцем не було вчинено усіх, передбачених Законом України «При виконавче провадження», дій, спрямованих на реальне виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 04.03.2008 року. Крім того, при виконанні рішення суду, державним виконавцем допущено порушення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень суду, а тому повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірним, та свідчить про бездіяльність вказаного органу, на який покладений обовязок ефективного та своєчасного виконання рішень суду. Повернення наказу без виконання, на думку скаржника, призвело до порушення їх прав та законних інтересів, як стягувача, оскільки накази подавались на примусове виконання неодноразово, але за девять років рішення суду про стягнення з відповідача належних скаржнику грошових коштів не виконане.

У скарзі скаржник зазначає, що Корабельним ДВС, всупереч положенням Закону Украъни «Про виконавче провадження», постанова про повернення виконавчого документу, була направлена поза строками, що визначені у ст. 28 цього Закону. Також, постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.09.2017 року не скріплена печаткою, як того вимагає Інструкція з організації примусового виконання рішень суду, а містить лише підпис державного виконавця. Посилається і на те, що приймаючи рішення про повернення виконавчого документу стягувачу у звязку із відсутністю майна у боржника, державний виконавець, всупереч ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не склав відповідний акт, ними не отримано жодних документів на підтвердження відсутності майна у боржника.

Скаржник наголошує на тому, що за девять років, які наказ перебуває на виконанні у Корабельного ДВС, протягом цього терміну він неодноразово повертався, державним виконавцем не вжито жодних заходів на реальне виконання рішення, зокрема не накладено жодного стягнення на боржника у звязку із невиконанням рішення суду, відсутнє звернення до суду із вимогами щодо тимчасового обмеження у праві виїзду керівнику підприємства боржника.

У судовому засіданні, представник скаржника, обставини, викладені у скарзі підтримала, просила її задовольнити. Додатково зазначила, що постійні повернення наказів, які при цьому є неправомірними, створюють для їх підприємства додаткові витрати, оскільки за звернення до державної виконавчої служби із виконавчим документом, Законом України «Про виконавче провадження», передбачено оплату авансового внеску.

Державний виконавець Корабельного ДВС заперечила проти обставин, викладених у скарзі, посилаючись на необґрунтованість і безпідставність вимог та просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що при виконанні наказу 4/71-ПД-08, ними були вжиті усі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для встановлення майна боржника, на яке можна накласти стягнення. При відкритті провадження направлено запити до Територіального сервісного центру, капітана морського порту, ДФС у Херсонській області, Управління статистики у Херсонській області, з метою перевірки рахунків та звітів МПП «Штрих», однак всі заходи виявилися марними. Перевіркою реєстрів, жодних записів про наявність права власності на будь-яке майно у боржника, не виявлено. Зазначила, що в межах даного виконавчого провадження ними на усе майно боржника, був накладений арешт. Звернула увагу, що вжиття заходів по накладенню стягнення на боржника є правом, а не обовязком державного виконавця, а тому невжиття ними таких заходів бездіяльністю вважатися не може.

Заперечуючи проти скарги також зазначила, що положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не визначені строки, протягом якого мають бути вчинені виконавчі дії, а тому посилання скаржника на те, що виконавчі дії мають бути здійснені саме у шестимісячний строк, є безпідставними. Також вказала, що із змісту скарги не вбачається в чому полягає, як незаконність дій державного виконавця, так і порушення прав стягувача, оскільки повернення виконавчого документу не перешкоджає стягувачу повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду. До матеріалів справи, в судовому засіданні долучила, письмові заперечення на скаргу.

Боржник (відповідач) в судове засідання, явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, що у відповідності до ч. 2 ст. 342 ГПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

За вказаних обставин, скарга була розглянута за відсутності представника боржника (відповідача).

Заслухавши представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, надані державним виконавцем, на виконання ухвали суду від 03.01.2018 року, суд зазначає таке.

Статтею 339 ГПК України, визначено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Ця норма кореспондується з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі за текстом Закон, в редакції чинній при здійсненні оскаржуваних виконавчих дій).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Аналогічний строк оскарження закріплено і в ч. 5 ст. 74 Закону.

З наданих скаржником, документів, а саме: копії конверта та витягу з веб-сайту УДППЗ «Укрпошта» вбачається, що копія оскаржуваної постанови державного виконавця від 28.09.2017 року, після її направлення останнім 19.12.2017 року була отримана ними 20.12.2017 року.

Скарга подана до суду 02.01.2018 року. Таким чином, з урахуванням вихідних та святкових днів (30.12.2017, 31.12.2017, 01.01.2018 року) вказана скарга, Командитним товариством «Приватне підприємство В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія», подана в межах строків, визначених ст. 341 ГПК України та ч. 5 ст. 74 Закону.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішенні ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Вказане визначено і положеннями Господарського процесуального кодексу України (ст. 18).

Органом на який покладено обовязок здійснювати примусове виконання рішень суду є державна виконавча служба (ч. 1 ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та обєктивності; розумності строків виконавчого провадження;

Так, частиною 1 ст. 18 Закону визначений обовязок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частини 2, 3 зазначеної норми містять перелік обовязків та прав виконавця при здійсненні виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Суд відзначає помилковість тлумачення державним виконавцем ч. 3 ст. 18 Закону, як реалізації прав із передбаченого переліку на власний розсуд, за власним бажанням. Статус державного виконавця, як субєкта, наділеного владними повноваженнями, зобовязує його під час здійснення виконавчого провадження використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїх діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Реалізація визначеного Законом переліку повноважень виконавця спрямована на ефективне своєчасне і в повному обсязі вчинення виконавчих дій з метою примусового виконання судового рішення.

Так, протягом часу, знаходження наказу за рішенням Господарського суду Херсонської області № 4/71-ПД-08 від 04.03.2008 року на виконанні Корабельного ДВС, тобто з 02.06.2016 року (моменту відкриття виконавчого провадження) по 28.09.2017 року (моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу), державним виконавцем, як встановлено судом із досліджених матеріалів виконавчого провадження, лише 11.07.2017 року, тобто більше, ніж через рік після відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про накладення арешту на майно боржника. Крім цього на підставі ч. 2 ст. 36 Закону, з метою встановлення наявності у боржника майна, відкритих рахунків, встановлення факту подачі звітності здійснено запити до Територіального сервісного центру 6541 Регіонального центру МРЕВ у Херсонській області, Херсонській філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів", Державної інспекції сільського господарства, Територіального управління Держгірпромнагляду, ДФС у Херсонській області, Головного управління статистики у Херсонській області. Отримано відомості з реєстрів права власності на нерухоме майно, заборон відчуження обєктів нерухомості, іпотек. При перевірці майнового стану боржника державним виконавцем 15.09.2017 р. складено акти, якими підтверджено відсутність, зареєстрованих за боржником, обєктів в Реєстрі повітряних суден, Реєстрі суден малого флоту, права інтелектуальної власності, Реєстрі крупних пакетів акцій.

В той же час, інших заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, які зазначені стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження, на підставі ст. 18 Закону, державний виконавець не вжив.

Зокрема, всупереч ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 36 Закону, не здійснено вихід за місцезнаходженням боржника, не вжито заходів по виклику керівника боржника для надання пояснень щодо виконавчого провадження, не застосовано жодного стягнення до боржника, у звязку із ухиленням останнього від виконання рішення суду, не вжито й заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області №4/71-ПД-08 від 04.03.2008 року за девять років неодноразово надавався на виконання до Корабельного (Комсомольського) ДВС. Протягом цього часу, судом ухвалою від 19.08.2014 р. задоволено скаргу та визнано неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні при примусовому виконанні наказів від 27.03.2008 року по справі № 4/71-ПД-08, зобовязано державного виконавця вжити вичерпних заходів по виконанню рішення суду.

Обґрунтованими є і посилання скаржника на порушення державним виконавцем порядку оформлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.09.2017 року та строків її направлення.

Так, всупереч ч. 1 ст. 28 Закону, за якою документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, постанова від 28.09.2017 року про повернення виконавчого документу була надіслана стягувачу лише 19.12.2017 року. Також, суду державним виконавцем не надано доказів про направлення копії постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Пунктом 7 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, передбачено скріплення печаткою підпису виконавця. Однак, цей реквізит у документі - постанові від 28.09.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу - відсутній.

Частиною 2 ст. 37 Закону, визначений обовязок державного виконавця, в разі припинення виконавчого провадження з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення за умови безрезультатності здійснення виконавцем заходів щодо розшуку такого майна, скласти акт.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження не містять акту на підтвердження наявності обставин для припинення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону. Як повідомила державний виконавець цей документ не складався.

Виявлені порушення при здійсненні та оформлені виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Херсонської області №4/71-ПД-08 від 04.03.2008 року свідчать про необґрунтованість рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу.

За змістом ч. 2 ст. 343 ГПК України, суд, у разі встановлення обґрунтованості скарги, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, враховуючи, що судове рішення протягом тривалого часу (більше девяти років) не виконується, хоча стягувач неодноразово звертався до органів ДВС з наказом для примусового виконання рішення, а при наступному зверненні із заявою про примусове виконання судового рішення обовязковим є сплата авансового внеску, суд визнає обґрунтованими доводи скаржника Командитного товариства «Приватне підприємство В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» про невжиття державним виконавцем вичерпних заходів, спрямованих на виконання рішення Господарського суду Херсонської області № 4/71-ПД-08 від 04.03.2008 року, чим порушені майнові права стягувача.

Зазначених обставин не спростовують доводи державного виконавця, про відсутність порушених прав стягувача, оскільки останній не позбавлений можливості повторно звернутися до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 255, 256, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Скаргу командитного товариства «Приватне підприємство «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія" на бездіяльність Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області при примусовому виконанні наказу, виданого 27.03.2008 року по справі № 4/71-ПД-08.

3. Визнати неправомірною та скасувати постанову Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 28.09.2017 року у ВП № 51294267 про повернення наказу Господарського суду Херсонської області від 27.03.2008 року по справі № 4/71-ПД-08 про стягнення з ПМП «Штрих» (АДРЕСА_2) на користь командитного товариства «Приватне підприємство «В.А.Т. Компанія «Дніпро» і компанія» боргу у сумі 10190,41 грн.

4. Зобов'язати Корабельний районний відділ Державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинити всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 27.03.2008 року по справі №4/71-ПД-08.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підготовки повного тексту 16.01.2018

Суддя Т.А. Остапенко