ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2018 року м.Дніпро Справа № 904/8303/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Дармін М.О. (зміна складу судової колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09 січня 2018 року)

при секретарі: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від відповідача: Денисенко В.М., довіреність №13/11/17 від 13.11.2017 р., ;

представники позивача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Транс Логістик", с. Слобожанське, Дніпропетровська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області ухвалене 06 листопада 2017 року суддею Новіковою Р.Г., повний текст якого складено 13 листопада 2017 року у справі № 904/8303/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна", м. Київ

до Приватного підприємства "Транс Логістик", с. Слобожанське, Дніпропетровська область

Третя особа: ОСОБА_2, с. Миколаївка, Дніпропетровська область

про стягнення 24744грн.22коп.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови ( ст.ст.275,282,287 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" м. Київ звернулось до Приватного підприємства "Транс Логістик" смт. Слобожанське з позовом про стягнення 24744грн.22коп., посилаючись на здійснення ним страхових виплат страхувальнику та відшкодування вказаних виплат в неповному обсязі (в розмірі ліміту страхового відшкодування) ПрАТ СК "Провідна".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року ( суддя Новікова Р.Г.) позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" м. Київ до Приватного підприємства "Транс Логістик" смт. Слобожанське за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 с. Миколаївка про стягнення 24744грн.22коп. - задоволені.

Суд стягнув з Приватного підприємства "Транс Логістик" смт. Слобожанське на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" суму в розмірі 24744грн.22коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - приватне підприємство «Транс Логістик», звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а також зроблено висновки, які не відповідають встановленим обставинам справи.

Так, апелянт посилається на те, що згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №1821 розмір матеріального збитку становить 54790грн.68 коп., з яких ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відшкодувала позивачу 50000грн. Таким чином, невідшкодованою залишається сума в розмірі 4790грн.68коп., а не 24744грн.22коп., як вважає позивач.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 09 січня 2018 року, колегією суддів у складі : головуючий суддя Березкіна О.В.( доповідач), судді: Антонік С.Г, Іванов О.Г.

У зв»язку з відпусткою судді Антоніка С.Г., за розпорядженням керівника апарату суду від 09 січня 2018року, проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду апеляційної скарги у справі №904/8303/17 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Березкіна О.В. (доповідач), судді - Дармін М.О., Іванов О.Г.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" (далі - страховик) був підписаний договір про страхування автотранспорту №CAS0025124 від 01.08.2014р. (далі - договір), згідно з яким об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані, зокрема, з володінням, користуванням та розпорядженням майном.

Об'єкти страхування вказані у додатку №1 до цього договору (фургон-рефрижератор VOLVO FH шасі НОМЕР_4, 2009року випуску та причіп-рефрижератор CHEREAU C3241H шасі НОМЕР_5, 2009року випуску), передані у фінансовий лізинг ТОВ "Укрлогістика" відповідно до договору фінансового лізингу №1073-FL від 28.08.2013р.

Згідно пункту 2 договору №CAS0025124 від 01.08.2014р. початком дії цього договору є 01.08.2014р., закінченням - до 30.08.2015р.

Відповідно до підпунктів 4.1, 4.2 пункту 4 та пункту 5 договору страхове покриття - це згода страховика мати зобов'язання з оплати страхового відшкодування у разі настання страхового випадку на умовах цього договору. Страхове покриття розповсюджується на збиток чи шкоду, заподіяну майну страхувальника. Страховий ліміт в даному випадку встановлений в розмірі меншої суми з двох: дійсної грошової вартості чи декларованої вартості.

Підпунктом 14.3 пункту 14 договору передбачено, що основу розрахунку (в разі відшкодування збитку чи шкоди, заподіяної майну страхувальника) страхового відшкодування становитиме вартість відновлювального застрахованого транспортного засобу, визначена на підставі рахунків-фактур СТО, попередньо погодженої зі страховиком або автотоварознавчою експертизою.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2014р. 05.12.2014р. на 222км автошляху Знам'янка - Луганськ - Ізваріно відбулось зіткнення автомобілю МАЗ 630305, державний номер НОМЕР_1 з автомобілями Volvo FH, державний номер НОМЕР_2 та FIAT, державний номер НОМЕР_3.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2014р. у справі №188/2022/14-п винним у зіткненні визнано водія автомобілю МАЗ 630305, державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2, який згідно витягу з трудової книжки на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з Приватним підприємством "Транс Логістик" та виконував свої трудові обов'язки.

В грудні 2015року відбулась державна реєстрація змін найменування позивача з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна".

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків - відповідач.

Оскільки згідно рахунку ТОВ з ІІ «Вольво Україна» №VU-1416307 від 18.12.2014р. та акту виконаних робіт ТОВ з ІІ «Вольво Україна» №ST-VU1414610 від 14.01.2015р. вартість виконаних робіт робіт складає 82 533,38, а франшиза у відповідності до п. 7 Договору про страхування автотранспорту №CAS0025124 від 01.08.2014р. складає 0,50%, тобто, 7789,16 грн., платіжним дорученням №000035579 від 05.02.2015р. позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 74744грн.22коп. ( 82533,38 грн. -7789,16 грн.), то після сплати ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" ( як страховою компанією винної особи) страхове відшкодування в розмірі 50000грн., залишкова вартість у розмірі 24 744,22 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" №2745-III від 04.10.2001р. (із змінами та доповненнями) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як встановлено судом першої інстанції, на адресу позивача ТОВ "ОТП Лізинг" було направлено заяву про випадок, що має ознаки страхового.

За замовленням ПрАТ "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "ІТС Моторс" (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №15523/13, виданий ФДМ України 30.10.2013р.) було проведено автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу Volvo FH, державний номер НОМЕР_2, та складений звіт №1821 від 18.12.2014р.

На підставі відомостей, викладених в звіті, та наданих документів, позивачем був затверджений страховий акт № від 05.02.2015р. про виплату страхового відшкодування в розмірі 74744грн.22коп. (з урахуванням франшизи)

Платіжним дорученням №000035579 від 05.02.2015р. позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 74744грн.22коп. Належним чином засвідчена копія цього документу була додана до позову та наявна в матеріалах справи.

Згідно з частиною другою статті 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною третьою статті 985 Цивільного кодексу України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно рахунку ТОВ з ІІ «Вольво Україна» №VU-1416307 від 18.12.2014р. та акту виконаних робіт ТОВ з ІІ «Вольво Україна» №ST-VU1414610 від 14.01.2015р. вартість виконаних робіт робіт складає 82 533,38грн., а пунктом 7 Договору про страхування автотранспорту №CAS0025124 від 01.08.2014р. визначено розмір франшизи на рівні 0,50%, тобто, 7789,16 грн.

З платіжного доручення №000035579 від 05.02.2015р. вбачається, що позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 74744грн.22коп. ( 82533,38 грн. -7789,16 грн.).

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків - відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 22 березня 2017року у справі №910/3650/16

Оскільки ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" ( як страховик відповідальності винної у ДТП особи) сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 50000грн., а ОСОБА_2, який згідно витягу з трудової книжки на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з Приватним підприємством «Транс Логістик» та виконував свої трудові обов'язки, то відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача залишкової вартості у розмірі 24 744,22 грн.

Доводи апелянта про те, що сума відшкодування повинна відраховуватисть виходячі з розміру матеріального збитку, визначеного у сумі 54 790,68 грн., є безпідставними, оскільки відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодовуються витрати, пов'язані саме з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності повноважень у особи, що підписала позов, є обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявна довіреність від 01.08.2017р. зі строком дії до 20.08.2018р., видана ПрАТ "Страхова компанія "Колоннейд Україна" ОСОБА_4 для представництва інтересів товариства, зокрема, в судах всіх інстанцій та надано право подавати позови.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 275-282,287 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Транс Логістик", с. Слобожанське, Дніпропетровська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року у справі №904/8303/17- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12 січня 2018року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов