ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2018 р. Справа № 920/565/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Пушай В.І.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача: Остапенко Є.С. (особисто)

1-го відповідача: не з'явився

2-го відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Остапенко Євгена Сергійовича, м. Дніпро (вх. 3680 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 15.08.2017 року у справі №920/565/17

за позовом Фізичної особи-підприємця Остапенко Євгена Сергійовича, м. Дніпро

до 1. Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, м. Суми,

2. Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах, м. Суми,

про стягнення 414162,84 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив суд стягнути з першого відповідача 414 162,84 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю суб'єкта владних повноважень у зв'язку з існуванням та наявністю факту невиконаного рішення господарського суду Сумської області по справі № 5021/125/12 від 05.04.2012.

Рішенням господарського суду Сумської області від 15.08.2017 року у справі №920/565/17 (суддя Резніченко О.Ю.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 15.08.2017 року у справі №920/565/17 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Позивач в обґрунтування викладених вимог зазначає про те, що на час відкриття виконавчих проваджень у боржника - ТОВ "СБО" було наявне нерухоме майно, звернення стягнення на яке було б достатньо для сплати стягувачу - ФОП Остапенко Є.С. присудженої судом грошової суми в розмірі 414 162,84 грн. Однак, як вважає позивач, внаслідок бездіяльності державної виконавчої служби не було здійснено арешту й опису наявного майна і останнє було відчужене боржником, через що виконати судове рішення стало неможливим. Крім того, позивач вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивач спочатку мав довести факт неправомірності дій державного виконавця перед тим, як подати позов до суду про захист своїх порушених прав, яка полягає у бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у справі № 920/565/17 скасовано ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2017 про повернення апеляційної скарги позивачу без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України. Справу передано на розгляд до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду.

Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області (2-й відповідач) надало пояснення по справі, в яких вважає посилання позивача на ст. 1174 ЦК України безпідставними, оскільки ні Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області, ні працівники Управління своїми діями не завдали жодної шкоди позивачу, а також вказує на те, що боржником по даній справі є Зарічний відділ державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області. 2-й відповідач просить відмовити в позовній заяві в частині звернення до Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області.

Крім того, Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області просить суд розглянути справу без участі представника Управління за наявними у справі матеріалами.

Зарічний відділ державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (1-й відповідач) надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилається на відсутність доказів неправомірності дій державного виконавця, доказів того, що судове рішення могло бути фактично виконаним в момент пред'явлення його до виконання, не доведено безпосереднього причинного зв'язку між заявленою ним до стягнення суми шкоди і діями органу державної виконавчої служби. Як зазначає 1-й відповідач, оскільки позивачем не подано доказів оскарження у встановленому чинним законодавством порядку дій (бездіяльності) органу державної виконавчої служби, в тому числі в порядку ст. 121-2 ГПК України, ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", тому наявні в матеріалах справи докази не підтверджують сукупність необхідних складових для застосування цивільної відповідальності.

Крім того, 1-й відповідач просить розглянути справу без участі представника Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

11.12.2017 позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутнім в призначеному судовому засіданні.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 розгляд справи відкладено на 10.01.2018.

У зв'язку з відпусткою судді Медуниця О.Є., на підставі розпорядження в.о керівника апарату суду від 09.01.2018 року, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Пушай В.І., суддя Гребенюк Н.В.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідачі наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з'явилися, своїх повноважних представників не направили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

У відповідності до п.9 п.1 Перехідних положень ГПК України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Сумської області від 05.04.2012 у справі № 5021/125/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій", м. Дніпропетровськ, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання", м. Суми, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - автопідприємства ПП ТК "Восточний експрес", м. Дніпродзержинськ, про стягнення 522945 грн. 81 коп., позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" 374279 грн. 29 коп. залишку суми попередньої оплати, 4154 грн. 24 коп. пені, 7568 грн. 67 коп. судового збору; в іншій частині позову відмовлено; Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" повернуто з державного бюджету у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог 10744 грн. 62 коп. судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 2509 від 19.01.2012р., оригінал якого міститься в матеріалах справи.

20.04.2012 на примусове виконання рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2012 видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2012 у справі № 5021/125/12 рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2012 року у справі № 5021/125/12 скасовано частково: в частині відмови у стягненні пені за прострочення поставки у розмірі 4901,92 грн., в частині відмови у стягненні відсотків за безпідставне користування грошовими коштами у розмірі 9717,24 грн., в частині відмови у стягненні неустойки за прострочення поставки у розмірі 12989,312 грн. та прийнято нове рішення, яким в цій частині позовні вимоги задоволено; в іншій частині рішення залишено без змін; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" 8120,84 грн. судового збору за подання позовної заяви; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" 4060,42 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

31.07.2012 та 11.09.2012 на примусове виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2012 по справі № 5021/125/12 видано відповідні накази.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 25.09.2012 відкрито виконавче провадження № 34539829 з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області, виданого 31.07.2012 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2012 по справі № 5021/125/12 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" 8120,84 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 25.09.2012 відкрито виконавче провадження № 34539581 з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області, виданого 11.09.2012 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2012 по справі № 5021/125/12 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" пені за прострочення поставки у розмірі 4901,92 грн., відсотків за безпідставне користування грошовими коштами у розмірі 9717,24 грн., неустойки за прострочення поставки у розмірі 12989,31 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 06.11.2012 об'єднано виконавчі провадження № 34539829 та № 34539581 щодо одного боржника в зведене виконавче провадження № 38538521.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 27.12.2012 відкрито виконавче провадження № 35831594 з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області, виданого 20.04.2012 на виконання рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2012 у справі № 5021/125/12 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" 374279 грн. 29 коп. залишку суми попередньої оплати, 4154 грн. 24 коп. пені.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 28.12.2012 ВП № 35831594 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника - ТОВ "Східно-будівельне об'єднання" у межах суми 505 444 грн. 41 коп.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.01.2013 у справі № 5021/125/12 задоволено заяву б/н від 26.12.2012 (вх. № 17229 від 27.12.2012) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" про заміну сторони правонаступником у справі № 5021/125/12 та замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 34539829 - стягувача (кредитора) за наказом № 5021/125/12 від 31.07.2012 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" (49049, м. Дніпропетровськ, вул. Мільмана, 110, ) його правонаступником - фізичною особою-підприємцем Остапенком Євгеном Сергійовичем (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, п/р № НОМЕР_5 у АКБ "Новий", код банку 305062).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.01.2013 у справі № 5021/125/12 задоволено заяву б/н від 26.12.2012 (вх. № 17227 від 27.12.2012) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" про заміну сторони правонаступником у справі № 5021/125/12 та замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 34539581 - стягувача (кредитора) за наказом № 5021/125/12 від 11.09.2012 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" (49049, м. Дніпропетровськ, вул. Мільмана, 110, ) його правонаступником - фізичною особою-підприємцем Остапенком Євгеном Сергійовичем (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, п/р № НОМЕР_5 у АКБ "Новий", код банку 305062).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.01.2013 у справі № 5021/125/12 задоволено заяву б/н від 26.12.2012 (вх. № 17228 від 27.12.2012) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" про заміну сторони правонаступником у справі № 5021/125/12 та замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 35831594 - стягувача (кредитора) за наказом № 5021/125/12 від 20.04.2012 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" (49049, м. Дніпропетровськ, вул. Мільмана, 110, ) його правонаступником - фізичною особою-підприємцем Остапенком Євгеном Сергійовичем (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, п/р № НОМЕР_5 у АКБ "Новий", код банку 305062).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 14.01.2013 замінено сторону у виконавчому провадження № 34539829 стягувача ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" його правонаступником - фізичною особою-підприємцем Остапенком Євгеном Сергійовичем.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 13.01.2013 замінено сторону у виконавчому провадження № 34539581 стягувача ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" його правонаступником - фізичною особою-підприємцем Остапенком Євгеном Сергійовичем.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 14.01.2013 замінено сторону у виконавчому провадження № 35831594 стягувача ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Дніпровський завод металевих конструкцій" його правонаступником - фізичною особою-підприємцем Остапенком Євгеном Сергійовичем.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 22.01.2013 приєднано виконавче провадження № 35831594 з примусового виконання наказу, виданого 20.04.2012 на примусове виконання рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2012 до зведеного виконавчого провадження № 38538521.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 27.06.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції винесено постанову ВП № 35831594 про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

24.02.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції винесено постанову ВП № 35831594 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення 518 217 грн. 72 коп. у зв'язку з тим, що боржником у добровільний термін заборгованість не сплачена.

28.07.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції винесено постанови ВП № 34539829, ВП № 34539581, ВП №35831594 про зупинення виконавчих проваджень, у зв'язку з порушенням ухвалою Господарського суду Сумської області від 21.07.2014 справи № 920/1175/14 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання".

Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ВП № 34539829, ВП № 34539581, ВП №35831594 від 11.08.2014, у зв'язку з визнанням боржника банкрутом, поновлено відповідні виконавчі провадження.

Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ВП № 34539829, ВП № 34539581, ВП №35831594 від 13.08.2014, відповідні виконавчі провадження закінчені на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з визнанням постановою Господарського суду Сумської області від 04.08.2014 у справі № 920/1175/14 Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання " банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 02.12.2014 у справі № 920/1175/14 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-будівельне об'єднання" у наступному складі: кредиторські вимоги ДПІ у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області: 1204111,95 грн. основного боргу з включення до третьої черги реєстру вимог кредиторів, 92640,35 грн. - штрафних санкцій (6 черга); кредиторські вимоги ФОП Остапенко Євгена Сергійовича 396177,79 грн. основного боргу включено до 4 черги реєстру вимог кредиторів; 22045,47 грн. штрафних санкцій (6 черга), 1218,00 грн. - судових витрат (1 черга); кредиторські вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 90217,54 грн. (4 черга), 13230,00 грн. штрафних санкцій (6 черга) 1094,00 грн. судових витрат (1 черга).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що державною виконавчою службою не було вжито необхідних виконавчих дій для забезпечення реального виконання судового рішення, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена тільки 24.02.2014 в порушення вимог ст. 33, 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач посилається на те, що згідно з довідкою Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 15.08.2016, станом на 29.12.2012 за боржником, ТОВ "Східно-будівельне об'єднання", було зареєстроване нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення загальною площею 5323,1 кв.м., за адресою: м. Суми, вул. Харківська, буд. 122, яке згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (інформаційна довідка від 16.09.2016) станом на 18.07.2013 за договором купівлі-продажу було відчужене боржником на користь ТОВ "Стріла". Таким чином, позивач стверджує, що на час відкриття виконавчих проваджень у боржника було наявне нерухоме майно, звернення стягнення на яке було б достатнім для погашення заборгованості перед позивачем, однак внаслідок бездіяльності державної виконавчої служби не було здійснено арешту та опису наявного майна, внаслідок чого виконати судове рішення у справі № 5021/125/12 стало неможливим.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не подано доказів неправомірності дій державного виконавця, доказів того, що судове рішення могло бути фактично виконаним в момент пред'явлення його до виконання, не доведено безпосереднього причинного зв'язку між заявленою ним до стягнення сумою шкоди і діями органу державної виконавчої служби. Оскільки позивачем не подано доказів оскарження у встановленому чинним законодавством порядку дій (бездіяльності) органу державної виконавчої служби, в тому числі в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", суд першої інстанції вважав, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують сукупність необхідних складових для застосування цивільної відповідальності, в зв'язку з чим дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі за його необґрунтованістю та безпідставністю.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Позивач в апеляційній скарзі наголошує на обґрунтованості заявлених позовних вимог, посилаючись зокрема на те, що державною виконавчою службою не було вжито необхідних виконавчих дій для забезпечення реального виконання судового рішення, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена тільки 24.02.2014 в порушення вимог ст. 33, 57 Закону України "Про виконавче провадження". Позивач зазначає, що на час відкриття виконавчих проваджень у боржника - ТОВ "СБО" було наявне нерухоме майно, звернення стягнення на яке було б достатньо для сплати стягувачу - ФОП Остапенко Є.С. присудженої судом грошової суми в розмірі 414 162,84 грн. Однак, як вважає позивач, внаслідок бездіяльності державної виконавчої служби не було здійснено арешту й опису наявного майна і останнє було відчужене боржником, через що виконати судове рішення стало неможливим. Крім того, позивач вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивач спочатку мав довести факт неправомірності дій державного виконавця перед тим, як подати позов до суду про захист своїх порушених прав, яка полягає у бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З приводу наведених позивачем доводів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Частиною 2 статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Стаття 1173, а також стаття 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій органу державної влади (бездіяльності), виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що позивач набув статусу стягувача у виконавчих провадженнях № 34539829, № 34539581, № 35831594 у січні 2013 року.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 (у редакції на час відкриття виконавчих проваджень та вчинення виконавчих дій) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування (відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків).

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень господарських судів був визначений ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до господарського суду).

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем у встановленому чинним законодавством порядку дій (бездіяльності) органу державної виконавчої служби, в тому числі в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 21, 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень чи (та) особами, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій чи бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Зазначене відповідає позиції Верховного суду України, викладеній в постанові від 08.11.2017 у справі № 761/13921/15-ц.

Згідно зі ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на час відкриття виконавчих проваджень та вчинення виконавчих дій), у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на час відкриття виконавчих проваджень та вчинення виконавчих дій), у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Суд зауважує, що вказаною нормою не передбачено строку накладення арешту на майно боржника у зведеному виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 28.12.2012 ВП № 35831594 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника - ТОВ "Східно-будівельне об'єднання" у межах суми 505 444 грн. 41 коп.

Зі змісту постанови державного виконавця ВП № 35831594 про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 27.06.2013 вбачається, що державним виконавцем описано та накладено арешт на майно, що належить боржнику та підлягає продажу в рахунок відшкодування боргу, призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності та доручено останньому надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань ринкової вартості майна, а саме автомобіля НОМЕР_2, автомобіля ИЖ 2715, д/н НОМЕР_6, автокрану 10-20т-С, д/н НОМЕР_7, сідлового тягача-Е, д/н НОМЕР_3, автомобіля НОМЕР_4.

24.02.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції винесено постанову ВП № 35831594 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення 518 217 грн. 72 коп. у зв'язку з тим, що боржником у добровільний термін заборгованість не сплачена.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на час відкриття виконавчих проваджень та вчинення виконавчих дій), визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на час відкриття виконавчих проваджень та вчинення виконавчих дій) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту. Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обов'язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобов'язані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. Під час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника арешт поширюється на усі поточні рахунки боржника, у тому числі ті, що будуть відкриті боржником після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна.

При цьому вказаною нормою у редакції до 14.05.2015 не було передбачено строку винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Враховуючи викладене, на підставі сукупної оцінки наявних у справі доказів судом встановлено, що позивачем не подано доказів неправомірності дій державного виконавця, доказів того, що судове рішення могло бути фактично виконаним в момент пред'явлення його до виконання, не доведено безпосереднього причинного зв'язку між заявленою ним до стягнення сумою шкоди і діями органу державної виконавчої служби.

Також, позивачем не подано доказів оскарження у встановленому чинним законодавством порядку дій (бездіяльності) органу державної виконавчої служби, в тому числі в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент звернення позивача з даним позовом до господарського суду), а наявні у матеріалах справи докази не підтверджують сукупність необхідних складових для застосування цивільної відповідальності, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Остапенко Євгена Сергійовича, м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 15.08.2017 року у справі № 920/565/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Пушай В.І.