ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 рокуСправа № 5/127-Б-08
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань № 10

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Богатиря К.В., Величко Т.А.

при секретарі судового засідання - Чеголі Є.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ліквідатора-арбітражного керуючого Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" - Акопяна Гаджика Гарагеновича м. Херсон

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13.11.2017 р.

у справі № 5/127-Б-08

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон: Акопян Г.Г.

від арбітражного керуючого Акопяна Гаджика Гарагеновича м. Херсон: особисто

від Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України": Зіньковська О.О. - за довір.

суддя суду першої інстанції: Пригуза П.Д.

час та місце ухвалення рішення: 13.11.2017 р., 15:25 год., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області, зал судових засідань № 214

повний текст складено та підписано: 28.11.2017 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 р. прийнято до провадження та призначено до розгляду апеляційну скаргу арбітражного керуючого - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон Акопяна Гаджика Гарагеновича м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13.11.2017 р. у справі № 5/127-Б-08.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга арбітражного керуючого-ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон - Акопяна Гаджика Гарагеновича м. Херсон розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 3 ст. 273 ГПК України.

Постановою Господарського суду Херсонської області від 03.07.2008 р. у справі № 5/127-Б-08 Товариство з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон визнане банкрутом. Ліквідаційна процедура триває.

З 19.10.2011 р. повноваження ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон виконує арбітражний керуючий Акопян Гаджик Гарагенович м. Херсон.

В серпні 2017 р. Акопян Гаджик Гарагенович в порядку ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звернувся до Господарського суду Херсонської області з заявою до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" м. Київ, в особі Філії Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" м. Херсон, про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 в сумі 311 125,43 грн.

В обґрунтування своїх вимог арбітражний керуючий - ліквідатор посилається на те, що станом на 02.07.2007 р. Публічне акціонерне товариство "Державний експортно - імпортний банк" м. Київ не мало права на укладення спірного договору поруки з Товариством з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон, оскільки ухвалою Господарського суду Херсонської області від 14.04.2005 р. у справі № 6/81-Б затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал - Юг" м. Херсон, вимоги кредиторів, які залишилися непогашеними за недостатністю майна боржника, визнані погашеними, підприємство - банкрута ліквідовано.

Тобто припинення зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал - Юг" м. Херсон за кредитним договором від 10.04.2000 р. № 01-VK в силу приписів ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" та ст. 593 ЦК України призвело до припинення зобов'язань майнового поручителя - Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова за договорами застави від 19.04.2000 р. та від 27.04.2000 р., а тому Публічне акціонерне товариство "Державний експортно - імпортний банк" м. Київ не мало правових підстав при укладенні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон договору поруки від 02.07.2007 р. включати до зобов'язань, забезпечених порукою, зобов'язання Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Новав сумі 311 125,43 грн.

Арбітражний керуючий - ліквідатор Акопян Г. Г. м. Херсон наполягає на тому, що договір поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 укладено Товариством з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон під впливом обману (ст. 230 ЦК України), а тому має бути визнаний недійсним на суму 311 125,43 грн.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 13.11.2017 р. у справі № 5/127-Б-08 (суддя Пригуза П. Д.) арбітражному керуючому - ліквідатору Акопяну Г. Г. м. Херсон у задоволенні заяви про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 в сумі 311 125,43 грн. відмовлено внаслідок спливу строку позовної давності.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована посиланням на ст. ст. 257, 267 ЦК України, а також на ст. 35 ГПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, арбітражний керуючий - ліквідатор Акопян Г. Г. оскаржив її до Одеського апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі арбітражний керуючий - ліквідатор стверджує, що про заяву Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" м. Київ він дізнався лише в судовому засіданні, яке відбулось 13.11.2017 р., зі слів представника банку. В матеріалах справи відповідна заява відсутня, що в свою чергу позбавило Товариство з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон можливості надати суду заперечення з цього приводу та обґрунтувати поважність причини пропуску строку позовної давності.

Посилаючись на п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 р. № 10, а також на приписи ч. 1 ст. 261 ЦК України, арбітражний керуючий - ліквідатор Акопян Г. Г. м. Херсон наполягає на тому, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутністю наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Арбітражний керуючий - ліквідатор вважає, що зміст оскарженого судового рішення свідчить про те, що місцевий господарський суд погодився з наявністю порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон, але в ухвалі суду жодним чином про це не зазначено.

Арбітражний керуючий - ліквідатор Акопян Г. Г. наполягає також на тому, що строк позовної давності у спірних правовідносинах слід обчислювати з 25.02.2015 р., а саме з дати перегляду в касаційному порядку Вищим господарським судом України ухвали Господарського суду Херсонської області від 11.08.2014 р. у справі № 5/127-Б-08, оскільки саме ця ухвала містить висновки, які зумовили звернення арбітражного керуючого - ліквідатора Акопяна Г. Г. з заявою про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 на суму 311 125,43 грн.

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно - імпортний банк України" м. Київ проти доводів апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин було заявлено ним ще у відзиві на заяву арбітражного керуючого - ліквідатора Акопяна Г. Г. про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5, поданому до суду першої інстанції за декілька місяців до дати винесення оскарженої ухвали.

Крім того, посилаючись на приписи ст. ст. 559, 609 ЦК України, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно - імпортний банк" м. Київ, наполягає на тому, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно - правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ст. 111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

З огляду на те, що запис про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал - Юг" м. Херсон до Єдиного державного реєстру внесено 23.12.2010 р., Публічне акціонерне товариство "Державний експортно - імпортний банк України" м. Київ вважає, що укладений 02.07.2007 р. договір поруки № 6907Р5 не суперечить вимогам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 13.11.2017 р. у справі № 5/127-Б-08, заслухавши доводи та заперечення арбітражного керуючого - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон та представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" м. Київ, суд встановив наступне.

10.04.2000 р. між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал-Юг" м. Херсон укладено кредитну угоду № 01-VK.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал-Юг" м. Херсон та банком укладено двосторонню угоду про заставу від 10.04.2000 р., предметом якої стали майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-Юг" м. Херсон до Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова.

За умовами вищезазначеної угоди Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ було передано право вимоги заборгованості (грошові зобов'язання) Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал-Юг" м. Херсон за поставлені товари.

В подальшому Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ в судовому порядку звернуло стягнення на майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал - Юг" м. Херсон до Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова на суму 417 875,57 грн. (рішення Господарського суду Херсонської області від 16.05.2003 р. у справі № 1/194, а також рішення Господарського суду Херсонської області від 30.07.2003 р. у справі № 10/158).

З метою забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-Юг" м. Херсон між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" м. Херсон та Державною дослідно - експериментальною агрофірмою "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова укладено інші договори застави, а саме тристоронні договори від 19.04.2000 р. та від 27.04.2000 р., за умовами яких предметом застави стало рухоме та нерухоме майно, що належить Державній дослідно - експериментальній агрофірмі "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова (майновий поручитель).

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов'язання.

Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" м. Київ до Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова, які виникли на підставі перелічених вище договорів, мають похідний характер від грошових зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Універсал-Юг" м. Херсон за кредитним договором від 10.04.2000 р. № 01-VK.

На підставі вказаних договорів застави Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ набуло статусу кредитора у справі про банкрутство Державної дослідно-експериментальної агрофірми "Асканія-Нова"с.м.т. Асканія Нова, порушеній 23.05.2003 р.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.12.2004 р. затверджено реєстр вимог кредиторів, зобов'язано розпорядника майна внести зміни до реєстру шляхом включення окремо відомостей про майно боржника - Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова, яке є предметом застави Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ.

За договорами застави від 19.04.2000 р. та від 27.04.2000 p. Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ стягнення на предмет застави до порушення справи про банкрутство Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова не звертало.

02.07.2007 р. між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон укладено договір поруки № 6907Р5.

За умовами цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон прийняло на себе зобов'язання солідарно відповідати перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ в сумі 987 040,97 грн. за зобов'язаннями Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова щодо забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Універсал - Юг" м. Херсон за кредитним договором від 10.04.2000 р. № 01-VК.

На виконання взятих на себе зобов'язань Товариство з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон перерахувала Публічному акціонерному товариству" Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ грошові кошти в сумі 730 000 грн.

В березні 2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон звернулось до Господарського суду Херсонської області з заявою про заміну собою кредитора - Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ у справі № 12/141-Б про банкрутство Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова в частині грошових вимог на суму 730 000 грн.

В обґрунтування своєї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон посилалось на договір поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5, а також на приписи ст. 25 ГПК України, якою визначалось процесуальне правонаступництво у господарському процесі.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11.08.2014 р. у справі № 12/141-Б, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій (постанови від 22.10.2014 р. та від 25.02.2015 р., відповідно), Товариство з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон визнано правонаступником Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ з правами кредитора на суму 418 874,57 грн. В частині правонаступництва зобов'язань за грошовими вимогами в сумі 311 125,43 грн. у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду в цій частині мотивована тим, що постановою Господарського суду Херсонської області від 09.09.2004 р. у справі № 6/81-Б Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Універсал-Юг" м. Херсон визнана банкрутом. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 14.04.2005 р. у справі № 6/81-Б затверджено звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс банкрута, боржника ліквідовано у зв'язку з банкрутством. Цією ухвалою місцевий господарський суд визнав погашеними грошові вимоги усіх кредиторів, у тому числі вимоги Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ до банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірми "Універсал-Юг" м. Херсон. Ухвала набрала законної сили з 14.04.2005 р.

Враховуючи приписи ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка діяла до 19.01.2013р.), відповідно до якої погашені вимоги кредиторів - це задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними, а також положення ст. ст. 593 та 609 ЦК України, місцевий господарський суд дійшов висновку, що на час укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 у Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ не було права вимоги до Державної дослідно - експериментальної агрофірми "Асканія - Нова" с.м.т. Асканія Нова на суму 311 125,43 грн.

В подальшому, попри чисельні спроби Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон повернути в судовому порядку грошові кошти в сумі 730 000 грн., сплачені Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ за договором поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5, саме ухвала Господарського суду Херсонської області від 11.08.2014 р. у справі № 12/141-Б обумовила звернення арбітражного керуючого - ліквідатора Акопяна Г. Г. з заявою про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 на суму 311 125,43 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення присутніх в судовому засіданні арбітражного керуючого - ліквідатора Акопяна Г. Г. м. Херсон та представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ, суд дійшов висновку, що заява арбітражного керуючого - ліквідатора про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 не підлягає задоволенню, але з інших правових підстав ніж ті, що зазначені в оскарженій ухвалі місцевого господарського суду.

Щодо строку позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 256 та 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами третьою та четвертою ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до абз. 7 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 р. № 10 законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81-1 ГПК); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

Відмовляючи арбітражному керуючому - ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон Акопяну Г. Г. у задоволенні заяви про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5, місцевий господарський суд на стор. 7 оскарженої ухвали (передостанній абзац) зазначив про те, що представником Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ було заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Враховуючи суперечливі данні, щодо опису цієї обставини в апеляційній скарзі, усні заперечення арбітражного керуючого - ліквідатора, висловлені в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а також пояснення представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ, яка повідомила суду, що про сплив строку позовної давності нею було зазначено у відзиві банку на заяву про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5, а заяву про його застосування до спірних правовідносин викладено усно в судовому засіданні, яке відбулось 13.11.2017 р., судом апеляційної інстанції досліджено наявні в матеріалах оскарження копії відзиву Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ, протоколів судових засідань, зокрема протоколу від 13.11.2017 р.

Як вбачається зі змісту відзиву банку на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5, представник кредитора, обґрунтовуючи правомірність укладення спірного договору поруки, послався на постанову Верховного суду України від 07.06.2017 р. у справі № 923/1233/15, який проаналізувавши положення ст. ст. 256, 257, 261, 262, 267 ЦК України, дійшов висновку про те, що виконавши зобов'язання боржника перед АТ "Укрексімбанк" і набувши прав кредитора за договорами застави відповідно до договору поруки (мова йде саме про спірний договір), Товариство з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон не було позбавлено права задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна в розмірі виконаного зобов'язання у межах строку позовної давності.

Таким чином, відзив Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ містить лише посилання на висновки Верховного суду України щодо строку позовної давності, зроблені в іншій справі, предметом якої було стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ на користь Товариства обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон грошових коштів в сумі 311 125,43 грн., сплачених за спірним договором поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 на підставі ст. 1212 ЦК України. При цьому, заяви про застосування до вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 в сумі 311 125,43 грн. відзив банку не містить.

Як вбачається зі змісту протоколу судового засідання від 13.11.2017 р., представник Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ проти задоволення заяви арбітражного керуючого - ліквідатора заперечувала. Інформації про звернення останньої до місцевого господарського суду з заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності в протоколі від 13.11.2017 р., як і в інших, наявних в матеріалах оскарження протоколах, не зафіксовано.

В свою чергу, представник Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ з письмовими зауваженнями в порядку ст. 81-1 ГПК України на протокол Господарського суду Херсонської області від 13.11.2017 р. у справі № 5/127-Б-08 не зверталась.

Таким чином, факт звернення представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" м. Київ до місцевого господарського суду з заявою (усною або письмовою) належними та допустимими доказами не підтверджений, а тому висновок місцевого господарського суду про необхідність відмови арбітражному керуючому - ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю Витарина" м. Херсон Акопяну Г. Г. у задоволенні заяви про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 в сумі 311 125,43 грн. внаслідок спливу строку позовної давності є помилковим.

Щодо суті заявлених арбітражним керуючим - ліквідатором вимог, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України.

За приписами частин 1-5 цієї норми зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається зі змісту заяви арбітражного керуючого - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон Акопяна Г. Г., правовою підставою для визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 в сумі 311 125,43 грн. є ст. 230 ЦК України.

За приписами цієї норми якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. N 9 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Аналогічні за змістом положення закріплені в ч. 1та ч. 3 ст. 74 ГПК України, в редакції цього Кодексу, яка є чинною з 15.12.2017 р.

В порушення вимог наведених вище норм, арбітражний керуючий - ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон Акопян Г. Г. наявності в діях Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк" м. Київ (або посадової особи, яка підписала договір поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 від імені банку) умислу не довів, а тому заява про визнання частково недійсним договору поруки від 02.07.2007 р. № 6907Р5 на суму 311 125,43 грн. не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що порушення місцевим господарським судом норм процесуального права не призвело до прийняття неправильного судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13.11.2017 р. у справі № 5/127-Б-08 належить залишити без змін, а апеляційну скаргу арбітражного керуючого - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон Акопяна Г. Г. м. Херсон без задоволення з підстав, зазначених в цій постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 267-282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13.11.2017 р. у справі № 5/127-Б-08 залишити без змін, апеляційну скаргу арбітражного керуючого - ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Витарина" м. Херсон Акопяна Гаджика Гарагеновича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 15.01.2017 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: К.В. Богатир

Т.А. Величко