донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

17.01.2018 року справа №908/1938/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились; не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім", м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від18.10.2017 року (повний текст складено 24.10.2017 року)
у справі№908/1938/17 (суддя Носівець В.В.)
за позовом до відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім", м. Запоріжжя Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя
простягнення 15045,23 грн. матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справі №908/1938/17 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" (далі за текстом - ТОВ "Техенергохім") до Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя (далі за текстом - УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя) про стягнення 15045,23 грн. матеріальної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ "Техенергохім", яке, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справі №908/1938/17 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя на користь ТОВ "Техенергохім" 15045,23 грн. матеріальної шкоди, завданої протиправним рішенням та діями Запорізької митниці ДФС України.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом було неправильно застосовано положення ст. 1173 Цивільного кодексу України та не враховано що предметом спору згідно позовної заяви є стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями (рішеннями) державних органів. На думку апелянта якщо суд вважає, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, він може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем, як передбачено ст. 24 ГПК України (в редакції до 15.12.2017р.). Позивач згоден зазначити відповідачем державу, як того вимагає ст. 1173 Цивільного кодексу України, але він не може це зробити через неможливість виконання вимоги ст. 54 ГПК України (в редакції до 15.12.2017р.), оскільки держава не має необхідних для зазначення у позові реквізитів (місцезнаходження, ідентифікаційного коду, тощо). При цьому, ТОВ "Техенергохім" стверджує, що ГПК України (в редакції до 15.12.2017р.) не передбачає можливості зазначити відповідачем іншу особу, до якої відсутні позовні вимоги, а Запорізька митниця ДФС не може відшкодовувати від імені держави завдану її службовцями шкоду навіть за умови якщо визнає позов або укладе мирову угоду. Вищезазначені обставини, на думку скаржника, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справі №908/1938/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2017 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), судді Будко Н.В., Геза Т.Д.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017 року відновлено ТОВ "Техенергохім" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 20.12.2017 року об 11:00.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2017 року виправлено описку в ухвалі від 20.11.2017 року шляхом викладення п. 3 її резолютивної частини в наступній редакції: розгляд апеляційної скарги призначено на 17.01.2018 року об 12:00.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-19 були внесені зміни та викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, п. 9 Перехідних положень якого передбачає, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, зазначена справа розглядається апеляційним судом за правилами, викладеними у ГПК України, в редакції, яка набула чинності 15.12.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 18.12.2017 року від Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя, відповідач, посилаючись на неправильне тлумачення позивачем положень законодавства, зазначає, що у спорах про відшкодування заподіяної шкоди, відповідачем повинна виступати також особою, діями чи бездіяльністю якої було заподіяно вказану в позові матеріальну шкоду. Проте, позивач не визначив, чим саме порушив його права та охоронювані законом інтереси відповідач. На думку відповідача судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому рішення про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

16.01.2018 року через канцелярію суду від ТОВ "Техенергохім" надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Уповноважені представники позивача (апелянта) та відповідача у судове засідання 17.01.2018 року не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу (а.с. 62), а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності сторін, у звязку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, не оспорюється сторонами та підтверджується матеріалами справи, Запорізькою митницею ДФС відповідно до ст. 64 Митного кодексу України прийнято рішення №112050000/2015/000295/1 від 30.09.2015 року про визначення митної вартості за другорядним методом визначення митної вартості - резервним.

Не погодившись з прийнятим рішенням ТОВ "Техенергохім" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 30.09.2015 року №112050000/2015/000295/1.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2016 року у справі № 808/8932/15 визнано протиправним та скасовано зазначене рішення.

В апеляційній інстанції постанова суду не переглядалась.

Позивач неодноразово звертався до Запорізької митниці ДФС з заявами від 22.06.2016 року, 29.09.2016 року, 25.10.2016 року, 07.02.2017 року, 01.03.2017 року, 10.08.2017 року, 25.09.2017 року про повернення надміру сплачених митних платежів.

Запорізька митниця ДФС відмовляла у поверненні з підстав наявності у позивача податкового боргу.

Зокрема, листом від 02.07.2016 року №1076/11/08-70-19 за результатом розгляду заяви ТОВ "Техенергохім" Запорізька митниця ДФС повідомила, що повернення помилково та/або надміру сплачених митних платежів з державного бюджету здійснюється в порядку, визначеному наказом Державної митної служби від 20.07.2007 року №618 "Про затвердження Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами", пунктом 2 розділу ІІІ якого передбачено, що до заяви на повернення коштів додаються документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів. Надана копія аркуша 3/8 МД №112050000/20154/017133 свідчить про нарахування та сплату митних платежів за товари, до яких застосована відповідна митна процедура, однак не підтверджує факт надмірно сплачених митних платежів. За даними інформаційної системи "Податковий блок" за ТОВ "Техенергохім" обліковується податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 445360,89 грн. Таким чином, повернення надмірно сплачених митних платежів за митною декларацією можливе за умови погашення податкового боргу та при дотриманні інших вищезазначених умов.

Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області 23.11.2016 року сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу №4662-17, в якій повідомлено, що станом на 22.11.2016 року сума податкового боргу ТОВ "Техенергохім" за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 476112,09 грн.

Не погодившись із фактом наявності суми податкового боргу, ТОВ "Техенергохім" звернулося з позовом до адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2017 року у справі №808/3860/16 адміністративний позов ТОВ "Техенергохім" до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС (відділення у Дніпровському районі м. Запоріжжя) про скасування податкового боргу задоволено; скасовано суму податкового боргу ТОВ "Техенергохім" у розмірі 476112,09 грн., визначену у податковій вимозі від 23.11.2016 року №4662-17, прийняту Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС (відділення у Дніпровському районі м. Запоріжжя), скасовано податкову вимогу від 23.11.2016 року №4662-17; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької ОДПІ ГУ ДФС на користь ТОВ "Техенергохім" судовий збір у розмірі 7141,68 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2017 року у справі №808/3860/16 апеляційну скаргу Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2017 року повернуто заявникові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2017 року у справі №808/3860/16 апеляційну скаргу Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2017 року залишено без руху та запропоновано у 30-ти денний строк з моменту отримання ухвали зазначити інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, в частині апеляційної скарги, поданої повторно, та усунути недоліки шляхом надання документа про сплату судового збору.

Листом від 14.09.2017 року №13045/10/08-01-17-06 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області повідомлено ТОВ "Техенергохім", що після винесення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом остаточного рішення у справі №808/3860/16 ДФС будуть вжиті заходи щодо виконання рішення суду.

Враховуючи викладені обставини, позивач, посилаючись на те, що Запорізьким окружним адміністративним судом визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 30.09.2015 року №112050000/2015/000295/1, а також скасовано суму податкового боргу ТОВ "Техенергохім" у розмірі 476112,09 грн., визначену у податковій вимозі від 23.11.2016 року №4662-17, прийняту Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС (відділення у Дніпровському районі м. Запоріжжя), скасовано податкову вимогу від 23.11.2016 року №4662-17, звернувся з даним позовом до господарського суду першої інстанції про стягнення з УДКС України у Дніпровському районі м. Запоріжжя 15045,23 грн. матеріальної шкоди, завданої протиправним рішенням та діями Запорізької митниці ДФС.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не обґрунтовано та не визначено самостійні підстави для відповідальності держави за заподіяну йому шкоду, тобто, не зазначено конкретні правові підстави звернення з даним позовом до даного відповідача, оскільки УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя, як орган на який відповідно покладено функцію виконання рішення, не мало жодного відношення та не має ніяких повноважень вирішувати за Запорізьку митницю ДФС та Запорізьку ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області питання стосовно прийняття рішень про коригування митної вартості товарів від 30.09.2015 року №112050000/2015/000295/1, а також скасування суми податкового боргу ТОВ "Техенергохім" у розмірі 476112,09 грн., визначену у податковій вимозі від 23.11.2016 року №4662-17.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, з урахуванням меж перегляду справи визначених у ч. 1 ст. 269 ГПК України , колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає наведені висновки судом першої інстанції законними, обґрунтованими та погоджується з ними, враховуючи наступне.

Із змісту позовних вимог, як і мотивів позову, та доводів апеляційної скарги випливає, що позивач посилався на неправомірність дій Запорізької митниці ДФС та Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, які призвели до заподіяння матеріальної шкоди позивачу, яку останній просить стягнути за рахунок державного бюджету, звернувшись з позовом до УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено загальний порядок відшкодування майнової шкоди, заданої неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, шляхом відшкодування в повному обсязі особою, яка її завдала, тому випадки, в яких відповідальною за заподіяну шкоду буде сама держава, визначаються відповідно до чинного законодавства України.

Цивільним кодексом передбачено спеціальні підстави та порядок відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема, ст. 1173 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, що відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом позивачем не обґрунтовано та не визначено самостійні підстави для відповідальності держави за заподіяну йому шкоду, тобто, не зазначено конкретні правові підстави звернення з даним позовом до даного відповідача.

Також позивачем не наведено суб'єктивний склад даного спору з огляду на склад правопорушення, що підлягає доведенню для настання цивільно-правової відповідальності (наявність шкоди, протиправної поведінки винної особи, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою), принципи диспозитивності та рівності сторін у судовому процесі.

Відповідно до Положення "Про Державну казначейську службу України" основними завданнями Казначейства є: реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів; внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.

Згідно п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників управлінням виконуються рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, на підставі виконавчих документів, у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

Тобто, з вищенаведеного слід дійти висновку, що стягувачі надають до казначейства виконавчі документи, на підставі яких здійснюється стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Статтею 43 Бюджетного кодексу України встановлено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України розрахунково-касового обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; контролю за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов'язаннями; ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку; здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

Статтею 112 Бюджетного кодексу України визначено повноваження Державної казначейської служби України з контролю за дотриманням бюджетного законодавства, зокрема встановлено, що Державна казначейська служба України здійснює ведення бухгалтерського обліку всіх надходжень і витрат державного бюджету та місцевих бюджетів, складанням та поданням фінансової і бюджетної звітності.

Для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, що встановлено ст. 22 Бюджетного кодексу України.

Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України визначено, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, казначейство виступає відповідачем у справах, пов'язаних з виплатою з державного бюджету певних коштів як особа, на яку законодавством покладено відповідальність за виконання державою відповідних бюджетних зобов'язань, а не як особа, відповідальна від імені держави за неправомірні дії.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції у спорах про відшкодування заподіяної шкоди, відповідачем повинна виступати також особа, діями чи бездіяльністю якої було заподіяно вказану шкоду, однак, позивач не визначив, чим саме порушило його права та охоронювані законом інтереси Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя та не надав належного цьому підтвердження.

За таких обставин, висновок господарського суду першої, що позовні вимоги ТОВ "Техенергохім" до Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя є такими, що не підлягають задоволенню, колегія суддів визнає правомірним.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги щодо незалучення належного відповідача зважаючи на те, що позивач не надав згоди на залучення до участі у справі належного відповідача, діями якого, на думку позивача, було заподіяно шкоду позивачу. За наявними в матеріалах справи доказами зворотнього ТОВ "Техенергохім" не доведено, а тому спір розглянуто місцевим судом по відношенню до Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя у якості відповідача.

Що стосується посилання скаржника на положення ст. 24 ГПК України (в редакції до 15.12.2017р.) судова колегія зазначає, що залучення відповідача за ч. 1 ст. 24 ГПК України є правом, а не обов?язком суду, та повинно стосуватися саме тієї особи, що повинна відповідати за цим позовом. Однак, позивач не розмежував підстави застосування цивільно-правової відповідальності за прийняття рішень про коригування митної вартості товарів чи скасування суми податкового боргу та, відповідно, органи, що проводили відповідні дії та допустили наведені позивачем порушення, та могли бути залучені судом.

Водночас, судова колегія апеляційної інстанції вважажє за необхдне роз'яснити, що апелянт жодним чином не позбавлений права та можливості звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів у загальному порядку окремо визначивши умови (підстави) цивільно-правової відповідальності за кожним державним органом (як відповідачем), дією чи бездіяльністю якого, на його думку, ТОВ "Техенергохім" завдано збитків, в т.ч. за участю територіального органу казначейської служби, як особою, на яку законодавством покладено відповідальність за виконання державою відповідних бюджетних зобов'язань.

Доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга ТОВ "Техенергохім" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справі №908/1938/17 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справі №908/1938/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 року у справі №908/1938/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді Н.В. Будко

ОСОБА_3

(У судовому засіданні 17.01.2018 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 19.01.2018 року).