ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.2018 Справа № 920/1114/17

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Заєць С.В.

секретаря судового засідання - Малюк Р.Б.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Урбановського Миколи Олексійовича, м. Суми;

про стягнення 94 803 грн. 72 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам по кредитному договору № 010/15-12/3537 від 09 вересня 2008, -

за участю представників сторін:

від позивача: Радченко А.В., довіреність №57/17-Н від 14.02.2017;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 94 803 грн. 72 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за період 27.09.2013 по 31.05.2017 по кредитному договору №010/15-12/3537 від 09.09.2008, а також витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від позивача надійшла заява №114/5-109547 від 14.12.2017 про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження факту набрання законної сили рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі №592/8661/13-ц від 19.11.2013 та невиконання відповідачем зазначеного рішення суду.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи.

Від представника позивача надійшло клопотання від 10.01.2018 про розгляд справи №920/1114/17 в порядку спрощеного позовного провадження у зв'язку з малозначністю справи.

Згідно ч.1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч.2 цієї ж статті).

Зі змісту ч. 3 ст. 247 ГПК України вбачається, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ГПК України, з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-19 від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинністю цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що розгляд справи в судовому засіданні 14.12.2017 р. було відкладено на 10.01.2018, суд, беручи до уваги вимоги ст. 247 ГПК України, задовольняє клопотання позивача від 10.01.2018 та розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження і за правилами ГПК України, з урахуванням змін, які набрали чинності 15.12.2017.

Частиною 1 ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч.8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив:

Відповідно до Кредитного договору № 010/15-12/3537 (відновлювальна кредитна лінія) від 09 вересня 2008 p., укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди №012/15-12/3536 від 09 вересня 2008 року (далі за текстом - «Кредитний договір») Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» ФОП Урбановському Миколі Олексійовичу було надано кредит у вигляді відновлювальної (револьверної) кредитної лінії у розмірі 230 000,00 гривень (ліміт кредитування), строком до 03 вересня 2009 року зі сплатою 22,25% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором.

Згідно п. 3.1. Кредитного договору Кредитор надав Позичальнику Кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Зі змісту п. 3.4. Кредитного договору вбачається, що видача кредитних коштів позичальнику здійснюється шляхом перерахування суми кредиту в безготівковій формі з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника НОМЕР_2 в Сумській ОД «Райффайзен Банк Аваль» МФО 337483.

Відповідно до п. 3.5. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи з розміру процентної ставки, встановленої умовами Кредитного договору, з дня перерахування коштів з Позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення (погашення) кредиту Кредитору (в т.ч. і за період прострочення погашення кредиту)

Сторони встановили, що нарахування та сплата процентів за користування кредитом по Договору здійснюється за фактичне число календарних днів у місяці та році. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до повного погашення заборгованості за кредитом (день надання кредиту та день погашення заборгованості за кредитом вважаються одним днем).

Позичальник, у свою чергу, зобов'язався здійснити повернення основної заборгованості по кредиту (позичкова заборгованість) не пізніше останнього дня користування кредитом, визначеного п. 1.1 Кредитного договору, а також зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом на рахунки, визначені Кредитним договором (п. 3.6. Кредитного договору).

У свою чергу, при отриманні кредиту, Позичальник гарантував, що він спроможний укласти цей Договір та виконати умови та зобов'язання відповідно до кредитного договору, умови Договору зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, він не знаходився під впливом омани, обману, насильства погрози, зловмисної згоди або збігу важких для нього обставин тощо ( п. 4.1. Кредитного договору).

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору сторони погодили, що з укладанням даного Договору, досягнуто всіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору.

Зі змісту п. 6.1. Кредитного договору вбачається, що позичальник зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, і в ороки, передбачені даним Договором, забезпечити повернення Кредитору одержаного Кредиту та сплату нарахованих процентів, комісій, неустойок, відшкодування збитків відповідно до умов та приписів Кредитного договору.

За порушення строків повернення Кредиту, процентів за користування Кредитом, Позичальник сплачує пеню Кредитору, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення (п. 10.2. Кредитного договору).

Додатковою угодою № 1 від 02 вересня 2009 року, сторони погодили внесення змін до умов кредитного договору в частині збільшення строку погашення кредиту до 03 вересня 2012 року, а також погоджено сплату відсотків за користування Кредитом у розмірі - 24% річних. Кредитор залишив за собою право змінювати розмір відсотків в порядку, передбаченому Кредитним договором, та даною Додатковою угодою.

Окрім того, внесено зміни до Кредитного договору щодо заміни термінів щодо визначення кредитної лінії, порядку погашення кредиту та відповідальності за порушення виконання умов Договорів.

Одночасно з підписанням вищезазначеної Додаткової угоди, Сторони погодились підписати та укласти новий Графік погашення до Договору, що є додатком та невід'ємною частиною Кредитного договору.

18 березня 2010 між Сторонами укладено Додаткову угоду №010/15-12/3537/2, відповідно до якої було викладено п. 3.6. Кредитного договору у новій редакції, а саме, Позичальник зобов'язався здійснювати повернення основної заборгованості за Кредитом, відповідно до графіку погашення заборгованості.

Окрім того, Сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість Позичальника за Договором, строк сплати якого настав, у визначеному даним Договором порядку.

З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, досягнуто змін про зміну умов погашення Кредиту та укладено Додаткову угоду № 010/15-12/3537/3 до Кредитного договору від 28.12.2010 року.

Доповнено розділ 1 «Предмет договору» п. 1.5, відповідно до якого, у разі невиконання або неналежного виконання кредитних зобов'язань, Кредитор має право, без укладання будь-яких додаткових угод збільшувати відсоткову ставку на 2% річних з дати, наступною за датою, коли Кредитору стало відомо про порушення умов Кредитного договору.

Тимчасово, на період з 27.01.2011 року по 27.04.2011 року, Сторони дійшли згоди щодо зменшення розміру щомісячного платежу по сплаті суми (розміру) Кредиту та змінено строк його сплати.

24.06.2011 року укладено Додаткову угоду № 014/15-12/3537/4 відповідно до якої викладено п 1.1. Кредитного договору у новій редакції та додано нові обставини, що мають безпосередній вплив на вартість (збільшення вартості) кредитних ресурсів установи Кредитора та настання яких не залежить від волі Сторін.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на виконання умов Договору надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.4 Кредитного договору шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок Позичальника, з можливістю подальшої видачі через касу Кредитора, що підтверджується копією виписки по рахунку, яка міститься в матеріалах справи, проте відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань допустив порушення грошового зобов'язання.

Так, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.11.2013 року по справі № 592/8661/13-ц, яке набрало чинності в установленому законом порядку, позовні вимоги Кредитора задоволено, стягнуто заборгованість по Кредитному договору № 010/15-12/3537 від 09.09.2008 року та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними і побутовими будівлями та земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_4, встановивши спосіб реалізації шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни та цей вид майна.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що у зв'язку з невиконанням відповідачами рішення Ковпаківського районного суду м. Суми, систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом до ФОП Урбановського М.О., про стягнення донарахованих відсотків за користування Кредитом за період з 27.09.2013 року по 31.05.2017 року по Кредитному договору №010/15-12/3537 від 09 вересня 2008 року в розмірі 94 803 грн. 72 коп.

Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, серед іншого, - укладення договорів та інших правочинів.

Зі змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 193 ГК України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 2 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки (пеня, штраф).

Ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідачу було направлено вимогу №114/5-96737 від 17.05.2017 про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, однак вимога залишена без належного реагування, заборгованість не сплачена.

Прострочена заборгованість по відсоткам за кредитом в розмірі 94 803 грн. 72 коп. підтверджується письмовими матеріалами справи: випискою по рахунку відповідача, розмір простроченої заборгованості за відсотками відповідає розміру, визначеному позивачем в розрахунку позовних вимог.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не подано доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень вимогам позивача суд дійшов до висновку про правомірність позовних вимог та задоволення позовних вимог в повному обсязі, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 94 803 грн. 72 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам за період 27.09.2013 по 31.05.2017 по кредитному договору №010/15-12/3537 від 09.09.2008.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від 10.01.2018 про розгляд справи №920/1114/17 в порядку спрощеного позовного провадження задовольнити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Урбановського Миколи Олексійовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (10101, м. Київ, вул. Лєскова, 9, код 14305909, тел. , факс: , e-mail: ) 94 803 грн. 72 коп. заборгованості по нарахованим відсоткам, 1 600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписаний 15.01.2018

Суддя С.В. Заєць