КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2018 р. Справа№ 925/1256/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.

від позивача - Головаженко Я.О., довіреність від №5300 від 01.11.2017 року,

від відповідача - Савченко В.В., керівник,

розглянувши апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Вторметал"

на рішення господарського суду Черкаської область від 28.11.2017 року

у справі №925/1256/17 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Вторметал"

про стягнення 102490,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Вторметал" про стягнення 102 490 грн. 00 коп. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було невірно вказано масу вантажу в накладній від 29.03.2017 року за №42783266, в зв'язку з чим згідно ст. 122 Статуту залізниць України (далі - Статут) з відправника (відповідача) стягується штраф у розмірі визначеному ст. 118 Статуту.

Рішенням господарського суду Черкаська область від 28.11.2017 року у справі №925/1256/17 позов задоволено. Присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Вторметал" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 102490,00 грн. штрафу та 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Вторметал" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаська область від 28.11.2017 року у справі №925/1256/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково в сумі 2555, 90 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема апелянт зазначає, що розмір штрафу має бути іншим та обраховуватися не з загальної вартості послуг (робіт, товарів), а з вартості послуг (робіт, товарів), які виконані з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року колегією суддів у складі головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Вторметал" прийнято до провадження та призначено розгляд на 18.01.2017 року.

18.01.2018 року до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні 18.01.2017 року представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі. Представник позивача заперечував проти тверджень відповідача та просив колегію суддів залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до накладної від 29.03.2017 року № 42783266 (далі - залізнична накладна), у вагон №67670810 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці було відвантажено лом стальний збірний, загальною масою 64 560 кг. Спосіб визначення маси - на кранових вагах, заводський №ВКЕ-11-10 №087. (а.с. 14).

Як стверджує позивач, при проходженні вагону через станцію ім. Тараса Шевченка Одеської залізниці, залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме фактична маса брутто вагону склала 86 900 кг, тара вагону з ПД - 23 800 кг, маса вантажу нетто за ПД - 64 560 кг, фактична маса вантажу нетто 63 100 кг, що менша документу на 1 460 кг. Навантаження в вагоні нижче бортів 100-150 мм, вкрито металевими листами звареними та укрученими між собою, марковано вапном. Слідів втрати та крадіжки вантажу немає. Переважування проводилося двічі на 150 тонних тензометричних вагонних вагах ст. ім. Тараса Шевченка, контроль придатності 25.04.2016 року, вага підтвердилася.

Внаслідок невідповідності маси вантажу було складено комерційний акт від 31.03.2017 року №420008/20. (а.с. 11). Факт невідповідності маси вантажу відповідачем не заперечується.

Крім того, як зазначає позивач на проміжній станції Волноваха на підставі акту загальної форми №548 від 04.04.2017 року (а.с. 17) було здійснено комісійне переважування вказаного вагону та виявлено, що при контрольній перевірці на 150 тонних вагонних вагах ст. Волноваха, держповірка 15.02.2017 року, контрольний огляд-повірка 15.02.2017 року із зупинкою і розчіплюванням вагону. При контрольному зважуванні виявилось маса брутто - 86 000 кг, тара - 23 800 кг, нетто - 62 200 кг, що менше документу на 2 360 кг. Навантаження вантажу нижче рівня бортів на 10-15 см, вкритий листами, маркування вапном не порушено. В комерційному відношенні справний. Вагон без дверей, люки закриті на запірний механізм, вкручені дротом, технічно справний.

Внаслідок невідповідності маси вантажу було складено комерційний акт від 05.04.2017 року №486202/38. (а.с. 12).

Також, на проміжній станції Сартана Донецької області було проведено комісійне переважування вагону №67670810. Фактично було виявлено брутто 86 750 кг, тара 23 800 кг, нетто 62 950 кг, що менше документу на 1 610 кг, більше на 150 кг ніж вказано в комерційному акті ст. ім. Т. Шевченка та менше на 750 кг, ніж вказано в комерційному акті ст. Волноваха. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження навалом, нижче рівня бортів 10-15 см, вкрита металевими листами, маркування вапном не порушено. В комерційному та технічному відношенні вагон справний. Вагон без дверей, люки закриті і вкручені дротом. З моменту прибуття і до комісійного переважування вагон перебував під охороною служби безпеки Азовсталь і ком. агентів ст. Сартана. Комісійне переважування здійснювали ваговщик і ст. пр. к-та Азовсталь ОСОБА_7, ОСОБА_6, ДСМ ст. Сартана ОСОБА_4 і ком/агент ст. Сартана ОСОБА_5 Завідуючий вантажним двором за штатний розписом не рахується.

Внаслідок невідповідності маси вантажу було складено комерційний акт від 07.04.2017 року №484809/275. (а.с. 13).

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст.306 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 37 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправник має зазначити їх масу у накладній.

Стаття 24 Статуту залізниць України надає залізницям право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Статтею 122 Статуту встановлена відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Аналогічну норму містить ст.129 Статуту залізниць України, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Цією статтею передбачено також, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Так, правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 08.07.2002 за № 567/6855, в п.2 яких зазначено, що комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності маси наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.

В матеріалах справи наявні копії технічних паспортів засобу ваговимірювальної техніки вагонних ваг, заводський номер 003/1623 станція Волноваха Донецької залізниці (а.с.52-58) з якого вбачається, що 15.02.2017 року вагонним вагам проведено державну повірку, засобу ваговимірювальної техніки вагонних ваг, вид - тензометричні, заводський номер 1416, станція Сартана Донецької залізниці (а.с. 59-62) з якого вбачається, що власником ЗВВТ є ПрАТ "МК "Азовсталь". Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №981, ваги вагонні тензометричні, заводський номер 1416 - 09.09.2016 року проведено державну повірку.

Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України, для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Наказом Міністерства інфраструктури України 31.07.2012 № 442, зареєстрованому в Мінюсті України 11.10.2012 за № 30/143-08(39366-07(10/348-06), затверджено Інструкцію про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України (далі - Інструкція), розроблена відповідно до положень Законів України "Про метрологію та метрологічну діяльність", "Про залізничний транспорт".

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України, діяльність яких пов'язана із застосуванням, розробленням, виготовленням, продажем, прокатом та обслуговуванням засобів ваговимірювальної техніки, призначених для визначення маси вантажів, які перевозяться залізничним транспортом України, і за результатами зважування на яких оформлюються перевізні документи (п.13. Інструкції).

Відповідно до п.1.4 Інструкції, огляд-перевірка придатності ЗВВТ для зважування вантажів - визначення стану та характеристик ЗВВТ, відновлення, у разі потреби, робочого стану ЗВВТ без заміни або зміни конструкції його елементів чи програмного забезпечення.

Відповідно до п.5.6 Інструкції, під час експлуатації ЗВВТ виконуються такі види робіт з обслуговування: огляд-перевірка, профілактичне технічне обслуговування, ремонт, технічний огляд ЗВВТ, діагностичне обстеження вагонних ваг.

Під час огляду-перевірки ЗВВТ перевіряється відповідність їх технічного стану конструкторській документації і нормативним вимогам та визначається за допомогою еталонів, чи не перевищуються значення встановлених для ЗВВТ нормованих метрологічних характеристик: для статичних ЗВВТ - непостійність показів ненавантажених ЗВВТ, незалежність показів ЗВВТ від положення вантажу на вантажоприймальному пристрої, похибки навантажених ЗВВТ; для динамічних ЗВВТ - похибка ЗВВТ під час зважування вагонів у русі (п.5.7 Інструкції).

Згідно з п.3.46 Інструкції не допускається заїзд рухомого складу на вагонні ваги, які не пройшли необхідного діагностичного обстеження, мають прострочені терміни повірки чи огляду-перевірки або мають видимі деформації, тріщини в опорних частинах важелів та в елементах фундаменту, стійок, балок (поздовжніх та поперечних).

Згідно з п.3.47 Інструкції не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких: прострочені терміни повірки; пошкоджені відбитки повірочних тавр або місця їх нанесення; втрачений технічний паспорт ЗВВТ; в останніх записах в технічному паспорті про повірку, огляд-перевірку зроблені виправлення, не засвідчені підписом осіб, зазначених у пункті 2.5 розділу ІІ цієї Інструкції; прострочені терміни огляду-перевірки.

Отже, зважування на вагонних вагах є одним із передбачених Правилами способів визначення маси вантажу.

При цьому, саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Разом з тим, залізниця, користуючись правом, передбаченим статтею 24 Статуту, під час перевірки на станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Отже, допустимим доказом матеріальної відповідальності відповідача (вантажовідправника) є саме комерційний акт.

Надаючи оцінку складеним залізницею комерційним актам від 31.03.2017 року №420008/20, від 05.04.2017 року №486202/38 та від 07.04.2017 року №484809/275, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що цей акт відповідає вимогам законодавства і є допустимим доказом, який засвідчує матеріальну відповідальність товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Вторметал".

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем нараховано суму штрафу за невірно вказану у накладній масу вантажу, яка складає 102 490, 00 грн. ( 20 498, 00 грн. (перевізна плата по накладній №42783266 за вагон №67670810) х 5).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо доводів апелянта, що розмір штрафу має бути іншим та обраховуватися не з загальної вартості послуг (робіт, товарів), а з вартості послуг (робіт, товарів), які виконані з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ч. 1, ст. 24 Статуту залізниці України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ними у накладній.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, якими чітко визначено розмір штрафу, який розраховується від провізної плати за всю відстань перевезення. Тобто в даному випадку актом цивільного законодавства визначено розмір (п`ятикратний) та порядок розрахунку, який розраховується від провізної плати.

Відповідно до п. 6 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року №317 «Про затвердження збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та коефіцієнтів, що застосовуються до збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги» (надалі збірник тарифів) тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю та пасажирськими поїздами за відстань залізницями України:

у внутрішньому сполученні - від станції відправлення до станції призначення, які відкриті для виконання комерційних операцій згідно з Тарифним керівництвом N 4 залізниць України.

Пунктом 11 вказаного збірнику тарифів встановлено, що плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в розділі II цього Збірника. Та відповідно п. 2.2 Збірника обчислюється залежно від відстані перевезення

Таким чином, оскільки провізна плата від якої розраховується розмір штрафу залежить від відстані перевезення, а не від маси вантажу, то розрахунок штрафних санкцій встановлених ст. 118 Статуту залізниці не може здійснюватися від ваги недостачі вантажу, як то помилково стверджує скаржник.

Посилання відповідача на ч. 2, ст. 549 Цивільного кодексу України щодо порядку нарахування штрафних санкцій на суму неналежно виконаного зобов`язання, є в даному випадку недоречним, оскільки порядок нарахування штрафу визначений законом та його зміна не допускається.

Тому висновок суду першої інстанції, що маса вантажу не має жодного значення для визначення штрафу при невірно вказаній адресі є вірним.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову в повному обсязі є обґрунтованим, а доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та відповідно підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення бути не можуть.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

постановив:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Вторметал" на рішення Господарського суду Черкаської область від 28.11.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської область від 28.11.2017 року у справі № 925/1256/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Черкаської область матеріали справи №925/1256/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.01.2017 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз