ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Справа № 917/1528/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 за довіреністю від 05.12.2017р. № 01/7884,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, (вх.№3759 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 14.11.2017р. у справі №917/1528/17, (суддя Тимощенко О.М.), ухваленого о 10:00 год. в м. Харкові, повний текст рішення складено 16.11.2017р.,

за позовом Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, проїзд Арсенальний,1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, провулок Героїв Бреста, 35-а, м. Кременчук, Полтавська область, 39602,

про стягнення 40386,80 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради про стягнення суми виплаченого забезпечення у розмірі 40386,80 грн.

В обґрунтування поданого у справі позову з посиланням на положення ст.ст. 45,50 Закону України "Про зайнятість населення", ст.ст. 31, 34, 35 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" вказує про критерій для визначення підстав для стягнення з роботодавця суми допомоги по безробіттю (соціального забезпечення), виплаченої на користь застрахованої особи, яким є неправомірне звільнення особи та подальше її поновлення на роботі, або інші передбачені законом неправомірні дії чи бездіяльність роботодавця, з огляду на що безпідставне невиконання відповідачем покладених на нього зобовязань, визначених вказаними положеннями Закону, порушує право Кременчуцького МРЦЗ на відшкодування в даному випадку отриманих ОСОБА_2 соціальних послуг у вигляді допомоги по безробіттю у звязку з поновленням його на посаді головного інженера КП "Кременчукводоканал" за рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області у справі № 524/6367/16-ц від 24.04.2017р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.11.2017р. у справі №917/1528/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При прийняті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виходив з положень ст.ст. 1, 34, 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до яких єдиною безумовною підставою для стягнення з роботодавця на користь Фонду суми страхових коштів та вартості соціальних послуг, наданих безробітному, законодавець вказує на наявність рішення суду про неправомірне звільнення особи та подальше поновлення її на роботі. Отже, скасування рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017р. у справі № 524/6367/16-ц рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017р., та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до КП "Кременчукводоканал" про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено, останнє не породжує будь-яких правових наслідків, а позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 40386,80 грн. не підлягають задоволенню.

Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 14.11.2017р. у справі №917/1528/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає про те, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню, тобто, не з моменту набрання ним законної сили, а з часу оголошення в судовому засіданні. З огляд на те, що на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/6367/16-ц від 24.04.2017р. наказом від 26.04.2017р. № 379, виданого відповідачем, ОСОБА_2 поновлено на посаді з 29.06.2016р., відбувся юридичний факт, з яким повязана відповідальність роботодавця, визначена ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості подано заяву, в якій просить розглянути апеляційну скаргу у справі № 917/1528/17 за відсутності Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (вх.№ 17 від 02.01.2018р.).

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (вх. 465 від 16.01.2018р.) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 14.11.2017р. у справі № 917/1528/17 залишити без змін.

Обґрунтовуючи свою позицію у справі, вказує на те, що рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24.04.2017р. у справі № 524/6367/16-ц є скасованим рішенням суду вищої інстанції, а тому останнє не породжує будь-яких правових наслідків щодо спірних правовідносин, зокрема у формі виникнення обовязку роботодавця здійснити відшкодування суми виплаченого забезпечення безробітному в силу ст.ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

В судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_1, на підтвердження повноваження якого на участь у розгляді справи надано довіреність від 05.12.2017р. №01/7884.

15.12.2017р. набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції.

Пунктом 11 частини 1 розділу XI Перехідні положення ГПК України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XI Перехідні положення ГПК України справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 56 ГПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що предметом позову у даній справі, який було подано до набрання чинності Господарського процесуального кодексу України у новій редакції на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII, визначено стягнення суми визначеного забезпечення у розмірі 40386,80 грн., справа № 917/1528/17 є малозначною представником учасників справи може бути особа на підставі виданої їх довіреності з наданням відповідних повноважень.

За таких обставин судова колегія вказує на наявність правових підстав для допуску ОСОБА_1 до участі у розгляді справи в судовому засіданні з наданими на підставі довіреності від 05.12.2017р. №01/7884 повноваженням на представництво Комунального підприємства "Кременчукводоканал".

В судовому засіданні присутній представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 14.11.2017р. у справі № 917/1528/17 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та присутнього у судовому засіданні в представника сторони, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке.

Як встановлено господарським судом, 02.04.2015р. громадянина ОСОБА_2 призначено на посаду головного інженера Комунального підприємства "Кременчукводоканал".

Наказом директора КП "Кременчукводоканал" від 29.06.2016р. № 644 ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП.

20.09.2016р. ОСОБА_2 звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (позивач) із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (а.с. 16).

На підставі наказу Кременчуцького міського центру зайнятості від 27.09.2016 р. № НТ160927 ОСОБА_2 призначено виплату допомоги по безробіттю з 27.09.2016р. по 21.09.2017р. (а.с. 14).

Відповідно до наказу Кременчуцького міського центру зайнятості від 07.06.2017р. № НТ170607 припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п.1), 2) п. 37 Порядку від 20.03.2013р. № 198 та у звязку з поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили відповідно до п.п. 2 п. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", п.п. 2 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п. 2 п. 1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності з 27.09.2016р.

За період з 27.09.2016 року по 09.05.2017 року включно ОСОБА_2 було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 40386,80 грн., що підтверджується довідкою від 09.10.2017 року № 2207 та розрахунком (арк. с. 11, 47).

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково. Визнано незаконними та скасовано накази Комунального підприємства "Кременчукводоканал" від 29.04.2016 р. № 253 "Про зміну істотних умов праці", від 17.02.2016 р. № 209 "Про зміну оплати праці", від 31.03.2016 р. №326 "Про зміну оплати праці", від 21.04.2016 р. № 342 "Про встановлення робочого часу". Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді головного інженера Комунального підприємства "Кременчукводоканал". Стягнуто з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2016 р. по 24.04.2017 р. у сумі 133 743,84 грн. Стягнуто з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць.

26.04.2017р. відповідачем на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 року у справі №524/6367/16-ц було видано наказ № 379 "Про поновлення на роботі ОСОБА_2В". Скасовано наказ від 29.06.2016 р. № 644 про звільнення ОСОБА_2 Поновлено на роботі ОСОБА_2 з 29.06.2016 р. на посаді головного інженера (а.с. 10).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.05.2017 р. у справі №524/6367/16-ц було внесено виправлення у рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.04.2017 року, а саме : в абзаці 2 резолютивної частини рішення вважати вірною дату наказу Комунального підприємства "Кременчукводоканал" №342 "Про встановлення робочого часу" "…21.06.2016…".

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.09.2017 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом про визнання незаконними та скасування наказів КП "Кременчукводоканал" від 29.04.2016 р. № 253, від 17.02.2016 р. № 209, від 31.03.2016 р. № 326, від 21.06.2016 р. № 342, від 29.06.2016 р. № 644. Додатковим рішенням цього ж суду від 20.09.2017 р. визнано незаконним та скасовано наказ КП "Кременчукводоканал" за № 644 від 29.06.2016 р. про звільнення ОСОБА_2 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

19.06.2017 р. наказом директора Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості № 130 прийнято рішення про вжиття заходів по відшкодуванню коштів на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття згідно ст. 35 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з КП "Кременчукводоканал" в сумі 40 386,80 грн. виплачених ОСОБА_2, як допомогу по безробіттю (а.с. 12).

19.06.2017 р. позивач направив відповідачеві повідомлення про необхідність повернення коштів у розмірі 40 386,80 грн., виплачених гр. ОСОБА_2 як допомогу по безробіттю (а.с. 13), з вимогою протягом п'ятнадцяти днів від дня отримання цього повідомлення перерахувати вказану суму на рахунок Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості. Вказане повідомлення було отримано відповідачем 21.06.2017 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією поштового повідомлення про вручення представнику відповідача поштового відправлення (а.с. 13, зі зворотного боку).

Як зазначає позивач, вказане повідомлення залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв'язку з неповерненням відповідачем коштів, виплачених позивачем як допомога по безробіттю, позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача коштів в сумі 40386,80 грн.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017р. у справі № 524/6367/16-ц рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до КП "Кременчукводоканал" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у т.ч. щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір, і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю, зокрема органів державної влади, якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв'язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодування матеріальної або моральної шкоди, із зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо). Відповідач у спірних відносинах із позивачем не виконував функцій суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.06.2013 у справі №21-204а13.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що відповідно до п.1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон) загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із п.8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20.03.2013, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до норм пункту 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Тобто, єдиною безумовною підставою для стягнення з роботодавця на користь Фонду суми страхових коштів та вартості соціальних послуг, наданих безробітному, законодавець вказує наявність рішення суду про неправомірність звільнення особи та подальше поновлення її на роботі.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на виконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24.04.2017р. у справі №524/6367/16ц наказом Комунального підприємства «Кременчукводоканал» від 26.04.2017р. № 379 скасовано наказ від 29.06.2016р. № 644 про звільнення ОСОБА_2; поновлено ОСОБА_2 з 29 червня 2016 року на посаді головного інженера; зобовязано головного бухгалтера нарахувати ОСОБА_2 середній заробіток за один місяць; визначено відповідно до реквізитів, наданих ОСОБА_2, виплатити середній заробіток за один місця.

В свою чергу, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017р., в задоволенні позову ОСОБА_2 до КП "Кременчукводоканал" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Зважаючи на те, що відповідно до приписів ст. 319 ЦПК України, рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц є таким, що набрало законної сили.

Доказів в спростування вищевикладеного суду не надано, на наявність таких позивач не посилався.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Таким чином, якщо апеляційну скаргу на судове рішення не подано у визначений Законом строк, відповідне рішення набирає законної сили. У разі коли на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили із закінченням встановленого строку, подано апеляційну скаргу, і суд апеляційної інстанції відновив цей строк та прийняв скаргу до провадження, то таке рішення місцевого господарського суду до завершення апеляційного розгляду не вважається таким, що набрало законної сили.

В свою чергу, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

У звязку з прийняттям рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц відсутній юридичний факт незаконного звільнення гр. ОСОБА_2 з займаної ним посади, що усуває правові підстави для винесення наказу директора КП "Кременчукводоканал" від 26.04.2017р. № 379, яким останнього поновлено на посаді головного інженера на виконання рішення суду, яке скасовано.

Судова колегія вважає необґрунтованим посилання апелянта на наявність підстав для стягнення суми забезпечення, з огляду на те, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню не з моменту набрання законної сили рішення, а з часу оголошення в судовому засіданні. Як наслідок, винесення наказу Комунального підприємства "Кременчукводоканал" від 26.04.2017р. № 379 має наслідком настання відповідальності роботодавця відповідно до ст. 35 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Оскільки рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2017 р. у справі № 524/6367/16-ц оскаржено в апеляційному порядку за наслідками якого скасовано, відповідно, останнє не породжує будь-яких правових наслідків для спірних правовідносин та виключає правові підстави для його виконання.

В свою чергу, положення чинного законодавства не повязують підстави, з якими повязана відповідальність роботодавця здійснити виплату відшкодування у відповідності до ст. 35 вищезазначеного Закону, з фактичним виконанням рішення суду про неправомірність звільнення особи та подальше поновлення її на роботі за рішенням суду, яке в подальшому скасовано судом вищої інстанції.

Крім того, є безпідставним посилання позивача на обовязковість висновків Львівського апеляційного господарського суду в постанові від 19.09.2017р. у справі №914/1161/17 до спірних правовідносин, з огляду на те, що, по-перше, обставини, які мали місце під час розгляду вказаної справи є відмінними з тими, що мають місце при розгляді даної справи, оцінка яким має бути надана визначеним для розгляду даної справи судом; по-друге, зі змісту ч. 4 ст. 236 ГПК України вбачається, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує лише висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, судова колегія погоджується висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 40386,80 грн. є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріали справи свідчать про те, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення відповідно до вимог закону та обставин справи.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 129, 282 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.11.2017р. у справі №917/1528/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22.01.2018 р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Камишева