ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.01.2018 Справа № 905/2896/17

Господарський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Каращук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Миколаївська, будинок № 92; код ЄДРПОУ - 05393725)

до фізичної особи-підприємця Литвинової Ольги Сергіївни (АДРЕСА_1; ІПН - НОМЕР_1)

про стягнення 17 112,50 гривень

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У

Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Литвинової Ольги Сергіївни про стягнення 20 027,32 гривень, з яких: 16 076,31 гривень заборгованості за договором №823 від 30.12.2016, 101,08 гривень пені за договором №823 від 30.12.2016; 2 570,54 гривень заборгованості за договором №824 від 30.12.2016, 155,56 гривень 10% річних за договором №824 від 30.12.2016, 726,80 гривень інфляційних втрат за договором №824 від 30.12.2016, 397,03 гривень пені за договором №824 від 30.12.2016.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про надання послуг №824 від 30.12.2016 в частині оплати наданих послуг та договору про реструктуризацію заборгованості №823 від 30.12.2016 в частині оплати чергових платежів, у зв'язку з чим просить стягнути заборгованість за вказаними договорами, пеню, а також інфляційні втрати та річні на підставі ст.625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду від 12.12.2017 порушено провадження у справі №905/2896/17, розгляд справи призначено на 09.01.2018 о 12:40год.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147 - VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147 - VIII, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147 - VIII, чинної з 15.12.2017, передбачені певні форми господарського судочинства. Так, відповідно до частини 1 статті 12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного). Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Питання щодо визначення форми судочинства вирішується судом на стадії відкриття провадження у справі згідно ст. 176 ГПК України

Таким чином, суд виходить з того, що з моменту винесення ухвали про порушення провадження у справі від 14.12.2017 за єдиною можливою за діючим на той час ГПК України формою господарського судочинства - позовне провадження, розгляд справи здійснюється за правилами позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Однак, питання зміни форми господарського судочинства судами першої інстанції по справам, за якими вже порушено провадження ще до набрання чинності новим Кодексом, ні його Перехідними положеннями, ні приписами самого Кодексу не врегульовано.

Згідно з частинами 3,4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Положеннями частини 5, 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій статті 247 ГПК України.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (п.3 ст.247 ГПК України).

На момент набрання чинності новим Кодексом розгляд справи № 905/2896/17 по суті судом ще не розпочато. Діючою при порушенні провадження у даній справі редакцією Кодексу не було передбачено, зокрема такої стадії процесу, як відкриття провадження у справі.

Враховуючи позицію законодавця в частині продовження розгляду справ в судах з тієї стадії, на якій вони знаходяться на момент набрання чинності новим кодексом, а також те, що розгляд справи № 905/2896/17 по суті судом ще розпочато не було, то суд вважає за доцільне вирішити питання щодо визначення форми позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши розмір ціни позову, обраний позивачем спосіб захисту, обсяг та характер доказів у справі суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

До початку судового засідання 09.01.2018 від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог до 17 112,50 гривень, з яких: 16 076,31 гривень заборгованості за договором №823 від 30.12.2016, 174,58 гривень пені за договором №823 від 30.12.2016; 187,96 гривень 10% річних за договором №824 від 30.12.2016, 187,47 гривень інфляційних втрат за договором №824 від 30.12.2016, 486,18 гривень пені за договором №824 від 30.12.2016

Статтею 46 ГПК України (в новій редакції) передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що заяву позивача подано до початку судового засідання, господарським судом долучено вказану заяву до матеріалів справи та задоволено.

Розгляд справи здійснюється з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, вимоги ухвали суду від 14.12.2017 не виконали.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що вони мали час та можливість надати всі витребувані та додаткові документи, які мають значення для розгляду справи по суті.

За приписами ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

Між комунальним підприємством «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі - КП «Маріупольське ТТУ») та фізичною особою - підприємцем Литвиновою Ольгою Сергіївною були укладені договори №72 від 30.12.2013, №433 від 26.12.2014, №1060 від 30.12.2015 та № 824 від 30.12.2016 про надання послуг.

Відповідно до вказаних договорів, КП «Маріупольське ТТУ» зобов'язано надавати послуги з предрейсового та післярейсового медичного огляду водіїв, які здійснюють перевезення пасажирів :портними засобами, які належать Литвиновій О.С., зазначеними в додатках до договорів, предрейсового та післярейсового технічного огляду транспортних засобів, які належать Литвиновій зазначеними в додатку до договору, та надання місця для стоянки транспортних засобів, які належать Литвиновій О.С., зазначеними в додатках до договорів.

Пунктом 3.1 розділу 3 договорів №72 від 30.12.2013, №433 від 26.12.2014, №1060 від 30.12.2015 та №824 від 30.12.2016 встановлено розмір оплати за послуги, які надаються Литвиновій О.С.

Пунктом 3.2. Договорів №72 від 30.12.2013, №433 від 26.12.2014 передбачено, що оплата за послуги здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок КП «Маріупольське ТТУ» на умовах передоплати.

Пунктом 3.3 Договору №1060 від 30.12.2015 та п. 3.2 договору №824 від 30.12.2016, передбачено що оплата за надані послуги здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок КП «Маріупольське ТТУ» у строк до 10 числа наступного за ззітним місяцем на підставі виставленого рахунку та акта прийому-передачі наданих послуг.

Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» належним чином виконувало зобов'язання за договорами №72 від 30.12.2013, №433 від 26.12.2014, №1060 від 30.12.2015 та №824 від 30.12.2016 щодо надання комплексу послуг передбачених зазначеними договорами. Але в порушення умов вищевказаних договорів Відповідач не здійснювала оплату за надані послуги у встановлені строки, що призвело до утворення заборгованості на загальну суму 18 646,85 грн.

Відповідач визнала заборгованість за надані їй згідно договорів №72 від 30.12.2013 та №433 від 26.12.2014 послуги, про що свідчить укладений договір №1059 від 30.12.2015 про реструктуризацію заборгованості за зазначеними договорами, за умовами якого відповідач зобов'язувалася сплатити існуючу на той момент заборгованість у сумі 19 548,38 гривень впродовж 12 місяців (впродовж 2016 року), але відповідачем станом на 31.12.2016 була сплачена лише частина заборгованості, а саме 2 680,00 гривень, про що свідчать підписаний відповідачем акт звірки взаємних розрахунків. Одночасно, протягом 2016 року відповідач продовжувала отримувати від КП «Маріупольське ТТУ» комплекс послуг відповідно до договору №1060 від 30.12.2015, про що свідчать підписані відповідачем акти про надання їй комплексу послуг у повному об'ємі та акт звіряння. Але оплата за надані послуги не сплачена відповідачем у повному обсязі.

У грудні 2016 року відповідач знову звернулася до КП «Маріупольське ТТУ» з проханням про надання їй можливості погасити існуючу на той момент заборгованість у розмірі 25 026,31 гривень.

30 грудня 2016 року між КП «Маріупольське ТТУ» (далі - Підприємство) та ФОП Литвиновою О.С. (далі - Боржник) укладено договір №823 про реструктуризацію заборгованості, за умовами якого підприємство надає боржнику розстрочку у погашенні заборгованості за договорами №72 від 30.12.2013, №433 від 26.12.2014 та №1060 від 30.12.2015 про надання послуг на суму 25 026,31 строком на 12 місяців з 01.01.2017 до 31.12.2017.

Оплата суми боргу проводиться згідно графіка, не пізніше останнього робочого дня місяця. (п.1. договору)

Строк дії договору визначено у п. 6.1.договору з 01 січня 2017 року і до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач порушив свої зобов'язання в частині повного та своєчасного внесення платежів, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не оспорюється.

Таким чином, залишок суми з внесення платежів становить 16 076,31 гривень:

1 255,26 гривень за зобов'язаннями квітня 2017 року;

102,63 гривень за зобов'язаннями травня 2017 року;

2 102,63 гривень за зобов'язаннями червня 2017 року;

2 102,63 гривень за зобов'язаннями липня 2017 року;

2 102,63 гривень за зобов'язаннями серпня 2017 року;

2 102,63 гривень за зобов'язаннями вересня 2017 року;

2 102,63 гривень за зобов'язаннями жовтня 2017 року;

2 102,63 гривень за зобов'язаннями листопада 2017 року;

2 102,64 гривень за зобов'язаннями грудня 2017 року.

А тому вказана сума є боргом відповідача.

Доказів своєчасного внесення платежів згідно графіка погашення заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.1. договору у разі несвоєчасного внесення плати за договором нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

Позивачем нарахована пеня за період з 01.05.2017 по 04.01.2018 року у сумі 174,58 гривень.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені, господарським судом встановлено, що він є вірним, а тому вказана сума підлягає стягненню.

30 грудня 2016 року між КП «Маріупольське ТТУ» (далі - Виконавець) та ФОП Литвиновою О.С. (далі - Замовник) укладено договір №824 про надання послуг, за умовами якого виконавець надає послуги визначені у п.п.1.1.-1.3. договору.

Строк дії договору визначений у п.5.4. договору з 01.01.2017 по 28.02.2017.

Додатковою угодою від 01 березня 2017 року строк дії договору з 01.01.2017 по 30.04.2017.

Додатковою угодою від 20 квітня 2017 року договір №824 від 30.12.2016 розірвано.

За правовою природою відносини, що склалися між сторонами є господарсько-правовими та підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Оплата наданих послуг проводиться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця до 10-го числа місяця наступного за звітним на підставі виставленого рахунка та акту приймання-передачі наданих послуг.

Позивач надав передбачені договором послуги у січні - квітні 2017 року, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт.

Акти підписані Замовником без зауважень, а тому суд вважає, що роботи були виконані належним чином.

Відповідач своєчасно за надані послуги не розрахувався, доказів своєчасної оплати прийнятих послуг суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 4.5. договору за несвоєчасну оплату послуг замовник сплачує виконавцю суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 10% річних з простроченої суми, а також пеню на кожен день прострочення, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня протягом всього часу прострочення оплати.

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що розмір річних встановлений договором, вони підлягають нарахуванню відповідно до договору.

Так, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивачем нарахована пеня за період з 11.02.2017 по 26.12.2017 року у сумі 486,18 гривень, 10% річних за той самий період в розмірі 187,96 гривень, інфляційні втрати в розмірі 187,47 гривень за період з березня по листопад 2017 року.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені, 10% річних та інфляційних втрат за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року та приписи статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань», господарський суд дійшов висновків, що розмір нарахованих позивачем пені та 10% річних є вірним, а розмір інфляційних втрат - завищеним.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за вказаний позивачем період, суд дійшов висновку, що фактично розмір інфляцвійних втрат становить 187, 41 гривень. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та доведеними матеріалами справи, а в частині стягнення 00,06 гривень є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, та інші судові витрати при частковому задоволенні позовних вимог покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» до фізичної особи-підприємця Литвинової Ольги Сергіївни про стягнення 17 112,50 гривень - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Литвинової Ольги Сергіївни (АДРЕСА_1; ІПН - НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Миколаївська, будинок № 92; код ЄДРПОУ - 05393725) 16 076,31 гривень заборгованості за договором №823 від 30.12.2016, 174,58 гривень пені за договором №823 від 30.12.2016; 187,96 гривень 10% річних за договором №824 від 30.12.2016, 187,41 гривень інфляційних втрат за договором №824 від 30.12.2016, 486,18 гривень пені за договором №824 від 30.12.2016, 1 600,00 гривень судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 09.01.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2018.

Головуючий суддя С.М. Фурсова