ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 рокуСправа № 912/3222/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. при секретарі Кравченко О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/3222/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП"

до відповідача Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)"

про стягнення 876 630,64 грн.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1 директор, наказ №8-р, від 15.11.2013 року;

від відповідача - участі не брали;

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про стягнення заборгованості в сумі 876 630,64 грн. та сплаченого судового збору.

Позові вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № ВГ-01/04 від 01.04.16 в частині своєчасної та повної оплати.

Ухвалою від 03.11.17 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 28.11.17 об 11:00 год, від сторін витребувано необхідні для розгляду спору докази.

Ухвалою від 28.11.17 розгляд справи відкладено до 18.12.2017 об 11:00 год.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. № 2147-УШ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-УІП, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-УШ, чинної з 15.12.2017р., загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Оскільки провадження у даній справі порушено до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, справу № 912/3222/17 слід розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Зважаючи на фактичні обставини справи та вимоги процесуального закону, ухвалою господарського суду від 18.12.17 сторони повідомлено про перехід до розгляду спору у відповідності до вимог нової редакції Кодексу та призначено підготовче засідання на 22.12.2017 о 12:00 год.

Суд враховує, що позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог № 59 від 27.11.17, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 885 365,56 грн. та сплачений судовий збір. Однак до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів її направлення відповідачеві та доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд із відповідною заявою.

Позивачем не дотримано вимог п. 3 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 22.12.17 позивач заявив усне клопотання щодо розгляду його позовних вимог у відповідності до позовної заяви, без врахування заяви про збільшення розміру позовних вимог № 59 від 27.11.17.

Відповідно, господарський суд розглядає позовні вимоги у первинній редакції.

Ухвалою від 22.12.17 господарський суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 912/3222/17, справу призначити до судового розгляду по суті на 17.01.18 о 14:00 год.

У судовому засіданні 17.01.18 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, тобто без врахування заяви про збільшення розміру позовних вимог № 59 від 27.11.17.

Відповідач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався.

Водночас, останній є належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, що підтверджується підписом представника відповідача ОСОБА_2 в повідомленні про наступне судове засідання від 22.12.17, наявному в матеріалах справи.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників Відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

Господарський суд також враховує, що як вбачається з поданого до матеріалів справи заперечення на позов від 08.12.17 позовні вимоги відповідач не визнає та просить визнати недійсним пункт 6.3. Договору поставки № ВГ-03/05-17/1 від 03.05.17, укладеного між ТОВ "Варнет Груп" та відповідачем.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, оцінивши подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.16 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП" (далі - Постачальник, позивач) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (далі - Покупець, відповідач) укладено Договір поставки №ВГ-01/04 (далі - Договір), за умовами якого постачальник поставляє покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити за цей товар.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставка товару здійснюється окремими партіями. Асортимент, номенклатура, кількість, ціни, характеристики Товару, місце та строки поставки Товару кожної окремої партії узгоджується сторонами на основі Замовлень Покупця та зазначаються в окремих Додатках до цього Договору (далі - ОСОБА_3 № 1, 2, 3, 4 и т.д.), що є невід'ємними частинами цього Договору. ОСОБА_3 можуть бути узгоджені та підписані Сторонами. Замовлення також може зазначатися в рахунках-фактурах з посиланням на цей Договір.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що загальна сума договору складається з суми загальної вартості всіх окремих партій поставки Товару згідно накладних та ОСОБА_3 (замовлень) й включає в себе вартість пакування та маркування.

Згідно з п. 3.2, 3.4 Договору покупець здійснює оплату за поставку окремої партії Товару шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок постачальника. Строк та порядок оплати встановлюється у відповідних ОСОБА_3 (замовлень). Датою оплати за товар вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що він набуває чинності з моменту підписання й діє до 31.12.16, або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому.

Договір підписано повноважними представниками та скріплено печатками сторін.

На виконання умов вказаного договору позивачем 18.05.17 на адресу Відповідача було відвантажено товар, а саме Гулівер Стимулу у кількості 320 л та Авангард Р Фосфору у кількості 320 л на загальну суму 67249,92 грн. разом з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 176 від 18.05.17 та виставлено рахунок на оплату № 167 від 16.05.17. ОСОБА_3 сторонами не складалась.

Відповідач, за твердженням позивача, свої зобов'язання за даним договором щодо своєчасної та повною оплати не виконав, що і стало причиною звернення з даним позовом.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП" (далі - Постачальник, позивач) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (далі - Покупець, відповідач) 03.05.17 укладено Договір поставки № ВГ-03/05-17/1 на загальну суму 1 258 308,63 грн. (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2 вказаного Договору покупець здійснює оплату за товар на умовах 100% вартості (еквівалент 47127,67 дол. США, що відповідає 1 258 308,63 грн.) в наступному порядку: 30% в сумі 377 492,59 грн. в строк до 01.08.17 та 70% в сумі 880 816,04 грн. в строк до 15 жовтня 2017 року.

Згідно з п. 9.1. даний Договір набуває чинності з моменту підписання й діє до 31.12.17 або до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань по ньому.

Договір підписано повноважними представниками та скріплено печатками сторін.

До Договору сторонами було підписано Додаток № 1 від 03.05.17 (ОСОБА_3 на товар, що поставляється), в якій зазначено, що оплата за товар здійснюється на наступних умовах: 30% в сумі 377 492,59 грн. в строк до 10 липня 2017 року, 70% в сумі 880 816,04 грн. в строк до 01.10.17. У разі несвоєчасної оплати товару, що був поставлений, Замовник сплачує пеню в розмірі 0,3% від не перерахованої суми за кожний день прострочення платежу і не звільняється від виконання зобов'язань.

Позивач виконав умови договору щодо передачі товару повністю, що підтверджується видатковими накладними № 167 від 16.05.17 на суму 375 874,10 грн., № 175 від 18.05.17 на суму 120 850,40 грн. та № 233 від 14.06.17 на суму 395 160,63 грн., № 243 від 21.06.17 на суму 163 080,00 грн. Також позивачем виставлено рахунок № 134 від 03.05.17.

Відповідач виконав умови договору щодо оплати товару частково, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 513 від 31.07.17 на суму 100 000,00 грн., № 515 від 31.07.17 на суму 45 000,00 грн., № 516 від 31.07.17 на суму 100 000,00 грн. та № 526 від 03.08.17 на суму 80 000,00 грн.

При розгляді спору господарський суд виходить з наступного.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов'язання за обома договорами виконав повністю. На виконання умов договорів позивач поставив відповідачу товар, який відповідачем на момент подачі позову було оплачено частково.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товари згідно вищезазначених видаткових накладних на загальну суму за договором від 01.04.16 на суму 67249,92 грн. та за договором від 03.05.17 на суму 1 168 861,13 грн.

Відповідач, як встановлено вище, частково оплатив поставлений товар загалом на суму 325 000,00 грн.

Таким чином сума основного боргу, заявлена до стягнення позивачем, становить за договором від 01.04.16р. 67249,92 грн. та за договором від 03.05.17р. - 729 956,13 грн.

Відповідачем не подано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості в сумі 67249,92 грн. та 729 956,13 грн. відповідно. Також відповідачем не заперечується факт поставки товару, його кількість та якість, розмір заборгованості.

В той же час, як вбачається із заперечень від 08.12.17, відповідач не визнає суму основного боргу в розмірі 67249,92 грн. та 729 956,13 грн., зазначаючи, що по Договору № ВГ-01/04 від 01.04.16 строк оплати ще не настав, оскільки сторонами він взагалі не узгоджений; поставка за даним договором відбулась вже після закінчення строку його дії; рахунок на оплату за даним договором датований 16.05.17, тобто датою раніше ніж дата поставки (18.05.17), в той час як попередня оплата сторонами не була передбачена. Також відповідач зазначає, що до матеріалів справи не подано довіреності на підтвердження повноважень особи, що отримала поставлений товар за вказаними накладними.

Господарський суд не приймає вказані доводи відповідача з огляду на таке.

Відповідач зазначає, що поставка за договором № ВГ-01/04 від 01.04.16 відбулась вже після закінчення строку його дії, однак, як вбачається з п. 9.1 Договору він набуває чинності з моменту підписання й діє до 31 грудня 2016 року, або до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань по ньому.

Таким чином, оскільки сторонами не заперечено, що їх зобов'язання за вказаним договором не виконано в повній мірі, відповідно він є чинним.

Відповідач також зазначає, що рахунок на оплату за даним договором датований 16.05.17, тобто датою раніше ніж дата поставки (18.05.17), в той час як попередня оплата сторонами не була передбачена.

Однак, за переконанням господарського суду, дата виставлення рахунку жодним чином не впливає на права та обов'язки сторін за договором № ВГ-01/04 від 01.04.16.

Також відповідач зазначає, що до матеріалів справи не подано довіреності на підтвердження повноважень особи, що отримала поставлений товар за вказаними накладними.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена заява свідка ОСОБА_4 (а.с.105), у якій зазначено, що в період з 01.09.2015р. по 31.08.2017р. він перебував на посаді директора Державного підприємства "Сільськогосподарське Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 37), та ним особисто були підписані та засвідчені мокрою печаткою даного підприємства наступні документи:

- договори поставки № ВГ - 01/04 від 01.04.2016 року та

№ ВГ-03/05-17/1 від 03.05.2017 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАРНЕТ ГРУП» та Державним підприємством «Сільськогосподарське Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 37).

- додаток № 1 від 03.05.2017 року до договору № ВГ-03/05-17/1 від 03.05.2017 року; видаткова накладна № 176 від 18.05.2017 року;

- видаткові накладні № 167 від 16.05.2017 року, № 175 від 18.05.2017 року, № 233 від 14.06.2017 року та №243 від 21.06.2017 року;

У вказаній заяві також зазначено, що замовлення, що зазначенні в рахунках-фактурах № 134 від 03.05.2017 року та № 167 від 16.05.2017 року зроблені ним (директором) в асортименті та в необхідній кількості для ведення повноцінної господарської діяльності підприємства.

Підтверджує, що продукція яка поставлялась ТОВ « Варнет Груп» була отримана згідно видаткових накладних: № 176 від 18.05.2017 року, № 167 від 16.05.2017 року, № 175 від 18.05.2017 року, № 233 від 14.06.2017 року та № 243 від 21.06.2017 року про що свідчать документи, які зберігаються на підприємстві.

Відповідно до норм статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків

Господарський суд враховує, що відповідно до норм ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Відповідачем не заявлено до суду клопотань щодо виклику в судове засідання свідка ОСОБА_4 для допиту в порядку норм ст. 89 Господарского процесуального кодексу України та не заявлено, що обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам, є недостовірними чи неповними .

Разом з тим, господарський суд враховує, що саме видаткові накладні є первинними документами та повинні містити всі реквізити первинного документу. Перелік таких реквізитів визначений у ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачає, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ має містити зокрема та не виключно: назву підприємства від імені якого складеного документ, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з вказаних видаткових накладних в графі отримав міститься підпис, який візуально відповідає підпису директора на Договорах поставки, а тому посилання відповідача голослівні, оскільки видаткові накладні відповідають вимогам, які встановлені ст. 9 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно, господарський суд дійшов висновку, що позивачем хоч і не долучено довіреності на отримання матеріальних цінностей, товар за вказаною довіреністю прийнято відповідачем.

Крім того, судом встановлено, що на всіх спірних накладних в графі одержувача проставлено печатку ТОВ "Варнет Груп" з ідентифікаційним кодом відповідача.

Відповідач не спростував факт підписання видаткових накладних та не заявив клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що видаткові накладні, копії яких знаходяться в матеріалах справи, містять всі необхідні реквізити первинного облікового документу, фіксують факт господарської операції, та дозволяють достовірно ідентифікувати відповідача як особу, яка отримала товар від позивача на виконання договорів поставки № ВГ-01/04 від 01.04.16 та № ВГ-03/05-17/1 від 03.05.17.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема статті 9 названого закону, та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що обов'язок позивача перед відповідачем по поставці товару виконано, що не спростовано відповідачем.

Відповідач не визнає суму основного боргу в розмірі 729 956,13 грн., зазначаючи, що по Договору № ВГ-01/04 від 01.04.16 строк оплати ще не настав, оскільки сторонами він взагалі не узгоджений.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, укладений між позивачем та відповідачем договір поставки є оплатним, і обов'язку постачальника поставити товар відповідає обов'язок покупця оплатити вартість отриманого товару.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за отриманий товар передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Оскільки товар за договором № ВГ-01/04 від 01.04.16 на суму 67 249,92 грн. прийнято відповідачем 18.05.17, за таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов'язок по оплаті отриманого товару з наступного дня після підписання та скріплення печаткою видаткової накладної, відповідно з 19.05.2017р.

З урахуванням вищенаведеного, а також тієї обставини, що відповідачем у справі позовні вимоги не спростовано, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 797 206,05 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в сумі 6 724,92 грн. за договором № ВГ-01/04 від 01.04.16 та в сумі 65 696,05 грн. за договором №ВГ-03/05-17/1 від 03.05.17.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Господарський суд, перевіривши розрахунок позивача дійшов наступних висновків.

Договором № ВГ-01/04 від 01.04.16 (п. 6.3) визначено, що покупець відповідає за несвоєчасну оплату Товару, що був поставлений, шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не перерахованої суми за кожний день прострочення платежу, але не більше 10% від суми заборгованості і не звільняється від виконання зобов'язань і не звільняється від виконання зобов'язань.

Пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення на суму 67 249,92 грн. за період заборгованості з 19.05.17 по 31.10.17 (дата підписання позовної заяви) становить 7677,55 грн.

Однак, оскільки сторонами в договорі встановлено обмеження розміру пені 10% від суми заборгованості, відповідно стягненню підлягає пеня у сумі 6724,99 грн.

Договором №ВГ-03/05-17/1 від 03.05.17 (п. 6.3) визначено, що покупець відповідає за несвоєчасну оплату Товару, що був поставлений, шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не перерахованої суми за кожний день прострочення платежу, але не більше 10% від суми заборгованості і не звільняється від виконання зобов'язань і не звільняється від виконання зобов'язань.

У додатку № 1 від 03.05.17 до договору №ВГ-03/05-17/1 від 03.05.17 (ОСОБА_3) сторонами встановлено, що у разі несвоєчасної оплати товару, що був поставлений, Замовник сплачує пеню у розмірі 0,3 % від не перерахованої суми за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок позивача, господарський суд дійшов висновку, що пеня з 01.10.17 по 31.10.17 на суму 729 956,13 грн. у розмірі 0,3 % від не перерахованої суми за кожний день прострочення становить 65696,05 грн.

Однак, за приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи викладене, стягненню за договором №ВГ-03/05-17/1 від 03.05.17 підлягає пеня у сумі 15 699,06 грн. за період з 01.10.17 по 31.10.17.

Відповідно, господарський суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені частково загалом у сумі 22424,05 грн.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення пені господарський суд відмовляє у зв'язку з безпідставністю їх пред'явлення.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Господарським судом перевірено поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що за договором № ВГ-01/04 від 01.04.16 стягненню підлягають за період з 19.05.17 по 31.10.17 3% річних в сумі 912,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 4 292,25 грн.; а за договором №ВГ-03/05-17/1 від 03.05.17 стягненню підлягають за період з 01.10.17 по 31.10.17 3% річних в сумі 1800,00 грн.

З огляду на вищевказане, господарський суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних загалом в сумі 2 712,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 4 292,25 грн. грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12 812,83 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" ( вул.Центральна, 5, с. Інгульське Устинівський район, Кіровоградська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП" (вул. Бориспільська, 7, м. Київ, індекс 02099, ) заборгованість в сумі 797 206,05 грн., пеня в сумі 22 424,05 грн., 3% річних в сумі 2 712 грн., втрати від інфляції в сумі 4 292,25 грн., а всього 826 634,35, а також судовий збір в сумі 12 812,83 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення

позивачу за адресою: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 7;

відповідачу за адресою: Кіровоградська обл., Устинівський район, с. Інгульське, вул. Центральна, 5.

Повне рішення складено 22.01.18.

Суддя Т. В. Макаренко