ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 рокуСправа № 916/2164/17
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судового засідання Одеського апеляційного господарського суду №10

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Лашина В.В., Аленіна О.Ю.

при секретарі судового засідання Чеголі Є.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 р.

у справі № 916/2164/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» м. Одеса

до відповідача ОСОБА_1 відділу м. Одеса

про стягнення 1 015 003,21 грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_2

час та місце ухвалення рішення: 20.11.2017 р., 10:15 год., м. Одеса, проспект Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області, зал судових засідань № 15

повний текст складено та підписано: 27.11.2017 р.

за участю представників сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» м. Одеса: ОСОБА_3, ОСОБА_4 за довір.

від ОСОБА_1 відділу м. Одеса: ОСОБА_5 за довір.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 р. прийнята до провадження та призначена до розгляду апеляційна скарга Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт м. Херсон на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.11.2017 р. по справі № 923/986/17.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеса розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

У вересні 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОКС м. Київ в особі Філії ІНФОКСВОДОКАНАЛ м. Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеса про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 1 015 003,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем щомісячно не сплачувались послуги водопостачання та водовідведення, передбачені Правилами водокористування та Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, у звязку з чим у нього в період з 01.09.2014 р. по 01.06.2017 р. склалась заборгованість в сумі 1 015 003,21 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 р. по справі № 916/2164/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОКС м. Київ в особі Філії ІНФОКСВОДОКАНАЛ м. Одеса задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним рішенням, Квартирно - експлуатаційний відділ м. Одеса оскаржив його до Одеського апеляційного господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог, відповідач посилається на те, що Квартирно - експлуатаційний відділ м. Одеса фінансується виключно з Державного бюджету і несвоєчасне перерахування бюджетних коштів на його рахунок, стало причиною для виникнення заборгованості.

Також відповідач посилається на те, що в оспорюваний період, послуги водопостачання та водовідведення надавались позивачем і іншим споживачам, що також розташовані за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, у звязку з чим нарахована сума боргу є помилковою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю ІНФОКС м. Київ в особі Філії ІНФОКСВОДОКАНАЛ м. Одеса та Квартирно - експлуатаційним відділом м. Одеса укладались договори про закупівлю послуг з водопостачання за державні кошти:

- від 14.02.2014 р. № 21;

- від 03.04.2015 р. № 98/15в;

- від 15.02.2016 р. № 60/16в;

- від 03.02.2017 р. № 45/17в;

та договори про закупівлю послуг водовідведення:

- від 14.02.2014р. № 20;

- від 03.04.2015р. № 98/15с;

- від 15.02.2016р. № 60/16с;

- від 03.02.2017р. №45/17с.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. наведених договорів Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОКС м. Київ в особі Філії ІНФОКСВОДОКАНАЛ м. Одеса надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на об'єкт Квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеса, а останній зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за отримані послуги.

Згідно з п. п. 3.1. договорів сторони дійшли згоди, що облік спожитої води здійснюється по даним засобів обліку води, встановлених на об'єктах відповідача.

Відповідно до п. 3.2. договорів від 14.02.2014 р. № 21, № 20 та п. 4.3. договорів від 03.04.2015 р. № 98/15в, № 98/15с, від 15.02.2016 р. № 60/16в, № 60/16с, від 03.02.2017 р. № 45/17в, № 45/17с оплата послуг з водопостачання та водовідведення здійснюється щомісячно до 30 числа поточного місяця, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача.

За умовами укладених договорів відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги водопостачання та водовідведення, а також інші платежі передбачені Правилами водокористування, Правилами приймання стічних вод та умовами Договору.

Оплата проводиться за тарифами, затвердженими в установленому чинним законодавством порядку.

Так, відповідно до умов договорів, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення у спірному періоді, а саме з 01.09.2014 р. по 01.06.2017 р. щомісячно здійснювались позивачем шляхом множення спожитого відповідачем обсягу водоспоживання за певний місяць на діючий тариф за послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Враховуючи те, що відповідач з 01.09.2014 р. по 01.06.2017 р. щомісячно не оплачував отримані послуги, у нього рахується заборгованість перед позивачем в сумі 1 015 003,21 грн., про що свідчать звіти та контрольні зйомки водолічильника за цей період, з них водопостачання 578 054 грн., водовідведення 436 948,77 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Як вбачається з п. 2.1 договорів, сторони зобовязуються керуватись діючими нормативними актами:

- Законом України «Про питну воду та питне водопостачання»;

- Законом України «Про житлово комунальні послуги»;

- Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190 (далі Правила водокористування),

- Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і водовідведення, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 р. № 30 (далі Правила експлуатації);

- Законом України «Про здійснення технічних закупівель»;

- технічними умовами у відповідності до ДСТУ, іншими нормативними актами, прийнятими в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України Про питну воду та питне водопостачання споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 13.06.2014 р. № 657 в період з 01.09.2014 р. по 30.04.2015 р. встановлені тарифи у розмірі 4,872 грн. за послугу водопостачання та у розмірі 4,236 грн. за послугу централізованого водовідведення.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 26.03.2015 р. № 900 в період з 01.05.2015 р. по 31.12.2015 р. встановлені тарифи у розмірі 4,932 грн. за послугу водопостачання та у розмірі 4,428 грн. за послугу централізованого водовідведення.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 12.11.2015 р. № 2754 в період з 01.01.2016 р. по 01.08.2016 р. встановлені тарифи у розмірі 5,64 грн. - за послугу водопостачання та у розмірі 4,656 грн. за послугу централізованого водовідведення.

Починаючи з 02.08.2016 р. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.06.2016 р. № 1141 встановлені нові тарифи за дані послуги, а саме, тариф за послугу централізованого водопостачання складає 7,332 грн., а за послугу централізованого водовідведення - 5,652 грн.

Приймаючи до уваги наведені постанови та звіти відповідача, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом щодо того, що за відповідачем рахується заборгованість за період з 01.09.2014 р. по 01.06.2017 р. в сумі 1 015 003,21 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується також з наданим позивачем розрахунком розміру заборгованості, вважає його обґрунтованими та такими, що відповідає вимогам чинного Законодавства.

Посилання відповідача на той факт, що відсутність фінансування з державного бюджету призвела до виникнення заборгованості не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до умов договорів, що були укладені між сторонами, сторона звільняється від відповідальності за невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, якщо це невиконання та /або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором стало наслідком дії обставин непереборної сили(форс-мажору), наприклад: стихійного лиха, воєнних дій, масових страйків, заворушень, інші обставини, визнаних обставинами непереборної сили Торгово-промислової палатою України або іншим компетентним органом.

Сторона, для якої відбувся вплив обставин непереборної сили повідомляє іншу сторони у триденний термін про настання таких обставин.

Відсутність бюджетного фінансування не є обставиною непереборної сили (форс мажором) відповідно до умов укладених договорів, та також приписів чинного законодавства, а тому не є підставою для звільнення відповідача від зобовязань за договорами.

Також судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи Квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеса, що в оспорюваний період, послуги водопостачання та водовідведення надавались позивачем і іншим споживачам, що також розташовані за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, оскільки відповідно до дислокацій об'єктів, які є додатками до договорів, укладених між позивачем та відповідачем, послуги водопостачання та водовідведення надаються зокрема до об'єкту, що розташований за адресою: м. Одеса, Фонтанська догора, 14.

Відповідно до п. 3.1 договорів обсяг послуг, що надається на об'єкти відповідача визначається за показниками засобів обліку, встановлених на мережі відповідача, опломбованих і прийнятих в експлуатацію позивачем.

Тобто за умовами цих договорів при визначенні обсягів спожитої та відведеної води враховуються показники всіх, встановлених на мережі відповідача засобів обліку.

В свою чергу, з наданих позивачем пояснень вбачається, що при нарахуванні за послуги водопостачання та водовідведення за загальним засобом обліку враховувались обсяги наданих послуг по кожному окремому об'єкту, що розташовані за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, в тому числі субспоживачів відповідача.

Отже, при нарахуванні обсягу наданих послуг відповідачу враховується лише обсяг, який споживається безпосередньо відповідачем.

Таким чином, позивач правомірно використовує показання загального засобу обліку, що визначає загальні обсяги надання послуг за вищезазначеним об'єктом.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги додану відповідачем до апеляційної скарги довідку нарахувань за водопостачання та водовідведення В/М № 217, оскільки Квартирно - експлуатаційним відділом м. Одеса не обґрунтовані причини її не подання суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 р. по справі № 916/2164/17, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 267-282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 р. по справі № 916/2164/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеса без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 22.01.2018 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: В.В. Лашин

ОСОБА_6