ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04 січня 2018 року м. Черкаси справа № 925/125/14

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від ТОВ "Юніверсал Логістікс Україна" : не з'явився;

розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал логістік Україна" про заміну стягувача як сторони виконавчого провадження на її правонаступника у справі № 925/125/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Мілінг Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Старт» про стягнення 2 978 295 грн. 08 коп.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 2 899 996,00 грн. боргу по поверненню суми попередньої оплати та 78 299,89 грн. штрафних санкцій за договорами купівлі-продажу сільськогосподарської продукції (кукурудзи кременистих сортів) врожаю 2013 року.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 13.03.2014 року (а.с. 63 том 1) позов задоволено повністю.

На виконання рішення видано наказ від 31.03.2014 року (а.с. 68 том 1).

29.08.2017 господарським судом Черкаської області зареєстровано заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал логістік Україна" від 15.08.2017 про заміну стягувача, як сторони виконавчого провадження на її правонаступника (а.с. 221 том. 6) на підставі укладення із позивачем договору про відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу від 19.07.2017.

Ухвалою від 29.08.2017 судом відкладено вирішення питання про прийняття до провадження та розгляд заяви ТОВ "Юніверсал логістікс Україна" про заміну стягувача, як сторони виконавчого провадження, на її правонаступника до часу повернення справи з Київського апеляційного господарського суду.

Справа повернулася до господарського суду Черкаської області 26.12.2017.

Ухвалою від 27.12.2017 заяву призначено до розгляду.

В судове засідання представники відповідача та заявника не з'явились, що у відповідності до ст. 334 ГПК України не перешкоджає суду провести розгляд заяви по суті.

Заявою від 03.01.2018 представник позивача просить суд залишити без розгляду заяву ТОВ "Юніверсал логістик Україна" від 15.08.2017 з підстав, що за такою назвою не обліковується жодне підприємство у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому відсутній факт створення даного підприємства-заявника.

Перевіривши дану інформацію за судовим витягом з ЄДР станом на 04.01.2018 судом встановлено, що за ідентифікаційним кодом, вказаним заявником у заяві від 15.08.2017 зареєстровано ТОВ "Юніверсал логістікс Україна" і печаткою цього підприємства скріплено саму заяву.

Суд вважає, що у назві заявника в заяві від 15.08.2017 допущено описку, яка не може бути підставою для висновку, що заяву подавало саме ТОВ "Юніверсал логістік Україна" , яке не зареєстровано у реєстрі.

Отже, підстав для залишення заяви ТОВ "Юніверсал логістікс Україна" від 15.08.2017 без розгляду - немає.

При розгляді заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні судом встановлено наступне:

Представник позивача просить у задоволенні заяви ТОВ "Юніверсал логістікс Україна" відмовити, бо в договорі про відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу від 19.07.2017, на який посилається заявник, не були визначені істотні умови, передбачені чинним законодавством, а саме: ціна відступлення права вимоги. Крім того, згідно судового рішення у справі стягувалася передоплата за неотриманий товар, як наслідок односторонньої відмови позивача від договорів купівлі-продажу із відповідачем, які фактично припинилися. Стягнення передоплати не є тим зобов'язанням, за яким може бути відступлено право вимоги і замінено стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому питання заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 334 ГПК України.

Як встановлено судом, заяву про заміну стягувача, як сторони виконавчого провадження від 15.08.2017 (а.с. 221 том 6), заявником обґрунтовано виключно укладенням договору від 19.07.2017 уступки права вимоги за договорами купівлі - продажу від 2013 року № 8,12,17,18,19,26,29, який укладено між ТОВ "ОСОБА_2 Мілінг Україна" та товариством з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Логістикс Україна" (а.с. 222-223 том 6).

У відповідності до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із судового рішення у справі від 13.03.2014 (а.с. 63 том 1), судом встановлено, що між ТОВ «ОСОБА_2 Мілінг Україна» (позивач-покупець) та ТОВ «ОСОБА_3 - Старт» (відповідач-продавець) були укладені наступні договори купівлі-продажу аналогічні за предметом та змістом:

від 17.09.2013 №8 на загальну суму 407000,00 грн.,

від 25.09.2013 №12 на загальну суму 330000,00 грн.,

від 16.10.2013 №17 на загальну суму 1100000,00 грн.,

від 23.10.2013 №18 на загальну суму 440000,00 грн.,

від 29.10.2013 №19 на загальну суму 275000,00 грн.,

від 05.11.2013 №26 на загальну суму 330000,00 грн.,

від 12.11.2013 №29 на загальну суму 165000,00 грн.

На виконання цих договорів позивач перерахував відповідачу 3047000,00 грн. попередньої оплати товару за платіжними дорученнями:

від 19.09.2013 №280 407000,00 грн.,

від 26.09.2013 №342 330000,00 грн.,

від 17.10.2013 №,00 грн.,

від 24.10.2013 №8804 440000,00 грн.,

від 30.10.2013 №581 275000,00 грн.,

від 07.11.2013 №642 330000,00 грн.,

від 12.11.2013 №8905 165000,00 грн.

Відповідач частково виконав взяті на себе зобовязання. Поставив позивачу 31.10.2013 відповідно до умов договору від 17.09.2013 №8 133,640 т. кукурудзи на суму 147004,00 грн.

Лист позивача з вимогою повернути попередню оплату відповідачем залишився без відповіді.

Відтак, позивач просив суд стягнути з відповідача ТОВ «ОСОБА_3 - Старт» 2899996,00 грн. суми попередньої оплати товару в примусовому порядку, оскільки через порушення відповідачем умов договорів втратив інтерес до їх виконання.

Рішенням суду позов було задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача 2899996 грн. заборгованості з повернення суми попередньої оплати, 78299 грн. 89 коп. пені та 59565 грн. 92 коп. судового збору.

Рішення набрало законної сили.

Отже, предметом спору у справі було стягнення сум попередньої оплати за непоставлений за договорами купівлі-продажу товар.

Позов судом задоволено на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України, якою визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару (такий висновок викладено у постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2010, справа N 42/423). Позивач також вказує, що аналогічні висновки містяться і в постановах ВГСУ у справах № 911/4309/13, 921/473-16-г, 910/22104/13 та інших.

Отже слід вважати, що із реалізацією покупцем його права на повернення передоплати за договором, правочин, що витікає з цього договору, припиняється.

Як вказано вище, згідно п.1) ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Це вимагає, щоб на момент відступлення права, зобов'язання за правочином було чинним. Тобто, повинен зберегтися предмет договору, як існуюче зобов'язання.

Натомість між сторонами по справі зобов'язання по поставці товару за договорами 2013 року № 8,12,17,18,19,26,29 припинилося шляхом реалізації позивачем-покупцем свого права на повернення передоплати і відмови від прийняття виконання за договорами. Це право підтверджено судовим рішенням у даній справі від 13.03.2014.

Станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу (19.07.2017 (а.с. 222 том 6) ніяких зобов'язань за предметом договорів купівлі-продажу 2013 року № 8,12,17,18,19,26,29 у відповідача перед позивачем по справі вже нема, вони припинені.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Отже, право вимоги, про відступлення якого йдеться у п.1) ч. 1 ст. 512 ЦК України пов'язується лише з обов'язком боржника, який випливає із предмету договору між сторонами і не може базуватися на застосуванні самих лише наслідків невиконання зобов'язання (повернення передоплати, авансу).

Таким чином із наявного у заявника договору про відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу від 19.07.2017 не випливають підстави, з якими законодавець пов'язує виникнення договірного правонаступництва і, як наслідок, можливість заміни сторони виконавчого провадження.

Такий же наслідок слід застосувати і до відступлення заявнику за договором від 19.07.2017 права на стягнення пені, присудженої судовим рішенням у даній справі від 13.03.2014.

Пеня зафіксована лише як зобов'язання по судовому рішенню, яке не може бути предметом відступлення права вимоги за зобов"язанням, про яке йдеться у п.1) ч. 1 ст. 512 ЦК України.

04.01.2018 позивачем подано заперечення про те, що директор ТОВ «ОСОБА_2 Мілінг Україна» ОСОБА_3 не підписувала договір про відступлення права вимоги від 19.07.2017 та нотаріально посвідчену заяву директора про це від 04.01.2018.

Згідно чинного ГПК України (ст. 184,237) суд позбавлений права за власною ініціативою визнавати недійсним пов'язаний із предметом спору договір, тим більше на стадії вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Всі питання щодо недоліків укладення договору про відступлення права вимоги від 19.07.2017 його сторони можуть вирішити лише в окремому позовному провадженні.

На час розгляду заяви ТОВ "Юніверсал Логістікс Україна", судового рішення про недійсність чи доказів про нікчемність договору про відступлення права вимоги від 19.07.2017 суду не надано.

Доводи позивача про те, що сторонами договору від 19.07.2017 не було узгоджено ціну за відступлення права вимоги згідно п. 2.4. договору і тому цей договір є неукладеним, суд відхиляє, оскільки у законодавстві немає заборони на укладення безоплатного договору про відступлення права вимоги.

Отже, оскільки з предмету договору про відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу від 19.07.2017 не випливає обставин, з якими за п.1) ч. 1 ст. 512 ЦК України законодавець пов'язує заміну кредитора внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), то підстав для заміни позивача на заявника, як сторони виконавчого провадження, немає.

У задоволенні заяви слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 334 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Логістікс Україна" у задоволенні заяви від 15.08.2017 про заміну стягувача, як сторони виконавчого провадження на її правонаступника.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Повну ухвалу складено 09 січня 2018 року

Суддя Н.М. Спаських