РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2018Справа № 910/20784/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., при секретарі судового засідання Чаплигіній А.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Фоміна Дмитра Олександровича

до 1) Печерської районної в місті Києві державної адміністрації,

2) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва"

про стягнення збитків у розмірі 83 020, 00 грн.

Представники:

від позивача: Фомін Д.О., .Друзь Х.О.;

від відповідача-1: Мітін І.І.;

від відповідача-2: Невмержицький Д.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Фомін Дмитро Олександрович (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, 2) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" про стягнення збитків у розмірі 83 020, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачами було укладено договір № 87/КК/605 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 20.10.2016 за яким було передано в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 3, проте за результатом обстеження встановлено, що стан приміщення не відповідає санітарним та технічним умовам для зберігання та продажу товарів дитячого асортименту та потребують капітального ремонту, про що відповідачами не було повідомлено позивача, внаслідок чого позивачем понесені збитки в якості сплаченої орендної плати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2017 за участю представників сторін.

У судовому засіданні 14.12.2017 представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду від 27.11.2017.

Представник відповідача 2 надав клопотання про зупинення провадження у справі до моменту вирішення справи № 910/16172/17, оскільки, на думку представника відповідача 2, предмети позову зазначених справ є взаємопов'язані.

Проте судом не встановлено неможливості самостійно встановити обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, оскільки справа № 910/20784/17 та справа № 910/16172/17, мають різні предмети та підстави позову, а саме: у справі № 910/16172/17 предметом позову є стягнення заборгованості за договором оренди в частині сплати орендних платежів, в той час як предметом спору в даній справі є стягнення збитків понесених внаслідок сплати орендної плати за використання приміщення яке потребувало капітального ремонту, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/16172/17, відтак, - суд визнав подане клопотання необґрунтованим та відмовив у його задоволенні.

Розгляд справи відкладався в порядку п.п. 1-.2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 11.01.2018.

10.01.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав клопотання про здійснення фіксування судового процесу, а також клопотання про залучення доказів.

11.01.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Фізичної особи-підприємця Фоміна Дмитра Олександровича надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що об'єкт оренди був переданий у незадовільному технічному стані.

У даному судовому засіданні суд повідомив, що 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на те, що у справа № 910/20784/17 не є складною з огляду на наявні в ній матеріали, враховуючи обсяг та характер доказів у справі, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2018 суд ухвалив здійснювати розгляд справи № 910/20784/17 у порядку спрощеного позовного провадження.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позовних вимог та надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у висновку про вартість майна від 30.06.2016 виконаного на замовлення позивача встановлено, що загальний технічний стан будівлі - задовільний.

Представник відповідача-2 також заперечив проти задоволення позовних вимог та надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що акт обстеження нежитлового приміщення від 20.04.2017 підписаний з боку відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, проте згідно з посадовими інструкціями вказаних осіб, до їх посадових обов'язків не належить складання актів про придатність (непридатність) нежитлових приміщень для використання, відповідність (невідповідність) приміщення санітарним і технічним вимогам, потребу в невід'ємних поліпшеннях.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.01.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 між Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Фоміним Дмитром Олександровичем (далі - орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (далі - підприємство) укладено договір № 87/КК/605 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, умовами якого передбачено, що орендодавець на підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.10.2016 № 547 «Про затвердження протоколу № 2 від 17.10.2016 засідання постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 3, розміщення торговельного об'єкту з продажу товарів дитячого асортименту, розмір орендної плати за перший місяць оренди - 12 050, 00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 2.1. договору, об'єктом оренди є нежитлове приміщення загальнгою площею 120, 00 кв.м., у т.ч. у підвалі 120, 00 кв.м., згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно п. 2.2. договору, вартість об'єкта згідно із затвердженим 03.08.2016 висновком вартість майна станом на 30.06.2016 становить 1 кв.м. 15 061, 67 грн. без урахуванням ПДВ всього 1 807 400, 00 грн.

Стан об'єкта на дату передачі його орендареві (потребує/не потребує поточного або капітального чи поточного і капітального ремонту) визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком підприємства-балансоутримувача і орендаря (п. 2.3.договору).

Пунктом 3.7. договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

За умови п. 3.8. договору, у разі якщо орендар не може використовувати орендоване майно у зв'язку з необхідністю проведення ремонтних робіт, за його клопотанням рішенням орендодавця на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності на період виконання ремонтних робіт орендна плата може бути зменшена на 50 відсотків для об'єктів площею до 150 кв.м. на строк не більше 3 місяців, а для об'єктів площею більше 150 кв.м. на строк не більше 6 місяців. Інформація щодо неможливості використовування орендованого майна підтверджується відповідним актом, складеним орендарем та підприємством-балансоутримувачем. Передбачена цим пунктом зменшена орендна плата може бути встановлена один раз протягом строку дії цього договору.

Відповідно до п. 3.12 договору, у разі припинення (розірвання) цього договору орендар сплачує оренду плату до дня повернення об'єкта за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, підприємству-балансоутримувачу.

Пунктом 4.1.4. договору встановлено, що у разі здійснення орендарем невід'ємних поліпшень орендованого об'єкта орендодавець зобов'язаний здійснювати контроль за здійсненням таких поліпшень.

Згідно підпункту 4.2.7. пункту 4.2. договору, орендар зобов'язаний протягом строку дії договору до передачі об'єкта підприємству-балансоутримувачу по акту приймання-передачі за свій рахунок проводити необхідний поточний ремонт об'єкта (фасаду будинку, покрівлі, орендованих приміщень, місць спільного користування, системи опалення, водопостачання та водовідведення). Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого об'єкта і не тягне за собою зобов'язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень.

Даний договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 20.10.2016 по 18.10.2019, за умови укладення охоронного договору (п. 9.1. договору).

20.10.2016 Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Фоміним Дмитром Олександровичем (далі - орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (далі - підприємство) складено та підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в орендне користування згідно з договором оренди від 20.10.2016 № № 87/КК/605 приміщення, що розташоване у підвальному поверсі та перебуває на балансі Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" загальною площею 120, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 3. Стан приміщення, що передається в оренду згідно даного договору - задовільний. Приміщення потребує поточного ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання дозволу на проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні в будинку № 3 по вул. Кіквідзе, площею 120, 0 кв.м. та надання пільги з орендної плати на період проведення ремонтних робіт.

Листом від 12.01.2017 № 105-105/Ф-8-77 Печерська районна в місті Києві державна адміністрація надала відповідь на звернення позивача, повідомивши, що відповідно до п. 4.2.7. договору, Фізична особа-підприємець Фомін Дмитро Олександрович взяв на себе зобов'язання протягом строку дії договору оренди за свій рахунок проводити необхідний ремонт об'єкта оренди.

Крім того, листом від 17.02.2017 № 105/01-2701/1 Печерська районна в місті Києві державна адміністрація надала відповідь на звернення позивача щодо проведення ремонтних робіт в нежитлових приміщеннях, повідомивши, що райдержадміністрація розгляне питання щодо надання згоди на проведення ремонтних робіт після отримання повного пакету документів.

З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2017 робочою групою у складі ОСОБА_6 (інженер 1-ї категорії відділу управління нежитловим фондом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»), ОСОБА_7 (майстер технічної дільниці житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло»), ОСОБА_8 (діловод житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло») складено акт обстеження нежитлового приміщення, яким встановлено, що приміщення майже не придатне для використання, не відповідає санітарним та технічним умовам для зберігання та продажу товарів дитячого асортименту та потребує невід'ємних поліпшень.

31.07.2017 між Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Фоміним Дмитром Олександровичем (далі - орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (далі - підприємство) укладено додатковий договір № 1 про дострокове розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 20.10.2016 № 87/КК/605 нежитлового приміщення площею 120, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука (Кіквідзе), 3, відповідно до якого сторони домовились, що з моменту підписання цього договору, договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 20.10.2016 № 87/КК/605 вважається розірваним. З моменту набрання чинності договором зобов'язання сторін, що виникли з договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 20.10.2016 № 87/КК/605 припиняються і сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками по ньому.

31.07.2017 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди, відповідно до якого орендар передає, а орендодавець приймає нежитлове приміщення, що розташоване у підвальному поверсі та перебуває на балансі комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва", загальною площею 120, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука (колишня Кіквідзе), 3. Стан приміщення - задовільний. Борг по орендній плані станом на 31.07.2017 - 61 064, 57 грн. Борг по експлуатаційних витратах станом на 31.07.2017 - 1 650, 24 грн.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що останнім понесені збитки у розмірі 83 020, 00 грн., що є коштами сплаченими позивачем у якості орендної плати, яка нараховувалась відповідачем-2 за користуванням об'єктом оренди переданим в незадовільному технічному стані, непридатним для використання, що потребує невід'ємних поліпшень.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 87/КК/605 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 20.10.2016, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частиною 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Пунктом 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» закріплено обов'язок орендаря сплачувати орендну плату своєчасно та в повному обсязі (далі -Закон).

Статтею 29 Закону, передбачена відповідальність сторін за невиконання зобов'язань за договором оренди, відповідно до законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом вище, 20.10.2016 між Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Фоміним Дмитром Олександровичем (орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (підприємство) укладено договір № 87/КК/605 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, умовами якого передбачено, що орендодавець на підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.10.2016 № 547 «Про затвердження протоколу № 2 від 17.10.2016 засідання постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 3, розміщення торговельного об'єкту з продажу товарів дитячого асортименту, розмір орендної плати за перший місяць оренди - 12 050, 00 грн. без ПДВ.

Як зазначає позивач, відповідачем-2 нараховувалась позивачу орендна плата за користування об'єктом оренди переданим в незадовільному технічному стані, що потребує невід'ємних поліпшень та є непридатним для використання (експлуатації) за цільовим призначенням, передбаченим умовами договору для зберігання та продажу товарів дитячого асортименту, чим порушено права позивача.

При цьому, 20.04.2017 робочою групою у складі ОСОБА_6 (інженер 1-ї категорії відділу управління нежитловим фондом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»), ОСОБА_7 (майстер технічної дільниці житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло»), ОСОБА_8 (діловод житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло») складено акт обстеження нежитлового приміщення, яким встановлено, що приміщення майже не придатне для використання, не відповідає санітарним та технічним умовам для зберігання та продажу товарів дитячого асортименту та потребує невід'ємних поліпшень.

Так, відповідно до п. 2.3. договору, стан об'єкта на дату передачі його орендареві (потребує/не потребує поточного або капітального чи поточного і капітального ремонту) визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком підприємства-балансоутримувача і орендаря.

Суд зазначає, що на виконання умов договору, 20.10.2016 Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Фоміним Дмитром Олександровичем (орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (підприємство) було складено та підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в орендне користування згідно з договором оренди від 20.10.2016 № № 87/КК/605 приміщення, що розташоване у підвальному поверсі та перебуває на балансі Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" загальною площею 120, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 3. Стан приміщення, що передається в оренду згідно даного договору - задовільний. Приміщення потребує поточного ремонту.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме звіту про оцінку майна: нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 120, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 3 (дата оцінки: 30.06.2016) та акту обстеження технічного стану об'єкта оцінки, складених на замовлення Фізичної особи-підприємця Фоміна Дмитра Олександровича, в результаті візульного обстеження визначено наступне: опорядження відсутнє, частково місцями на стінах наявна штукатурка. Підлога - цементна стяжка, керамічна плитка; отвори - вхідні двері - металеві. Приміщення потребують проведення ремонтних робіт. На підставі візуального обстеження оцінювачем зроблений висновок, що загальний технічний стан будівлі - задовільний.

При цьому, суд відзначає, що згідно підпункту 4.2.7. пункту 4.2. договору, орендар зобов'язаний протягом строку дії договору до передачі об'єкта підприємству-балансоутримувачу по акту приймання-передачі за свій рахунок проводити необхідний поточний ремонт об'єкта (фасаду будинку, покрівлі, орендованих приміщень, місць спільного користування, системи опалення, водопостачання та водовідведення). Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого об'єкта і не тягне за собою зобов'язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень.

Стосовно долученого позивачем до матеріалів справи акту обстеження нежитлового приміщення від 20.04.2017 складеного з боку відповідача-2 ОСОБА_6 (інженер 1-ї категорії відділу управління нежитловим фондом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»), ОСОБА_7 (майстер технічної дільниці житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло») та ОСОБА_8 (діловод житлово-експлуатаційної дільниці «Печерськжитло»), суд зазначає наступне.

Так, у матеріалах справи наявні посадові інструкції вказаних осіб, дослідивши які суд зазначає, що з вказаних інструкції не вбачається, що до посадових обов'язків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належить складання актів обстеження нежитлового приміщення про придатність (непридатність) нежитлових приміщень для використання, відповідність (невідповідність) приміщення санітарним і технічним вимогам, потребу в невід'ємних поліпшеннях.

Крім того, відповідно положень ст. 767 Цивільного кодексу України, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов'язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею. Наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Таким чином, позивач під час підписання акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 20.10.2016 мав можливість перевірити приміщення на відповідність його санітарним та технічним нормам. Натомість, в результаті огляду та перевірки сторони дійшли згоди, що стан приміщення, що передається в оренду згідно даного договору - задовільний. Приміщення потребує поточного ремонту.

При цьому, суд звертає увагу, що приміщення було передану позивачу за актом приймання-передачі 20.10.2016, а додаткова угода про дострокове розірвання договору оренди підписана лише 31.07.2017, тобто протягом 9 (дев'яти) місяців орендоване приміщення перебувало у позивача, проте в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з вимогами до відповідача-1 про приведення саме відповідачем-1 орендованого приміщення у відповідність до певних нормативів, проведення капітального ремонту приміщення тощо та ухилення від таких дій орендодавця.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2017 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди, відповідно до якого орендар повернув, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення, що розташоване у підвальному поверсі та перебуває на балансі комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва", загальною площею 120, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука (колишня Кіквідзе), в якому також зазначено, що стан приміщення - задовільний. Борг по орендній плані станом на 31.07.2017 - 61 064, 57 грн. Борг по експлуатаційних витратах станом на 31.07.2017 - 1 650, 24 грн.

Тож, сплачені у якості орендної плати грошові кошти у розмірі 83 020, 00 грн., позивач розцінює, як понесені збитки за користуванням об'єктом оренди переданим в незадовільному технічному стані, непридатним для використання, що потребує невід'ємних поліпшень.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно приписів статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв'язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню (Постанова Вищого господарського суду України від 19 березня 2015 року у справі №910/19489/14).

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення відповідачами протиправних дій під час виконання умов спірного договору, як і не надано доказів наявності вини відповідачів.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 3.7. договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Отже, суд робить висновок, що позивач не довів суду належними засобами доказування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та заподіянням збитків, зокрема, протиправність поведінки відповідачів як заподіювачів збитків та докази вини останніх.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем порушення відповідачами узгоджених договірних зобов'язань, як підстави для застосування до них цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків у розмірі 83 020, 00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Фоміна Дмитра Олександровича до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" про стягнення збитків у розмірі 83 020, 00 грн. не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.01.2018

Суддя Щербаков С.О.