ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

18.01.2018м. ДніпроСправа № 904/9728/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісопторг», м. Дніпро

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРЛЕН ГРУПП», м. Дніпро відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИГР-ТРАНС-ГРУП», м. Херсон

відповідача 3: Фізичної особи - підприємця Кавецької Ірини Андріївни, м.Тернопіль

про стягнення солідарно збитків в розмірі 852 168,50 грн.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Лихопьок Д.П. дов. № б/н від 09.01.2018р. представник

від позивача: Бондар І.В. дов. № б/н від 09.01.2018р. представник

від відповідача -1: Андрієнко С.Л. дов. № 28/11 від 28.11.2017р. представник

від відповідача -2: не з'явився;

від відповідача -3: Назарко А. Р. дов. №08/12/17 від 08.12.2017р. представник

вільний слухач: ОСОБА_6 паспорт НОМЕР_1

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервісопторг» (далі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРЛЕН ГРУПП» (далі - Відповідач 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИГР-ТРАНС-ГРУП» (далі - Відповідач 2) Фізичної особи - підприємця Кавецької Ірини Андріївни (далі - Відповідач 3) про стягнення солідарно з Відповідачів 1, 2, 3 збитків у розмірі 852 168,50 грн. та судовий збір.

Позов мотивовано тим, що 21.11.2016р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг" (Замовник) та відповідачем 1 -Товариством з обмеженою відповідальністю "МАРЛЕН ГРУПП" (Експедитор ) укладено договір транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом міжнародного сполучення №21/11, відповідно до умов якого Експедитор взяв на себе обов'язок від свого імені та за рахунок Замовника здійснити організацію доставки вантажів у міжнародному сполученні, із залученням для здійснення перевезень третьої сторони на підставі Договору, укладеного між Експедитором та Третьою стороною.

На підставі заявки позивача на надання транспорту для перевезення, відповідач 1 уклав усну угоду з ТОВ "ТИГР-ТРАНС-ГРУП" (відповідач-2), згідно якої останній зобов?язався забезпечити перевезення вантажу шляхом укладання договору з перевізником. Відповідач-2 залучив для перевезення ФОП Кавецьку І.А., транспортом якої і здійснювалося перевезення.

Відповідно до п.п.5.1., 5.5. п.5 Договору, Експедитор несе матеріальну відповідальність за своєчасність доставки вантажу. Згідно п.п.5.6. п.5 Договору, з моменту митного оформлення повну матеріальну відповідальність за псування, втрату чи крадіжку вантажу несе перевізник в рамках діючого законодавства України, статуту автомобільного транспорту, конвенції ООН (КДПВ).

Вантаж ввезено на територію України та розмитнено, що підтверджується штампами митниці ДФС на CMR, а також на електронних ВМД UA 807010/2017/310777 та ВМД UA 807010/2017/310776. Проте вантаж до теперішнього часу на адресу позивача не доставлено. Як стало позивачу відомо від відповідача-1, вантаж (1 партія) втрачено (викрадено).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2017р. позовну заяву було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №904/9728/17.

В судовому засіданні 18.01.2018р. представник Відповідача - 3 заявив клопотання про направлення справи до господарського суду Тернопільської області.

Представник Позивача заперечував проти направлення справи за підсудністю до господарського суду Тернопільської області.

Представник Відповідача - 1 залишив вирішення клопотання про направлення справи до господарського суду Тернопільської області на розсуд суду.

Представник Відповідача - 2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

При розгляді вказаної справи, яка була порушена за місцезнаходженням одного з відповідачів, було встановлено, що перевізником є Відповідач 3, а саме: Фізична особа - підприємець Кавецька Ірина Андріївна, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприєців та громадських формувань зробленого судом (а.с. 74) станом на 16.11.2017р. проживає за адресою: 46013, АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджуються направленими Позивачем на адресу суду 16.01.2018р. лиcта Львівської митниці ДФС від 03.01.2018р. №1/ЗПІ/13-70-74/30 з додатками, CMR AVC-2002 без № від 02.11.2017р. автотранспорт НОМЕР_2/НОМЕР_3 PE ОСОБА_1 АДРЕСА_2 code НОМЕР_2, INVOICE від 02.11.2017р. НОМЕР_2/НОМЕР_3, ВМД UA 807010/2017/310776 оригінали яких перевірено судом.

Господарський процесуальний кодекс України (редакція до 15.12.2017р.) містив визначення виключної підсудності справ, яке знайшло своє відображення у ст. 16 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України віднесені до підсудності господарського суду справи у спорах, що виникають з договору перевезення, в яких одним з відповідачів є орган транспорту, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням цього органу.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що під органом транспорту, розуміється окрема організаційна ланка у сфері відповідного виду транспорту.

Відповідно до частини 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст. 307 ГК України визначено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 року № 1955-IV визначено, що перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.), а саме ст. 4 встановлено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Частиною 1 ст. 6 Конвеції визначено серед іншого, що Вантажна накладна містить такі дані: c) ім'я та адреса перевізника;

Частина 1 ст. 9 Конвеції чітко встановлює, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Згідно частини 1 ст. 31 Конвенції, в усіх судових провадженнях, які виникають у зв'язку із перевезенням, яке здійснюється відповідно до цієї Конвенції, позивач може звернутися до будь-якого суду або арбітражу договірної країни, визначеної угодою між сторонами, і на додаток до цього, до судів або арбітражів країни, на території якої:

a) відповідач має звичайне місце проживання або основне місце розташування свого підприємства або відділення чи агентства, за допомогою яких був укладений договір перевезення,

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України (редакція до 15.12.2017р.), якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п»яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ГПК України нової редакції, до виключної підсудністі справ відносяться крім іншого спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника.

Стаття 31 ГПК України визначає передачу справ з одного суду до іншого суду, Відповідно до якої суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:

1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

2. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

3. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

Отже, за наведеними вище правовими нормами, справа підсудна господарському суду за місцем знаходженням перевізника Фізичної особи - підприємця Кавецької Ірини Андріївни, яка проживає за адресою: 46013, АДРЕСА_1., а саме Господарському суду Тернопільської області за адресою: 46001, м. Тернопіль, вул. Князя Острозького, 14-а.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному розгляд його справи судом, встановленим законом. Оскільки закон встановлює певні правила щодо того, який суд повинен розглядати ту чи іншу справу, то правильне визначення підсудності справи та її розгляд компетентним судом (до підсудності якого вона віднесена законом) є гарантією дотримання прав особи.

Кожен має право, щоб його справа була розглянута судом, установленим законом.

Керуючись, ст.30, 31, 234, 254 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Справу №904/9728/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг", м.Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЛЕН ГРУПП", м.Дніпро, Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИГР-ТРАНС-ГРУП", м.Херсон, Фізичної особи - підприємця Кавецької Ірини Андріївни, м.Тернопіль про стягнення солідарно збитків в розмірі 852 168,50 грн. направити за встановленою підсудністю до Господарському суду Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Красота