ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2018м. ДніпроСправа № 904/10152/17
За позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м.Кривий Ріг

до Фізичної особи - підприємця Юрченко Леоніда Володимировича, м. Кривий Ріг

про стягнення 35 461,49 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Абусова К.Ю. довіреність № 2 від 02.01.18

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Юрченко Леоніда Володимировича про стягнення 35 461,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції і гарячого водопостачання № 2468 від 01.08.1999.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.17 порушено провадження у справі та призначено її розгляд у засіданні на 16.01.17.

В судовому засіданні 16.01.18 справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного провадження.

Позивач в судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 16.01.18 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Юрченко Леонідом Володимировичем (відповідачем, споживач) укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання № 2468 від 01.08.1999 (договір). Відповідно до умов договору постачальник зобов'язується відпустити споживачу теплову енергію на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари у відповідності з встановленим планом теплоспоживання з 01.08.1999 по 31.12.2000 р.р. (п. 1 договору). Об'єкт теплоспоживання : кафе «Закуток», пр.Металургів,20.

Відповідно до п.5 договору, облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

Згідно п. 26 договору, цей договір укладається з 01.08.1999 по 31.12.2000 та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав умови договору, і за період з листопада 2015 - березень 2017 поставив відповідачу теплову енергію на суму 32 573,95 грн., що підтверджується рахунками-фактурами за теплову енергію, які надані до матеріалів справи (а.с. 14-25), та копіями актів про включення та виключення централізованого опалення до об'єкту теплоспоживання в спірний період (а.с.28-43).

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем щомісяця, протягом п'яти днів після отримання рахунку постачальника (п. 25 договору).

Відповідач порушив умови договору і своєчасно не оплатив вартість отриманої теплової енергії. Станом на день розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем складає 28 418,14 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми основного богу в розмірі 28 418,14 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, відповідно до 25 договору, у випадку несплати споживачем за відпущену теплову енергію у строк, споживач сплачує пеню у розмірі 1% за кожен день прострочення від загальної суми заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 1697,18 грн. за період з 17.01.2017 по 10.10.2017 за наступним розрахунком:

- за рахунком від 31.12.16 на суму 3157,44 грн. за період з 17.01.2017 по 17.07.2017 пеня складає 419,80 грн.;

- за рахунком від 31.01.17 на суму 4297,93 грн. за період з 16.02.2017 по 16.08.2017 пеня складає 560,85 грн.;

- за рахунком від 28.02.17 на суму 3704,35 грн. за період з 14.03.2017 по 11.09.2017 пеня складає 475 грн.;

- за рахунком від 12.04.17 на суму 1913,52 грн. за період з 12.04.2017 по 10.10.2017 пеня складає 241,06 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із цим, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 1019,88 грн. за період з 15.12.2015 по 18.10.2017 за наступним розрахунком:

- за рахунком від 30.11.15 на суму 1996,25 грн. за період з 15.12.2015 по 18.10.2017 3% складає 110,42 грн.;

- за рахунком від 31.12.15 на суму 3188,92 грн. за період з 19.01.2016 по 18.10.2017 3% складає 167,23 грн.;

- за рахунком від 31.01.16 на суму 4606,21 грн. за період з 17.02.2016 по 18.10.2017 3% складає 110,42 грн.;

- за рахунком від 29.02.16 на суму 2810,83 грн. за період з 15.03.2016 по 18.10.2017 3% складає 134,50 грн.;

- за рахунком від 31.03.16 на суму 2419,02 грн. за період з 19.04.2016 по 18.10.2017 3% складає 108,82 грн.;

- за рахунком від 30.04.16 на суму 323,67 грн. за період з 17.05.2016 по 18.10.2017 3% складає 13,82 грн.;

- за рахунком від 31.12.16 на суму 3157,44 грн. за період з 17.01.2017 по 18.10.2017 3% складає 71,37 грн.;

- за рахунком від 31.01.17 на суму 4297,93 грн. за період з 16.02.2017 по 18.10.2017 3% складає 86,55 грн.;

- за рахунком від 28.02.17 на суму 3704,35 грн. за період з 14.03.2017 по 18.10.2017 3% складає 66,68 грн.;

- за рахунком від 31.03.17 на суму 1913,52 грн. за період з 12.04.2017 по 18.10.2017 3% складає 29,88 грн.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Також, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції у розмірі 4326,29 грн. за вищевказаними рахунками, за період з січня 2016 по вересень 2017.

Розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 4326,29 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 193, 275 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фізичної особи - підприємця Юрченко Леоніда Володимировича (50004, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (5000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; код 03342184) основний борг у розмірі 28 418,14 грн., пеню у розмірі 1697,18 грн., 3% річних у розмірі 1019,88 грн., інфляційні втрати у розмірі 4326,29 грн. та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 22.01.2017

Суддя М.О. Ніколенко