КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Справа№ 910/16694/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Отрюха Б.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 16.01.2018 року по справі №910/16694/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017, повний текст якого складено та підписано - 20.11.2017

у справі №910/16694/17 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "Верстат-11"

про стягнення 74 520,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Верстат - 11" (далі - відповідач) 74520,23 грн. заборгованості за договором №103-0067 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 08.08.2000, з яких: основного боргу за спожиту теплову енергію за спірний період з 01.10.2014 по 01.04.2015, який станом на 01.09.2017 становив 4 583,30 грн., 3% річних у розмірі 3 271,58 грн. та 66 665,35 грн. інфляційних втрат за загальний період жовтень 2014 року по серпень 2017 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення своєчасної оплати за поставлену теплову енергію.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 у справі №910/16694/17 провадження у справі № 910/16694/17 в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 918,12 грн. припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України, в іншій частині позову відмовлено, стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу "Верстат - 11" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" судовий збір у розмірі 19 (дев'ятнадцять) грн. 71 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції від 09.11.2017, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 у справі №910/16694/17 скасувати частково та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 3 271,58 грн. та 66 665,35 грн. інфляційних втрат задовольнити повністю, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційного оскарження позивач наголосив на тому, що місцевим господарським судом порушено п. 1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України, оскільки основний борг відповідачем було сплачено ще до порушення провадження у даній справі, на момент розгляду справи борг був відсутній, а тому у позові в частині стягнення боргу слід відмовити повністю. Серед іншого, скаржник також не погоджується із відмовою господарським судом у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача похідних вимог у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідач у відзиві просив колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 у справі №910/16694/17 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до пункту 9 частини 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 ст. 56 ГПК України). Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 58 ГПК України).

До судового засідання з'явився відповідач, а саме Голова правління Житлово-будівельного кооперативу "Верстат-11".

Позивач не скористався своїм процесуальним правом та не направив належним чином уповноваженого на здійснення представництва юридичної особи представника до судового засідання. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що явка сторін по справі обов'язковою не визнавалась, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи за присутності відповідача.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутнього відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 по справі №910/16694/17 скасувати в частині припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України щодо позовних вимог про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Верстат-11" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" основного боргу у сумі 918,12 грн. з прийняттям нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.08.2000 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (в подальшому - Публічне акціонерне товариство "Київенерго") (енергопостачальна організація, позивач) та Житлово-будівельним кооперативом "Верстат-11" (абонент, відповідач) було укладено договір №103-0067 на постачання теплової енергії у гарячій воді (надалі - договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (п.1.1).

Енергопостачальна організація зобов'язується, зокрема постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору (п.2.2.1), абонент зобов'язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку №4 до договору (п.2.3.2).

Додатками №1, №3, № 4, №5, №6, №7, №8, №9 до договору сторони погодили обсяги постачання теплової енергії, тарифи та порядок розрахунків за теплову енергію, схему абонентської теплотраси, що знаходиться на балансі абонента, акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін, умови припинення подачі теплової енергії, дані по будинках абонента, опалення і гаряче водопостачання яких здійснюється від теплових мереж енергопостачальної організації та дані про теплові навантаження об'єктів теплопостачання абонента.

Відповідно п. 2 додатку № 4 до договору, абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у Районному відділі тепло збуту № 3 за адресою: вул. Щекавицька, буд. 37/48, розрахункова група, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Сплату за вказаними в п. 2 цього додатку №4 документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця (п.3), при цьому: в разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому пред'являється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць (згідно додатку № 1 до договору). У випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками (п. 3.1), абонентам, що не мають приладів обліку щомісячно виставляється до сплати кількість теплової енергії згідно до договірних навантажень з урахуванням середньомісячної розрахункової температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та фактичного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді (п. 3.2).

Позивач в обґрунтуванні позовних вимог відзначив, що на виконання умов договору ним було поставлено відповідачу у період з жовтня 2014 року по березень 2015 року теплову енергію на загальну суму 334 789,92 грн.. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо здійснення розрахунків по оплаті за теплову енергію своєчасно та в повному обсязі не виконав, сплатив тільки частину боргу у сумі 329 798,94 грн., у зв'язку з чим у відповідача залишився борг перед позивачем у розмірі 4 583,30 грн.

Договір №103-0067 за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як вбачається з розгорнутого розрахунку позивача, який приєднано до матеріалів позову, за період жовтня 2014 року по травень 2017 року по договору №103-0067 від 08.08.2000 за відповідачем обліковувався борг у сумі - 4 583,30 грн. (а/с 14)

В подальшому, 31.10.2017 позивачем було надано до матеріалів справи ще один розгорнутий розрахунок за період з червня по жовтень 2017 року по договору №103-0067 від 08.08.2000, з якого вбачається, що за відповідачем борг відсутній, при цьому зазначено, що 20.09.2017 було сплачено 4 583,30 грн. боргу. (а/с 76)

Відповідно до листа Комунального підприємства "Головний інформаційно - обчислювальний центр" за вих.№02-4131 від 12.10.2017 (а/с 81) зазначено інформацію, що у травні - вересні 2015 року деякі мешканці Житлово-будівельного кооперативу "Верстат-11" оплатили рахунки за комунальні та інші послуги за попередні періоди (вересень - грудень 2014 року та лютий - березень 2015 року) через рахунки Комунального підприємства "Головний інформаційно - обчислювальний центр", в той час, як з 03.04.2015 позивач припинив розрахунки через ГІОЦ.

Також у вказаному листі зазначено, що кошти за централізоване опалення та постачання гарячої води, від розщеплення оплат мешканців будинку 1/60А по пр. Свободи в м. Києві, які надійшли на міський розподільчий рахунок, були перераховані на розрахункові рахунки Публічного акціонерного товариства "Київенерго" із спеціальним режимом використання в наступному порядку:

- р/р 01 (централізоване опалення) - у травні місяці 2015 року на суму 248,55 грн., у серпні місяці 2015 року на суму 62,65 грн.;

- р/р 01 (централізоване постачання гарячої води): у травні місяці 2015 року на суму 2455,48 грн., у червні місяці 2015 року 313,25 грн., у липні місяці 2015 року на суму 87,71 грн., у серпні місяці 2015 року 146,42 грн., у вересні місяці 2015 року на суму 351,12 грн..

Всього на загальну суму 3 665,18 грн.

ГІОЦ серед іншого повідомило про технічну неможливість повернення зазначених коштів на розрахунковий рахунок відповідача внаслідок того, що кошти за опалення та гарячу воду були перераховані на рахунки Публічного акціонерного товариства "Київенерго" із спеціальним режимом використання, а на звернення ГІОЦ із проханням про їх повернення на міський розподільчий рахунок для подальшого вірного зарахування Публічне акціонерне товариство "Київенерго" кошти не повернуло.

Листом за вих.№ 050КЕК/14/2/16086 від 30.10.2017 (а/с 98) Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на звернення відповідача та Комунального підприємства "Головний інформаційно - обчислювальний центр" повідомило, що для можливості повернення помилково перерахованих коштіву сумі 311,20 грн. та 3 353,98 грн. необхідно надати додаткову інформацію по вищезазначеним платежам Комунальним підприємством "Головний інформаційно - обчислювальний центр".

Суд першої інстанції, посилаючись на вищенаведене листування, дійшов висновку, що кошти у загальному розмірі 3 665,18 грн., котрі позивач обліковує, як заборгованість відповідача, були сплачені мешканцями будинку №1/60А по пр. Свободи в м. Києві за поставлену позивачем теплову енергію за періоди вересень - грудень 2014 року та лютий - березень 2015 року, і в подальшому, зараховані на рахунки самого позивача, а тому в цій частині позову місцевим господарським судом відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним у матеріалах справи доказам.

Щодо решти заявленої позивачем до стягнення суми основного боргу у розмірі 918,12 грн. (4583,30 грн. - 3665,18 грн.) місцевим господарським судом відзначено, що така сплачена відповідачем після порушення провадження у даній справі. За оцінкою місцевого господарського суду, сплата боргу у розмірі 918,12 грн. після порушення провадження у даній справі, підтверджується актом звірки розрахунків станом на 30.09.2017, який підписаний між сторонами. У зв'язку з чим, місцевий господарський суд дійшов висновку, що провадження у справі № 910/16694/17 в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 918,12 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали даної справи, не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припинення на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України (яка була чинна на момент прийняття судового рішення) провадження у справі на суму 918,12 грн., беручи до уваги наступне.

Припиняючи провадження у справі на суму боргу у розмірі 918,12 грн. місцевий господарський суд послався на акт звірки розрахунків станом на 30.09.2017, який підписаний між сторонами, зазначаючи про те, що вказаний борг було сплачено відповідачем після порушення провадження у справі №910/16694/17.

Внаслідок дослідження матеріалів справи колегією суддів встановлено наявність акту звірки розрахунків станом на 30.09.2017, у якому зазначено, що борг відповідача перед відповідачем відсутній, оскільки у вересні 2017 року на розрахунковий рахунок позивача надійшла сума 4 583,30 грн. Вказаний акт звірки підписаний двома сторонами та скріплено печатками підприємств. (а/с 78)

Крім того, 31.10.2017 позивачем було надано до матеріалів справи розгорнутий розрахунок за період з червня по жовтень 2017 року по договору №103-0067 від 08.08.2000, з якого вбачається, що за відповідачем борг відсутній, при цьому зазначено, що 20.09.2017 відповідачем було сплачено на користь позивача - 4 583,30 грн. боргу. (а/с 76)

Тобто, з поданого позивачем розрахунку відповідно вбачається, що сам позивач не заперечує відсутність основного боргу за відповідачем за названий ним спірний період.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, наголошував про сплату основного боргу ще у травні - вересні 2015 року, посилався, при цьому, на вищезгаданий лист Комунального підприємства "Головний інформаційно - обчислювальний центр" за вих.№02-4131 від 12.10.2017 (а/с 81).

Позовну заяву у даній справі згідно відбитку реєстраційного штемпелю суду першої інстанції зареєстровано - 27.09.2017 вх. №16694.

Як вбачається із матеріалів справи, провадження у даній справі згідно ухвали Господарського суду міста Києва порушено - 02.10.2017.

В пунктах 4.4., 4.5. постанови № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З урахуванням зазначених приписів процесуального закону, які були чинними на момент прийняття судового рішення у справі, беручи до уваги те, що провадження у справі порушено 02.10.2017, в той же час, згідно розрахунку позивача, двостороннього акту звірки сторін станом на вересень 2017 року, інформації Комунального підприємства "Головний інформаційно - обчислювальний центр" вбачається, що борг за відповідачем у справі був відсутній ще у вересні 2017 року, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову на суму 918,12 грн., оскільки його сплачено відповідачем ще до порушення провадження у справі.

Слід зауважити, що сторонами факт сплати основного боргу до порушення провадження у справі не заперечувався. Будь-яких інших доказів первинного характеру, які б підтверджували інший період сплати стороною боргу до матеріалів справи жодною із сторін не надано.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення в частині припинення провадження на суму боргу 918,12 грн. підлягає частковому скасуванню, з прийняттям нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволені позову.

Крім того, позивачем у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати по договору, заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 3 271,58 грн. та 66 665,35 грн. інфляційних втрат за загальний період жовтень 2014 року по серпень 2017 року згідно розрахунку здійсненого позивачем. (а/с 9)

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що факту наявності боргу відповідача у період за який позивач просить суд стягнути 3% річних та інфляційні втрати, у заявленому розмірі позивач не довів, при здійсненні розрахунку похідних вимог, часткові оплати боргу позивачем не враховані, дійшов висновку відмовити в задоволенні позову у відповідній частині у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що 31.10.2017 позивачем було надано до матеріалів справи розгорнутий розрахунок по основному боргу за період з червня по жовтень 2017 року згідно договору №103-0067 від 08.08.2000, з якого вбачається, що за відповідачем основний борг відсутній. При цьому, розрахунку похідних вимог з врахуванням періодів здійснення основного боргу оплат та їх доказів до матеріалів справи не надано.

У доводах апеляційного оскарження позивач просить скасувати судове рішення та задовольнити позов в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних. При цьому, позивач як і в суді першої інстанції, не надав апеляційному господарському суду детального розрахунку похідних вимог, з врахуванням здійснених оплат та доказів їх здійснення із зазначенням чітких періодів. Розрахунок похідних вимог здійснений позивачем із зазначенням станом на вересень 2017 року боргу відповідача у сумі 4 583,30 грн. Звертає увагу на себе те, що позивачем не надано доказів первинного розрахункового характеру стосовно погашення відповідачем вказаної суми боргу саме 20.09.2017 (банківських виписок, платіжних доручень, тощо), як зазначено про це позивачем у його розрахунку наданому суду 31.10.2017. (а/с 76) В той же час, як стверджує відповідач та згідно інформації Комунального підприємства "Головний інформаційно - обчислювальний центр" вбачається, що більша частина вказаного боргу була погашена відповідачем ще у травні-вересні 2015 року. Тобто, відомості сторін щодо періодів погашення боргу значно різняться.

Відтак, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів позбавлена можливості встановити чи існували реальні періоди прострочення виконання зобов'язання та здійснити, як перевірку наданого позивачем розрахунку, так і виконати власний розрахунок похідних вимог за відсутності достеменних відомостей, що підтверджені первинними розрахунковими документами, стосовно періодів погашення основного боргу.

Таким чином, колегія суддів, дослідивши наведені позивачем розрахунки похідних вимог, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в їх задоволенні у зв'язку із недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Статтею 277 ГПК України, визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За результатом апеляційного перегляду даної справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 по справі №910/16694/17 скасувати в частині припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України щодо позовних вимог про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Верстат-11" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" основного боргу у сумі 918,12 грн. з прийняттям нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та у зв'язку із відмовою у позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275, 276, 277, 281-285 та розділом ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 по справі №910/16694/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 по справі №910/16694/17 скасувати в частині припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України щодо позовних вимог про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Верстат-11" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" основного боргу у сумі 918,12 грн. з прийняттям нового судового рішення, виклавши резолютивну частину у наступній редакції:

«У задоволенні позовних вимог відмовити повністю».

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16694/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 19.01.2018.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Б.В. Отрюх

Л.В. Чорна