ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" січня 2018 р. Справа № 18/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В.,

розглянувши матеріали скарги Фізичної особи-підприємця Рябоха Володимира Івановича на бездіяльність начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у виконавчому провадженні №12501410

у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Млинівський Агротехсервіс"

до відповідача Рябоха Володимира Івановича

про стягнення в сумі 91 880 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03 вересня 2008 року у справі №18/15 господарським судом вирішено стягнути з підприємця Рябоха Володимира Івановича на користь Відкритого акціонерного товариства "Млинівський агротехсервіс" 91 880,00 грн. отриманих без достатньої правової підстави, витрати по сплаті державного мита в сумі 919,00 грн., витрат на оплату послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

На виконання рішення від 03 вересня 2008 року Господарським судом Рівненської області 22 вересня 2008 року видано відповідний наказ.

02 січня 2018 року Фізична особа-підприємець Рябоха Володимир Іванович звернувся до господарського суду Рівненської області зі скаргою на бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, відповідно до змісту якої скаржник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо зняття (скасування) арешту майна та оголошення заборони на його відчуження, накладених постановою державного виконавця від 01 червня 2009 року у виконавчому провадженні №12501410;

- зобов'язати начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області зняти (скасувати) арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, накладених постановою державного виконавця від 01 червня 2009 року у виконавчому провадженні №12501410.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 січня 2018 року, для розгляду скарги визначено суддю Бережнюк В.В..

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Із наявного в матеріалах справи листа в.о. начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 16 листопада 2017 року за вих.№75965 слідує, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП), виконавче провадження №12501410 завершено 30.08.2011 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв'язку з відсутністю майна боржника). В межах зазначеного виконавчого провадження 01.06.2009 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Водночас, більш вичерпної інформації відділ надати не може, оскільки виконавче провадження , на підставі якого накладено вищезазначений арешт боржника, знищено, відповідно до "Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби", затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2275/5 від 25.12.2008 року (з подальшими змінами).

З листа в.о. начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 21 грудня 2017 року за №87260 слідує, що виконавче провадження №12501410 було відкрито на підставі наказу від 22 вересня 2008 року №18/15, виданого Господарським судом Рівненської області.

В подальшому 29 грудня 2017 року скаржник (Рябоха В.І.) звернувся до начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з заявою про скасування постанов у завершених виконавчих провадженнях, відповідно до змісту якої боржник просив зняти арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою державного виконавця від 01.06.2009 року.

У поданій скарзі боржник зазначає, що після звернення 29 грудня 2017 року до органу ДВС із заявою про зняття арешту майна боржника, станом на 02 січня 2018 року (наступний робочий день після подання заяви) вказана заява не задоволена, що вказує на бездіяльність у цьому питанні начальника органу ДВС.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ст. 341 ГПК України, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Також, суд зазначає, що десятиденний строк для подання скарги був встановлений ч.1 ст. 121-2 ГПК України в редакція, яка діяла до 15.12.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

З наявних матеріалів скарги а також змісту самої скарги вбачається, що 16 листопада 2017 року боржник дізнався про ймовірне порушення свого права (чинність арешту майна боржника).

Отже, фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, дають підстави суду дійти висновку, що скаржником пропущено десятиденний строк для подання скарги, оскільки про наявність постанови державного виконавця від 01.06.2009 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження боржник дізнався 16 листопада 2017 року, а зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність начальника РМВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області та зобов'язання зняття (скасування) арешту та оголошення заборони на його відчуження визнання спірної постанови ДВС неправомірною та її скасування боржник звернувся до суду тільки 02 січня 2018 року.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до начальника відділу стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника), а норми ГПК України встановлюють початок обчислення такого строку - з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Як зазначалося вище, десятиденний строк для подання скарги є процесуальним строком, і тому, відповідно до ч. 2 ст. 341 ГПК України, може бути поновлений за наявності поважних причин його пропуску за заявою скаржника.

Проте, скаржником заяви про поновлення пропущеного строку для подання скарги до суду не було надано.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, подання Фізичною собою-підприємцем Рябохою Володимиром Івановичем скарги після закінчення процесуальних строків на подання скарги до суду без заяви про поновлення пропущеного строку для подання скарги, дає підстави суду дійти висновку про залишення скарги без розгляду на підставі ч.2 ст. 118 ГПК України.

Слід зазначити, що статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Так згідно частини 1 вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Порядок оскарження рішення, дій та бездіяльності начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець врегульовано ч. 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", згідно положень якої рішення дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Одночасно суд звертає увагу, що заявник не позбавлений права звернутится до господарського суду із позовом про зняття арешту з майна в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 118, 232, 234, 235, 255-257, 339-341 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Фізичної особи-підприємця Рябохи Володимира Івановича на бездіяльність начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у виконавчому провадженні №12501410 залишити без розгляду.

Відповідно до ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 04 січня 2018 року.

Суддя Бережнюк В.В.