ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.18 Справа № 917/140/17

за позовом Заступника прокурора Полтавської області (вул. 1100 - річчя Полтави, буд.7, м. Полтава, 36000) в інтересах держави в особі

Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського, буд.12/2, м. Київ, 01008);

Міністерства аграрної політики та продовольства України (вул. Хрещатик, буд.24, м. Київ, 01001)

до 1. Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області (вул. Ярослава Мудрого, буд.35, м. Гребінка, Полтавська область, 37400)

2. Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, буд.1, м. Київ, 01033)

про визнання недійсними та скасування рішення виконавчого комітету та свідоцтв про право власності, визнання права власності

Суддя Ціленко В.А.

Секретар судового засідання: Білоус О.В.

Представники:

від прокуратури: Вороненко Л.М.

від позивача1: Чемерис В.М.,

від позивача2: Чемерис В.М.,

від відповідача1: не з'явився;

від відповідача2: Охріменко О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.11.2017р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 10.01.2018р.

З 15.12.2017р. вступила в дію нова редакція Господарського процесуального кодексу України, викладена у розділі 1 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII. Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІ "Перехідні положення", справи в судах першої інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нового ГПК України.

Так як, Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України не передбачають можливості завершення розгляду справ за правилами того процесу, за яким їх розгляд був розпочатий, а законодавцем взагалі не врегульовано порядок переходу судами на нові форми господарського судочинства, як в частині форм і стадії господарського процесу, так і в частині процедури оформлення такого переходу, враховуючи клопотання сторін суд вважає за доцільне продовжити розгляд справи в рамках загального позовного провадження, перейшовши на стадію розгляду справи по суті, у порядку та строки визначені главою 6 Господарського процесуального кодексу України, з моменту оголошення головуючим відкритим судового засідання.

До початку розгляду справи Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" подані клопотання від 09.01.2018 за № 130-2-21/70, № 130-2-21/71 про витребування у Державної аудиторської служби України засвідченої копії Звіту про результати ревізії у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2013 рік від 29.11.2013 рік, пояснень щодо повідомлення про результати державного аудиту безпосередньо Міністерства, а також про огляд у судовому засіданні веб - сайту на якому розташований Звіт, з метою встановлення і фіксування його змісту.

Розглянувши подані клопотання, суд прийшов до висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки вказаний Звіт Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" попередньо був долучений до матеріалів справи, його зміст стосується лише фінансової дисципліни підпорядкованих Міністерству компаній, а не їх майнового стану, та не містить інформації, що стосується предмету спору.

Суть справи: Розглядається заява Заступника прокурора Полтавської області про: 1) визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради №43 від 01.02.2012 "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор"; 2) визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САН №535440 від 21.02.2012 про право приватної власності на майновий комплекс - будівлі та споруди загальною площею 13168,2 кв. м., розташовані по пров. Пирятинський, 46 м. Гребінка, Полтавської області, видане виконкомом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; 3) визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САН №535441 від 21.02.2012 про право приватної власності на майновий комплекс - будівлі та споруди, загальною площею 5368,2 кв. м, розташовані по пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області, видане виконкомом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; 4) визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - майнові комплекси, які розташовані: по провулку Пирятинський, 46, місто Гребінка Полтавської області, площею 13168,2 кв. м., по провулку Пирятинський, 7, місто Гребінка Полтавської області, площею 5368,2 кв. м.

Представник прокуратури позов підтримує в повному обсязі посилаючись на те, що журнал обліку вихідної кореспонденції Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" є одностороннім документом, не відноситься до документів суворої звітності, не оформлений належним чином. Вказаний журнал лише підтверджує факт реєстрації вихідної кореспонденції, однак не є доказом отримання її позивачем. Докази отримання зазначеного листа відсутні. Крім того, звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи наявна копія відповіді Гребінківського міського голови №02-24/212 від 07.04.2017, за змістом якої спірне рішення взагалі не оприлюднювалося. За таких обставин, у позивачів була відсутня об'єктивна можливість бути обізнаними про порушення своїх майнових прав з моменту вчинення відповідних дій відповідачами.

Кабінет Міністрів України позовні вимоги підтримує та зазначає, що йому стало відомо про прийняття оскаржуваного рішення після звернення Прокуратури Полтавської області з листом від 26.08.2016 із запитанням про обізнаність Уряду про спірні правовідносини. До даного звернення була відсутня будь - яка інформація стосовно прийнятих рішень про оформлення права приватної власності на майновий комплекс філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор", а також відсутня інформація стосовно факту прийняття рішення виконавчим комітетом Гребінківської міської ради про оформлення права приватної власності на зазначений майновий комплекс.

Міністерство аграрної політики та продовольства України в письмових поясненнях посилається на те, що порядок здійснення діловодства в Міністерстві аграрної політики та продовольства України визначений наказом від 03.07.2012 № 390 "Про затвердження Інструкції з діловодства Міністерства аграрної політики та продовольства України", яка була чинна на момент реєстрації документів. Пунктом 159 Інструкції з діловодства передбачено, що реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Згідно із пунктами 170,171 Інструкції з діловодства у разі впровадження автоматизованої форми реєстрації документів формується банк реєстраційних даних в електронному вигляді, а за наявності локальної мережі - центральний банк реєстраційних даних. За допомогою автоматизованих реєстраційних банків даних працівники забезпечуються інформацією про всі документи і місце їх розташування. У разі застосування карткової або автоматизованої форми реєстрації всіх категорій документів (вихідних, вхідних, внутрішніх) оформлюється реєстраційно - контрольна картка із зазначенням обов'язкових реквізитів. Отже, в інформаційно - пошуковій системі організаційно - розпорядчої документації Міністерства аграрної політики та продовольства України відсутня інформація щодо Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" про оформлення права власності на майновий комплекс філії "Гребінківський елеватор" від 28.03.2012 за вих. № 130-2-802/2-15/2032, а також відсутній звіт та відомості про результати ревізії Держфінінспекції від 29.11.2013, проведеної у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" просить суд застосувати наслідки пропуску позовної давності позивачем та відмовити у позові посилаючись на те, що листом № 130-2-802/2 -15/2023 від 28.03.2012р. надало Міністерству аграрної політики та продовольства України інформацію про отримання свідоцтв на право приватної власності на спірні об'єкти. Інформація щодо прийняття рішень органами місцевого самоврядування та реєстрації права власності у Державному реєстрі прав є загально доступною та відкритою, що на офіційному сайті Державної аудиторської служби України міститься Звіт про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2013 рік, датований 29 листопада 2013 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 25.03.2010 року САЕ № 000056, від 25.03.2010 року САЕ № 000057, виданих виконавчим комітетом Гребінківскої міської ради, власником майнового комплексу нежитлових будівель та споруд, розташованих по пров. ІІирятинський, 46 та пров. ІІирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області значиться держава в особі Кабінету Міністрів України в господарському управлінні Державної акціонерної компанії «Хліб України» в оперативному управлінні ДП «Гребінківський елеватор", форма власності - державна. Постановою Кабінету Міністрів України N 764 від 11.08.2010 року "Про заходи з утворення державного підприємства" утворено ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з віднесенням його до сфери управління Мінагрополітики. Відповідно до пункту 5 даної постанови статутний капітал державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК «Хліб України», що ліквідується, з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів товариства, у тому числі і шляхом передачі цілісного майнового комплексу дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Гребінківський елеватор».

Згідно акту приймання - передачі цілісного майнового комплексу від 20.01.2011 р. №15 державному підприємству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» передано цілісний майновий комплекс ДП ДАК «Хліб України» «Гребінківський елеватор», до складу якого входить комплекс нежитлових будівель та споруд, розташованих по пров. ІІирятинський, 46 та пров. ІІирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області.

В п. 5.1 статуту ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України", затвердженого наказом Мінагрополітики від 08.09.2010 року N 549, було передбачено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 06.06.2011 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764 «Про заходи з утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» погоджено пропозицію Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у державне Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», повноваження з управління корпоративними правами якого здійснює зазначене Міністерство. Установлено, що 100 відсотків акцій державного Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України. Державне Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача у заставу тощо. Також постановлено Міністерству аграрної політики та продовольства України здійснити в установленому порядку заходи, пов'язані з перетворенням державного підприємства «Державна продовольчо - зернова корпорація України».

07.07.2011р. Міністерством аграрної політики та продовольства України прийнято наказ № 325, яким реорганізовано державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом його перетворення у Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо - зернова корпорація України». Згідно вищевказаного наказу установлено, що статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (пункт 4 наказу).

Пунктами 1.4,1.6 статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" визначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами товариства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593 "Про внесення зміни до постанови КМУ від 11.08.2010 №764 здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України". Товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Згідно пункту 4.3 статуту Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Мінагрополітики України № 634 від 17.11.2011р., товариство є власником майна (у тому числі коштів, матеріальних та нематеріальних активів), переданого йому засновником та акціонерами як вклади до статутного капіталу товариства, або в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Наказом голови правління ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" №180 від 18.11.2011 затверджено Положення про філію ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор". У результаті реорганізації державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до переліку необоротних активів, що передавались як вклад (внесок) до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» увійшли об'єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресами: Полтавська область, м. Гребінка, пров. Пирятинський, 46 та пров. Пирятинський, 7.

В січні 2012 року філія Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор» звернулася до виконавчого комітету Гребінківської міської ради з заявою № 79 від 18.01.2012р. про оформлення права приватної власності на майновий комплекс будівель і споруд, що знаходяться за адресами: м. Гребінка, пров. Пирятинський, 46, та м. Гребінка, пров. Пирятинський,7. Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради прийнято рішення № 43 від 01.02.2012р. «Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор», вирішено видати Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтво на право власності (із зазначенням форми власності - приватна) на вищезазначені нежитлові об'єкти . На виконання вказаного рішення виконавчим комітетом Гребінківської міської ради 21.02.2012р. видано свідоцтва серії САН №535440, серії САН №535441 про право приватної власності на нерухоме майно, що розташовано по пров. Пирятинський, 46, м. Гребінка, Полтавської області та пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області . Право приватної власності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на вказані об'єкти нерухомого майна було зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідними інформаційними довідками з цього Реєстру від 28.12.2016р. Прокурор у позові просить визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради №43 від 01.02.2012 "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор", визнати недійсними та скасувати свідоцтво серії САН №535440 від 21.02.2012 про право приватної власності на майновий комплекс по пров. Пирятинський, 46 м. Гребінка, свідоцтво серії САН №535441 від 21.02.2012 про право приватної власності на майновий комплекс по пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка; визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на майнові комплекси, які розташовані по провулку Пирятинський, 46, місто Гребінка, площею 13168,2 кв. м., та провулку Пирятинський, 7, місто Гребінка Полтавської області, площею 5368,2 кв. м.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що оспорювані рішення та свідоцтва про право власності видані за відсутності документів, що підтверджують зміну форми власності зазначеного майнового комплексу з державної на приватну форму власності. Відповідно до положень Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації від 07.07.1999" Гребінківський елеватор, який розташований в м. Гребінка Полтавської області, не підлягає приватизації, а у "Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані", зазначене підприємство відсутнє. Таким чином, майно вказаного підприємства не могло бути приватизоване або корпоратизоване.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 141 Господарського кодексу України передбачено, що до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств або їх структурних підрозділів, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Види майна, що може перебувати виключно у державній власності, відчуження якого недержавним суб'єктам господарювання не допускається, а також додаткові обмеження щодо розпорядження окремими видами майна, яке належить до основних фондів державних підприємств, установ і організацій, визначаються законом.

Відповідно до статті 145 Господарського кодексу України зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом. Правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону або шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства чи майнового комплексу його структурного підрозділу в оренду.

Статутом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» передбачено, що засновником товариства є держава в особі Кабінету міністрів України (пункт 1.4), акціонерами товариства є, у тому числі, держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій товариства (пункт 7.1).

Відповідно до Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» Гребінківський елеватор входить в Перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації . В Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, вказаний об'єкт відсутній.

Частиною 2 статті 325 Цивільного кодексу України встановлено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Зокрема, частиною 3 статті 86 Господарського кодексу України передбачено, що забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ. Отже, внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу забороняється. І відповідно, юридичній особі не може належати те майно на праві приватної власності, якщо інше прямо не передбачено законом.

Відповідно до частини 2, частини 3 статті 1 Закону України «Про акціонерні товариства» діяльність державної керуючої холдингової компанії, державних холдингових компаній та державних акціонерних товариств, єдиним засновником та акціонером яких є держава в особі уповноважених державних органів, регулюється цим Законом, з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними Законами. Особливості створення акціонерних товариств у процесі приватизації та корпоратизації, їх правового статусу та діяльності у період до виконання плану приватизації (розміщення акцій) визначаються законодавством про приватизацію та корпоратизацію.

ОСОБА_4 України «Про акціонерні товариства», ні чинне законодавство про приватизацію та корпоратизацію не передбачають, що заборона щодо внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу товариства не розповсюджується на випадки перетворення державних унітарних комерційних підприємств в акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належить державі. У Публічному акціонерному товаристві «Державна продовольчо-зернова корпорація України» державна частка у статутному капіталі становить сто відсотків, а отже відповідно до частини 2 статті 22 Господарського кодексу України останнє є суб'єктом господарювання державного сектора економіки. Частина 5 цієї статті визначає, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Отже, ПАТ «ДПЗКУ», як суб'єкт господарювання, що належить до державного сектора економіки, здійснює свою діяльність на основі права господарського відання, а спірне майно, до виключення його з переліку, що не підлягає приватизації, та завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку залишається об'єктом права державної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 113, ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності, здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Пунктом 1.4 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" визначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами товариства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593 "Про внесення зміни до постанови КМУ від 11.08.2010 №764 здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України".

Згідно з п. 1.6 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Згідно вимог Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999, Гребінківський елеватор не підлягає приватизації, а у "Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані", зазначене підприємство відсутнє. Таким чином, майно вказаного підприємства не могло бути приватизоване або корпоратизоване.

Нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження (ч. 9 ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності").

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764" також встановлено, що державне Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом (ч. 2 ст. 145 ГК України).

Частиною 3 ст. 145 ГК України передбачено, що правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону.

Рішення про зміну режиму майна Кабінетом Міністрів України не приймалося. Доказів в спростування цього відповідачами суду не надано. У зв'язку з цим матеріалами справи не підтверджено зміну форми власності з державної на приватну.

Як встановлено судом, держава в особі Кабінету Міністрів України здійснила заходи щодо зміни організаційно - правової форми ДП "ДПЗК України" на ПАТ "ДПЗК України", і визначила останнього розмір статутного капіталу, проте майно, на суму вартості якого сформовано статутний капітал, у тому числі спірний комплекс нежитлових будівель Новополтавського елеватора, у власність ПАТ "ДПЗК України" переданий не був. Виконавчий комітет Гребінківської міської ради приймаючи оскаржуване рішення не з'ясував належності права власності на спірне майно та безпідставно визнав на нього право власності за ПАТ "ДПЗК України" чим самим порушено право та охоронюваний законом інтерес позивача.

Відповідно до статті 21,393 Цивільного кодексу України суд, за позовом власника майна, визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

На підставі викладеного суд встановив, що оспорюване рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради № 43 від 01.02.2012 "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор", яким вирішено видати Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо - зернова корпорація України" свідоцтво на право власності ( із зазначенням форми власності - приватна) на спірні нежитлові об'єкти, в розмінні норми ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України, порушує інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Разом з тим судом враховано, що згідно п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, вони є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Прийняте Гребінківською міською радою рішення "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор" є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію виконанням, а від так його скасування не породжує наслідків для власника майна оскільки у особи виникло правоволодіння, яке грунтується на правовстановлюючих документах. Таким чином, вимога прокурора про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, тобто ненормативного акту, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволена, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію фактом виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема такий спосіб як відновлення становища, яке існувало до порушення. Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсними свідоцтв про право власності. Окрім того, свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності (п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), а тому, як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав у судовому порядку, може бути предметом розгляду в господарських судах.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідач - ПАТ «ДПЗКУ» неправомірно набув права власності на спірне нерухоме майно, наразі фактично не визнає та оспорює вказане право Держави, у зв'язку з чим виник даний спір. Незаконне оформлення права приватної власності на об'єкти нерухомого майна за відповідачем - ДП «ДПЗКУ» та вибуття цих об'єктів з державної власності порушує інтереси держави у сфері реалізації прав власника об'єкта державної власності, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ним.

Держава Україна відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України є учасником цивільних відносин та має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 Цивільного кодексу України). Після набуття чинності Законом України від 21.09.2006 «Про управління об'єктами державної власності» повноваження щодо управління державним майном відповідно до статей 4, 5 цього Закону здійснює Кабінет Міністрів України. Виходячи із наведеного та положень статті 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Кабінет Міністрів України наділений правами власника на державне майно.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764 «Про заходи з утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Міністерство аграрної політики та продовольства України здійснює повноваження з управління корпоративними правами держави щодо ДАК «Хліб України».

Отже, власником спірного нерухомого майна є держава в особі Кабінету Міністрів України, а органом, уповноваженим на управління корпоративними правами ДАК «Хліб України», є Міністерство аграрної політики та продовольства України, у зв'язку із чим спірне майно підлягає поверненню у власність держави в особі Кабінету Міністрів України. Таким чином, позовні вимоги прокурора про визнання недійсними свідоцтв та про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України права власності на нерухоме майно - майнові комплекси, які розташовані: по провулку Пирятинський, 46, місто Гребінка Полтавської області, площею 13168,2 кв. м., по провулку Пирятинський, 7, місто Гребінка Полтавської області, площею 5368,2 кв. м. є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно статті 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення його повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Разом з цим, ані Кабінетом Міністрів України, ані Міністерством аграрної політики та промисловості України на даний час не вжито заходів до усунення порушень законодавства, що призвели до вибуття з державної власності нежитлових об'єктів по пров. Пирятинський, 46 та пров. Пирятинський, 7, у місті Гребінка Полтавської області.

За змістом положень статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 4 ст. 29 ГПК (у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом) у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Строк, у межах якого пред'являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність (ст. 256 ЦК України).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), перебіг якої, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред'явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється однаково - з моменту, коли особа довідалася або мала об'єктиву можливість довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органів державної влади, права та інтереси яких він захищає, то і перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на положення статті 261 Цивільного кодексу України, статті 29 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» перебіг строку позовної давності починається не з дня виявлення прокурором порушень законодавства під час здійснення перевірки, а з моменту коли орган в інтересах якого звертається прокурор довідався або міг довідатися про порушення своїх прав. Зокрема, оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органу, який, на думку прокурора, мав відповідні повноваження щодо спірного майна, то й перебіг позовної давності мав розпочатися з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган, а не прокурор.

Отже, закон пов'язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом коли саме уповноваженому органу, право якого порушено внаслідок прийнятого незаконного рішення, стало відомо про таке порушення.

Кабінету Міністрів України та Міністерству аграрної політики та продовольства України про вказані порушення раніше не було відомо, оскільки спірне рішення про видачу свідоцтва про право приватної власності приймалось без їх участі. Органами державного контролю своєчасно не виявлено вказані порушення у межах строку загальної позовної давності, передбаченої статтею 257 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України на захист порушених прав держави до суду не звертались.

Як вбачається з матеріалів справи позивачами стало відомо про прийняття оскаржуваного рішення виконавчим комітетом Гребінківської міської ради після звернення прокуратури Полтавської області із запитанням про обізнаність Кабінетом Міністрів України та Міністерством щодо зміни форми власності філією ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор», що підтверджується листом Секретаріату Кабінету Міністрів України № 14723/0/2-16 від 20.09.2016 (т.1 а.с.105) та листом Міністерства аграрної політики та продовольства України №'37-27-3-15/7920 від 31.05.2016 (т.1 а.с.103), тому позивачем не був пропущений передбачений ст.257 Цивільного кодексу України строк, у межах якого він і звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Судом не прийнято до уваги посилання ПАТ "ДПЗК України" на те, що Мінагрополітики та продовольства України стало відомо про оформлення ПАТ "ДПЗК України" права приватної власності на спірне майно з 28.03.2012р., з моменту направлення Міністерству інформації про об'єкти нерухомого майна для формування і ведення Єдиного реєстру об'єктів державної власності, так як в інформаційно - пошуковій системі організаційно- розпорядчої документації Міністерства аграрної політики та продовольства України відсутня інформація щодо Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" про оформлення права власності на майновий комплекс філії "Гребінківський елеватор" від 28.03.2012 за вих. № 130-2-802/2-15/2032. Належних доказів, які б свідчили про отримання Міністерством інформації про спірне майно відповідачем суду не надано.

Посилання ПАТ "ДПЗК України" на доступність позивача до відкритої публічної інформації щодо прийняття рішень органами місцевого самоврядування та реєстрації права власності у Державному реєстрі прав, судом до уваги не прийнято так, як відповідно до листа Гребінківського міського голови №02-24/212 від 07.04.2017, спірне рішення в установленому законом порядку не оприлюднювалося . За таких обставин, у позивачів була відсутня об'єктивна можливість бути обізнаними про порушення своїх майнових прав.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно.

Керуючись ст. 232-233,237-238,240 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Відмовити в позові в частині визнання недійсним рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради № 43 від 01.022012 "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор".

3.Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 535440 від 21.02.2012р. про право приватної власності на майновий комплекс - будівлі та споруди загальною площею 13168,2 кв. м., розташовані по пров. Пирятинський, 46 м. Гребінка, Полтавської області, видане виконавчим комітетом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

4.Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 535441 від 21.02.2012р. про право приватної власності на майновий комплекс - будівлі та споруди, загальною площею 5368,2 кв. м, розташовані по пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області, видане виконавчим комітетом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

5.Визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - майнові комплекси, які розташовані:

по провулку Пирятинський, 46, місто Гребінка Полтавської області, площею 13168,2 кв. м., а саме: силкорпус №2, А-8, загальною площею 2642,2 кв. м; силкорпус №1, А1-5, загальною площею 1162,3 кв. м; силкорпус №3, А2-5, загальною площею 1240,3 кв. м; силкорпус №5, А3-5, загальною площею 1195 кв. м; силкорпус №4, А4-5, загальною площею 1173,2 кв. м; силкорпус №6, А5-5, загальною площею 2414,9 кв. м; приймальна-лабораторія, Б-2, загальною площею 117,4 кв. м; магазин з підвалом, В-1, загальною площею 66,8 кв. м; альтанка (2 шт.). Г,г; будівля ПРУ, Д-1, загальною площею 151,8 кв.м; автомобільна вагова, Е-1, загальною площею 150,4 кв. м; автомобільна вагова, Є-1, загальною площею 152,9 кв. м; пождепо з насосною, майстерня, Ж-1, загальною площею 289,4 кв.м; підвал, З; приймальна установка автотранспорта, І-1, загальною площею 153,3 кв.м; сушарка, Й-2, загальною площею 149,1 кв.м; електро щитова, К-1, загальною площею 23,9 кв.м; сушарка, Л-2, загальною площею 149,9 кв.м; електроцех, М-1, загальною площею 49,6 кв.м; вбиральня, Н; навіс, О; адміністративний корпус, П-2, загальною площею 821,6 кв.м; вагонна вагова, Р-1; гараж, С-1; загальною площею 195,7 кв.м; гараж для автотракторного парку, С1-1, загальною площею 193,2 кв.м; свинарник, Т-1, загальною площею 530,0 кв.м; склад рідкого палива, У-1, загальною площею 58,3 кв.м; депо тепловоза, Ф-1, загальною площею 87,0 кв.м; вбиральня, X; сарай, Ч-1; асфальтоплощадка, №1; асфальтоплощадка, №2; асфальтоплощадка, №3; асфальтоплощадка, №4; асфальтоплощадка, №5; асфальтоплощадка, №6; асфальтоплощадка, №7; робоча башня, №8; резервуар води, мех. дільниця, №9; резервуар води, №10; огорожа, №11; пож. водопровід, №12; водопровід пож. мех.дільниця, №13; резервуар води, №14; насосна станція, №15; арт скважина, №16; водонапірна башня, №17; цистерна, №№18-21; цистерна, №22; під'їзна залізнична колія, №23; стрілочний перевод, №24; мережа каналізації, №25; мережа водопостачання, №26; газифікація, №27; водопровід, №28;

по провулку Пирятинський, 7, місто Гребінка Полтавської області, площею 5368,2 кв.м, а саме: лабораторія №2, А-1, а, загальною площею 80,7 кв.м; прохідна, Б-1, б, загальною площею 9,7 кв.м; вагова, В-1, в, загальною площею 89,0 кв.м; приймально - очисна башня, Г-3, г; загальною площею 175,1 кв.м; зерносклад №1, Д-1, загальною площею 891,4 кв.м; зерносклад №2, Е-1, загальною площею 1011,9 кв.м; зерносклад №3, Є-1, є, загальною площею 903,2 кв.м; зерносклад №4, Ж-1, загальною площею 959,4 кв.м; зерносклад №6, З-1, загальною площею 1226,7 кв.м; вбиральня, І; склад мішкотари, К-1, загальною площею 21,1 кв.м; площадка №1, №1; площадка №2, №2; площадка №3, №3; покриття двору, №4; мех. резервна площадка, №5; ворота прохідної, №6; ворота, №7; огорожа, №8; огорожа, №9; водогін, №10; під'їзна залізнична колія, №11.

6. Стягнути з Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області (вул. Ярослава Мудрого, буд.35, м. Гребінка, Полтавська область, 37400; ідентифікаційний код04057406) на користь Прокуратури Полтавської області (вул. 1100 - річчя Полтави, буд.7, м. Полтава, 36000; ідентифікаційний код 02910060) 78707 грн. 14 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, буд.1, м. Київ, 01033; ідентифікаційний код 37243279) на користь Прокуратури Полтавської області (вул. 1100 - річчя Полтави, буд.7, м. Полтава, 36000; ідентифікаційний код 02910060) 78707 грн. 14 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Суддя Ціленко В. А.