РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2017Справа № 910/10965/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» Міхно С.С.

до Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк»

про стягнення 118368472,63 грн.

За участі представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» Міхно С.С. звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 109084081,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27.08.2014 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та Публічним акціонерним товариством «Завод «Маяк» укладено Кредитний договір №KKPOD.137671.021, відповідно до умов вказаного договору, позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 2800000 дол. США з процентною ставкою 12,0% річних.

Відповідач в свою чергу неналежним чином виконав умови кредитного договору №KKPOD.137671.021 від 27.08.2014 щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, внаслідок чого, станом на 14.06.2017 за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 109084081,15 грн., з яких 66547734,14 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 20133568,55 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 22402778,46 грн. - пеня та штраф за несвоєчасне погашення кредиту.

В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог відповідно до якої просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 118368472,63 грн., з яких 68036481,47 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 25323853,79 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 25008137,37 грн. - пеня та штраф за несвоєчасне погашення кредиту

В обґрунтування поданої заяви позивач посилався на те, що останнім було здійснено перерахунок заборгованості відповідача станом на 24.10.2017 у зв'язку з чим звернувся до суду із вказаною заявою.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 46, 163 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі

Разом з тим, в ході розгляду справи, 21.09.2017 Публічним акціонерним товариством «Завод «Маяк» було подано заяву про призначення судово-економічної експертизи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В той же час, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні вказаної заяви.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте до початку розгляду справи через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов протягом усього часу розгляду справи на направив, разом з тим до початку розгляду справи через загальний відділ діловодства вкотре подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю направити уповноваженого представника в судове засідання. Крім того, в ході розгляду справи відповідачем було подано клопотання про застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням у зв'язку з чим суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 27.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - банк, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Завод «Маяк» (далі - позичальник, відповідач) був укладений Кредитний договір №KKPOD.137671.021 відповідно до п.1.1 якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпечення та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) на умовах, визначених цим договором. Сторони встановлюють, що зобов'язання банку з надання кредиту не є безвідкличними.

Відповідно до п.1.1.1 Договору, кредит надається у розмірі 2800000 дол. США.

Пунктами 1.1.2, 1.1.3 Договору сторони погодили, що термін користування кредитом до 26.08.2015. Процентна ставка за користування кредитом - 12,0% процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована.

Згідно з п.1.1 Договору, кредит надається позичальнику на наступні цілі: рефінансування заборгованості за кредитним договором №KKPOD.137671.005 від 30.07.2013.

За умовами п.2.3 Договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії не пізніше наступного банківського дня з дати укладення цього договору, при цьому моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені в заяві позичальника.

Період сплати процентів: з 1-го по 5-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. Заборгованість за процентами погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими (п.2.4 Договору).

Відповідно до п.2.7 Договору, розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому проценти нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається (п.2.8 Договору).

Згідно з п.4.2.1 Договору, позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії за фактичний строк користування кредитом, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.6.2 Договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі 19,0% процентів річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Нарахування процентів здійснюється щоденно, виходячи з 360 днів у році. Строк сплати даних процентів - у день їх нарахування.

За умовами п.6.4 Договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 6.5 Договору визначено, що Банк має право нараховувати позичальнику штраф в розмірі 2,0% (два) процента від суми кредиту, зазначеної в п.1.1.1 цього договору, у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п.4.2.3, 4.2.4, 4.2.5, 4.2.6, 4.2.8, 4.2.9, 4.2.9.1, 4.2.9.2, 4.2.9.3, 4.2.10, 4.2.11, 4.2.13, 4.2.16, 4.2.17, 4.2.17.1, 4.2.17.2, 4.2.17.3 цього договору за кожний факт порушення.

Відповідно до п.7.1 Договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

У відповідності до п.8.6 Договору, сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 3 (три) роки.

Так, на виконання умов кредитного договору №KKPOD.137671.021 від 27.08.2014, позивач надав відповідачу у користування кредитні кошти шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника, що підтверджується наявними в матеріалах справи Розпорядженням про видачу кредиту та банківськими виписками по рахунку відповідача.

Відповідач, в свою чергу, своїх зобов'язань із своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого, станом на 24.10.2017, за ним утворилася заборгованість з повернення кредитних коштів у сумі 68036481,47 грн., заборгованість за процентами в розмірі 25323853,79 грн.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (уповноважена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з нормами ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до положень ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов договору, надано відповідачеві кредит, зазначена обставина підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками по рахунку позичальника за період з 27.08.2014 по 14.06.2017 та не спростовується відповідачем.

Відповідачем у порушення умов кредитного договору №KKPOD.137671.021 від 27.08.2014 не виконано взяті на себе зобов'язання щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в строк, обумовлений графіком погашення заборгованості, внаслідок чого за ним утворилася прострочена заборгованість перед банком з повернення кредитних коштів у сумі 68036481,47 грн., заборгованість за процентами в розмірі 25323853,79 грн. що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовим рахункам відповідача та розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідачем порушено графік погашення кредитної заборгованості по кредитному договору №KKPOD.137671.021 від 27.08.2014.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності у Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» простроченої заборгованості за кредитним договором №№KKPOD.137671.021 від 27.08.2014 з повернення кредитних коштів у сумі 68036481,47 грн., заборгованості за процентами в розмірі 25323853,79 грн., перед банком належним чином доведений, документально підтверджений та позичальником не спростовано, а відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені та штрафу в розмірі 25008137,37 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів по кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За умовами п.6.4 Договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 6.5 Договору визначено, що Банк має право нараховувати позичальнику штраф в розмірі 2,0% (два) процента від суми кредиту, зазначеної в п.1.1.1 цього договору, у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п.4.2.3, 4.2.4, 4.2.5, 4.2.6, 4.2.8, 4.2.9, 4.2.9.1, 4.2.9.2, 4.2.9.3, 4.2.10, 4.2.11, 4.2.13, 4.2.16, 4.2.17, 4.2.17.1, 4.2.17.2, 4.2.17.3 цього договору за кожний факт порушення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд прийшов висновку про його обґрунтованість та арифметичну правильність, а відтак позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, щодо заявленого в ході розгляду справи відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, оскільки сторонами в договорі було визначено термін користування кредитом до 26.08.2015, суд приходить до висновку, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто кінцевого строку.

За приписами ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.8.6 Договору, сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 3 (три) роки.

Відтак враховуючи, що сторонами при укладенні кредитного договору було погоджено збільшити строк позовної давності, що не суперечить нормам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено визначений строк позовної давності, а відтак заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129 ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» (04073, м. Київ, Московський проспект, 8; ідентифікаційний код 14307423) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (01135, м. Київ, вул. В. Чорновола, 25; ідентифікаційний код 364701 (шістдесят вісім мільйонів тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят одну) грн. 47 коп. заборгованості по тілу кредиту, 25323853 (двадцять п'ять мільйонів триста двадцять три тисячі вісімсот п'ятдесят три) грн. 79 коп. заборгованості по процентам, 25008137 (двадцять п'ять мільйонів вісім тисяч сто тридцять сім) грн. 37 коп. пені, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 240000 (двісті сорок тисяч) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 29.12.2017

Суддя Я.В. Маринченко