ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2017 року Справа № 904/9084/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) ОСОБА_1,

суддів Орєшкіної Е.В., Широбокової Л.П.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання " на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2017р. у справі №904/9084/17 (суддя Бєлік В.Г., повне рішення складено 14.11.2017р.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область

до приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 739 928грн.68 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2017р. у справі №904/9084/17 позов публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ)"Нікопольський завод феросплавів" задоволено частково, з приватного акціонерного товариства (далі-ПрАТ) "Криворізький завод гірничого обладнання" на користь позивача стягнуто 71057грн.06коп. трьох процентів річних та 668871грн.62коп. пені, в решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо порушення відповідачем зобов"язань за договором поставки №161504/1506163 від 25.12.2015р. в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару;

- при цьому в мотивувальній частині рішення господарським судом було зазначено, що з огляду на положення п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент прийняття рішення), ст.233 Господарського кодексу України та з урахуванням обставин щодо наявності збитків відповідача від операційної діяльності та щодо проведення ним розрахунків за поставлений товар в повному обсязі є можливим зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій на 40 процентів до суми 401322грн.97коп.;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПрАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати в частині стягнення пені в сумі 401322грн.97коп., трьох процентів річних в сумі 71057грн.06коп., судового збору в сумі 11098грн.93коп. та прийняти нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 133774грн.32коп. та 11098грн.93коп. судового збору;

- у поданій скарзі йдеться про надання до суду першої інстанції клопотання щодо зменшення розміру пені на 80 процентів з посиланням на погашення заборгованості перед позивачем до звернення останнього до суду, підтвердження важкого майнового стану (збитковості) відповідача звітом про фінансові результати за 2016 рік, в якому відображена збитковість підприємства в сумі 41009000грн., на рішення господарського суду Дніпропетровської області, за якими на користь товариства з відкритого акціонерного товариства "Кам"янський машинобудівний завод" стягнуто грошові кошти в сумі 8359776грн.83коп., які на даний час не сплачені, про те, що позивачем жодними доказами не доведено факту виникнення у нього збитків, будь-яких інших негативних наслідків у зв"язку з допущеним простроченням виконання зобов"язання, про те, що штрафні санкції є лише санкціями за невиконання грошового зобов"язання, а не основним боргом і будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, а також про те, що заявлений розмір штрафних санкцій (пені), нарахований позивачем та стягнутий господарським судом в сумі 401322грн.97коп. занадто великий, не відповідає обставинам справи, розміру понесених позивачем збитків, може привести до ускладнення та навіть зупинки діяльності підприємства і підлягає значному зменшенню;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що складне фінансове становище, яке спричинено тяжкою економічною ситуацією в країні, не є підставою для зміни рішення суду, оскільки така ситуація носить загальний характер та стосується обох сторін, на те, що позивач не отримував від відповідача письмових повідомлень з приводу неможливості своєчасного виконання своїх договірних зобов"язань і зазначені дії відповідача, враховуючи значний період прострочення від 58 до 105 днів свідчать про те, що відповідач свідомо порушив вимоги ст.ст.193, 226 Господарського кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2015р. ПАТ"Нікопольський завод феросплавів" (постачальником) та ПрАТ"Криворізький завод гірничого обладнання" (покупцем) укладено договір поставки №161504/1506163, на підставі якого постачальник зобов"язався поставити покупцю, а покупець прийняти та оплатити згідно з п.3.4 договору феросплави на умовах, кількістю та строки, вказані у специфікаціях до договору, які є його невід"ємними частинами.

Згідно з п.3.4 договору покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дати поставки товару.

П.4.4. договору встановлено, що товар вважається поставленим постачальником, зокрема, за кількістю - відповідно кількості, вказаній у сертифікаті якості, накладній на відпуск товару на сторону з відміткою вагової та/або у товаросупровідних документах, що видані вантажовідправником.

П.7.6 договору передбачена відповідальність покупця у разі порушення строків оплати за поставлений товар у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у відповідному періоді за кожний день прострочення оплати.

Виходячи з умов договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 10629677грн.75коп., що підтверджується видатковими накладними та залізничними накладними:

- видаткова накладна № 006049 від 18.10.2016р. на суму 453 477,66 грн.;

- видаткова накладна № 006070 від 25.10.2016р. на суму 459 348,68 грн.;

- видаткова накладна № 008219 від 25.10.2016р. на суму 885 092,18 грн.;

- видаткова накладна № 008250 від 11.11.2016р. на суму 880 930,12 грн.;

- видаткова накладна № 006154 від 15.11.2016р. на суму 480 121,26 грн.;

- видаткова накладна № 008251 від 15.11.2016р. на суму 887 703,02 грн.;

- видаткова накладна № 008257 від 30.11.2016р. на суму 893 121,36 грн.;

- видаткова накладна № 006218 від 30.11.2016р. на суму 451 539,76 грн.;

- залізнична накладна № 45676954 від 22.12.2016р. на суму 2 129 814,19 грн.;

- залізнична накладна № 45676939 від 22.12.2016р. на суму 3 108 529,52 грн.

Оплату вартості отриманого товару відповідач здійснив з порушенням строків, встановлених договором.

У зв"язку з несвоєчасною оплатою позивач нарахував пеню в сумі 668871грн.62коп. та три проценти річних в сумі 71057грн.06коп..

Розрахунок вказаних сум виконано позивачем, виходячи з вартості товару по кожній накладній окремо з урахуванням періоду прострочення по цих накладених.

Загальний період прострочення по перелічених вище накладних для нарахування пені та трьох процентів річних визначено позивачем з 30.11.2016 по 12.05.2017р.р..

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ч.2 ст.625 Кодексу встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобовязань за договором поставки №161504/1506163 від 25.12.2015р. в частині своєчасної оплати вартості отриманого товару та ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про обґрунтоване нарахування позивачем пені та трьох процентів річних.

При цьому за наслідками перевірки розрахунку позивачем трьох процентів річних господарський суд вірно встановив, що останній відповідає вимогам чинного законодавства та задовольнив позовні вимоги в цій частині.

В процесі розгляду справи господарським судом відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені на 80 процентів до суми 133774грн.32коп..

В обґрунтування клопотання позивачем були покладені обставини, які ідентичні обставинам, викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За приписами ч.1 ст.43 Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов"язання, суд повинен з"ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об"єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов"язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення стороною порушення та його наслідків.

Приймаючи до уваги, що відповідачем здійснено розрахунки за поставлений товар у повному обсязі, наявність збитків відповідача за 2016 рік в сумі 38166тис.грн. та ненадання позивачем доказів в підтвердження збитковості підприємства господарський суд правомірно зменшив розмір належної до стягнення пені на 40 процентів до 401322грн.97коп..

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.

Між тим, в резолютивній частині рішення помилково зазначено про стягнення з відповідача пені в сумі 668871грн.62коп..

Тому рішення господарського суду слід частково змінити.

Доводи скаржника визнані колегією суддів необґрунтованими, оскільки ненадання позивачем доказів в підтвердження факту виникнення збитків не може слугувати достатньою підставою для зменшення штрафних санкцій до запропонованого скаржником розміру.

Інші доводи скаржника є безпідставними тому, що господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, виходив з інтересів обох сторін, які знаходяться в рівних економічних умовах.

Керуючись ст.ст.275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання " на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2017р. у справі №904/9084/17 залишити без задоволення;

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2017р. у справі №904/9084/17 змінити;

- викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" на користь публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" 71057грн.06коп. трьох процентів річних, 401322грн.97коп. пені та 11098грн.93коп. судового збору, видати наказ";

- в інших частинах рішення залишити без змін;

- видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом двадцяти днів з урахуванням положень ст.288 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 27.12.2017р.

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя Л.П.Широбокова