ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 рокуСправа № 915/1165/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя: В.В.Лашин

судді: Т.А. Величко

ОСОБА_1

При секретарі Є.О. Чеголя

За участю представників сторін:

Від відповідача ОСОБА_2 відділу м.Миколаїв - ОСОБА_3

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу міста Миколаєва

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 20.11.2017

у справі № 915/1165/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Прогрес Південь

до відповідача: Квартирно - експлуатаційного відділу міста Миколаєва

про: визнання результатів конкурсу недійсним

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_4

час та місце ухвалення судового рішення: 20.11.2017 р., м. Миколаїв вул. Адміральська 22.

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Південь» (у наступному за текстом ТОВ «Прогрес-Південь») звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі КЕВ м. Миколаєва) про визнання відхилення конкурсної пропозиції позивача до конкурсу від 02.10.2017 р., проведеного відповідачем, неправомірною; про визнання недійсними результатів конкурсу від 02.10.2017 р. на право укладання договору спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур, що знаходиться в Жовтневому районі Миколаївської області (Тернівський полігон) площею 1185 га.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачем в конкурсній документації висунуто вимоги (щодо досвіду вирощування сільськогосподарських культур, надання довідок щодо стосовно наявності працівників відповідних кваліфікацій, про надання оригіналу або нотаріально засвідченої копії витягу з реєстру Управління інформаційного забезпечення ГУНП про відсутність засудження за корисливі злочини, тощо), які не передбачені Методичними рекомендаціями щодо укладення договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України, затверджених заступником Міністра оборони України.

20.11.2017 р. ТОВ «Прогрес-Південь» звернулося до господарського суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві укладати договір спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур з переможцем конкурсу, проведеного 02.10.2017 р., а також вчиняти дії щодо проведення нового конкурсу стосовно обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці, що знаходиться в Жовтневому районі Миколаївської області (Тернівський полігон) площею 1185 га., враховуючи можливість відповідача укласти відповідний договір, що може значно утруднити виконання рішення господарського суду.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року (суддя Семенчук Н.О.) заяву ТОВ «Прогрес-Південь» задоволено частково. Заборонено КЕВ м. Миколаєва укладати договір спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур, що знаходиться в Жовтневому районі Миколаївської області (Тернівський полігон) площею 1185 га з переможцем конкурсу. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, КЕВ м. Миколаєва в апеляційній скарзі просить її скасувати в частині заборони відповідачеві укладати договір спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур з переможцем конкурсу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, оскільки судом допущено не лише порушення основоположного принципу невтручання в господарську діяльність субєкта господарювання, а також обмежено права власника користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Крім того, скаржник зазначає що на момент прийняття оскаржуваної ухвали договір спільної обробки землі, укладений з переможцем конкурсу вже існував.

Представник ТОВ Прогрес Південь в судове засідання не зявився. Про час, дату та місце його проведення товариство повідомлене належним чином.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України (чинного на момент ухвалення судового рішення) господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У статті 67 зазначеного Кодексу передбачені заходи забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спосіб забезпечення не суперечить приписам ст. 67 Господарського процесуального кодексу України та є співвідносним із заявленими позивачем вимогами.

Однак погодитися з цими висновками суду першої інстанції при розгляді заяви у спорі про визнання недійсним результатів аукціону не можна.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, гарантують можливість реалізації позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виходячи з розяснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Аналогічна правова позиція втілена у п. 45 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Одночасно з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Зазначені висновки знайшли своє відображення у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 р.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За приписами статті 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання недійсними результатів конкурсу на право укладання договору спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур та, що незалежно від результатів вирішення господарським судом спору в даній справі видача наказу та примусове виконання рішення за такими позовними вимогами не провадиться (у разі задоволення позову про визнання недійсними результатів аукціону з продажу спірних нежитлових результат аукціону вважатиметься недійсним з моменту прийняття судового акта), то відсутні обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у справі, що, в свою чергу, виключає правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в порядку статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Вищого господарського суду України від 26 вересня 2017 року у справі № 910/6453/17.

За таких обставин, судова колегія вважає, що достатніх правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Прогрес-Південь» шляхом заборони відповідачеві укладати договір з переможцем конкурсу не було, а тому оскаржувана ухвала господарського суду Миколаївської області підлягає скасуванню в цій частині.

Керуючись статтями 275-276, 282-283 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва задовольнити, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 20.11.2017 р. у справі № 915/1165/17 скасувати в частині задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва укладати договір спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур, що знаходиться в Жовтневому районі Миколаївської області (Тернівський полігон) площею 1185 га з переможцем конкурсу.

У задоволенні заяви в цій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 29.12.2017.

Головуючий суддя: В.В. Лашин

Суддя К.В. Богатир

Суддя Т.А. Величко