РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 Справа № 910/7987/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при

секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна"

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Горячев А.В. - представник за довіреністю б/н від 11.09.2017 р.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мир" (далі - СТОВ "Мир", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - ТОВ "Порше Лізинг Україна", відповідач) про зобов'язання вчинити певні дії.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу № 00011334 від 25.08.2015 р., що виявилось у ненаправленні позивачу рахунків для оплати лізингових платежів за об'єкт лізингу у період з лютого 2017 р. по травень 2017 р.

У позові СТОВ "Мир" просило зобов'язати ТОВ "Порше Лізинг Україна" виконати зобов'язання в натурі, що передбачене договором фінансового лізингу № 00011334 від 25.08.2015 р., а саме - надати йому рахунки на оплату лізингових платежів (у гривні) у період з лютого 2017 р. по травень 2017 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2017 р. провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/8005/17, пов'язаної з даною справою.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2017 р. провадження у справі було поновлено.

У судове засідання представник позивача не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справ, про причини неявки суд не повідомив, у минулому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, пославшись на те, що правовідносини за договором фінансового лізингу № 00011334 від 25.08.2015 р., за яким позивач просить вчинити дії щодо передачі йому рахунків на оплату лізингових платежів за період з лютого 2017 р. по травень 2017 р., є припиненими, тому підстави для передачі зазначених рахунків відсутні. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.08.2015 р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мир" (лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізнг Україна" (лізингодавець) був укладений договір про фінансовий лізинг № 00011334 (договір) (далі - договір лізингу), предметом якого є автомобіль VW Passat Highline 1.8 TSI ВМТ (далі - об' єкт лізингу).

Згідно з умовами договору лізингу вартість об'єкту лізінгу складає 45 639,04 доларів США, що на час укладання договору становило 1 012 000,07 грн., авансовий платіж становив еквівалент 13 691, 71 дол. США, кількість лізингових платежів - 60, а лізинговий платіж - еквівалент 943, 53 дол. США.

Додатком до договору фінансового лізингу погоджено загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (далі - додаток).

Відповідно до п. 3.1 додатку предметом лізингу за цим контрактом є транспортний засіб, зазначений у контракті (далі - об'єкт лізингу). Об'єкт лізингу був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача.

За умовами п. 4.1 додатку ТОВ "Порше Лізинг Україна" зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час, як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли ТОВ "Порше Лізинг Україна" матиме право розірвати цей контракт/відмовитися від контракту та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Згідно з п. 6.1 додатку для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ "Порше Лізинг Україна" лізингові платежі відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контакту, та інших положень контракту. Кожний лізинговий платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом. Витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту не включаються до лізингових платежів: будь-які податки, що можуть застосовуватися до контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому; інші витрати та платіжні зобов'язання.

Лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений ТОВ "Порше Лізинг Україна" у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) (п. 6.5 додатку).

Відповідно до п. 8.3.2 додатку, якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, ТОВ "Порше Лізинг Україна" має право розірвати договір/відмовитись від договору і витребувати об'єкт лізингу від позивача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Також згідно з пунктом 12.6.1 додатку ТОВ "Порше Лізинг Україна" має право в односторонньому порядку розірвати договір/відмовитись від договору та повернути об'єкт лізингу у разі, якщо позивач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів.

При цьому день, що вважатиметься датою розірвання /відмови від контракту визначається ТОВ "Порше Лізинг Україна" у відповідному повідомленні/вимозі (п. 12.7 додатку).

Згідно з п. 12.9 додатку у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання договору відповідно до п. 12 договору, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено п. 4.2, а також якщо ТОВ "Порше Лізинг Україна" вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень договору, лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ "Порше Лізинг Україна" впродовж 10 робочих днів з дати одержання відповідного запиту.

Строк лізингу за цим контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування). Строк лізингу починається з дати підписання акта приймання-передачі лізингоодержувачем об'єкта лізингу (п. 12.1, 12.2 додатку). Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) сторони узгодили порядок сплати лізингових платежів, дату їх оплати та розмір, останнім днем внесення яких є 15.08.2020 р.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору фінансового лізингу ТОВ "Порше Лізинг Україна" передало лізингоодержувачу - СТОВ "Мир" об'єкт лізингу - автомобіль VW Passat Highline 1.8 TSI ВМТ, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.09.2015 р., у зв'язку з чим у позивача виник обов'язок сплачувати лізингові платежі за користування об'єктом лізингу.

Розглядаючи дану справу, суд з'ясував, що між сторонами виник спір з приводу строку дії договору, що має значення для встановлення обставини щодо неналежного виконання відповідачем свого обов'язку з направлення позивачу рахунків для сплати лізингових платежів у період з лютого 2017 р. по травень 2017 р.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом (п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30-ти днів.

Зазначене кореспондується із п.п. 8.3.2, 12.6.1 умов договору, відповідно до яких якщо позивач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, відповідач має право розірвати договір/відмовитись від договору і витребувати об'єкт лізингу від позивача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором фінансового лізингу, а саме - починаючи з травня 2016 р., перестав сплачувати лізингові платежі. А 20.07.2016 р. ТОВ "Порше Лізинг Україна" звернулось до відповідача з вимогою № 00011334 від 18.07.2016 р. про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу у сумі 72 862,09 грн. за період з травня 2016 р. по липень 2016 р. Цим же листом відповідач повідомив, що відмовляється від вказаного договору фінансового лізингу та вимагає повернути об'єкт лізингу протягом 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення. Вказана вимога була отримана відповідачем, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення за № 671.

Пунктом 12.13 договору сторони погодили, що у випадках, передбачених пунктами 12.6 та 12.12, договір вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення лізингодавця на адресу лізингоодержувача.

Також у господарській справі № 910/8005/17, до розгляду якої зупинялось провадження у даній справі, Київським апеляційним господарським судом було встановлено (постанова від 10.10.2017 р., яка набрала законної сили), що у зв'язку із порушенням позивачем графіку покриття витрат в частині оплати лізингових платежів у період з травня-липня 2016 р. (тобто більш ніж на 30 днів), лізингодавець (ТОВ "Порше Лізинг Україна") скористався своїм правом, наданим йому ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" та п.п. 8.3.2, 12.6.1 договору, та звернувся до відповідача з листом № 00011334 від 18.07.2017 р., у якому відмовився від договору фінансового лізингу та просив повернути об'єкт лізингу.

Отже, Київський апеляційний господарський суд у справі № 910/8005/17, врахувавши пункт 12.13 договору лізингу, а також взявши до уваги направлене відповідачу повідомлення ТОВ "Порше Лізинг Україна" про відмову від договору встановив, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу № 00011334 від 25.08.2015 р. є розірваним у одностронньому порядку з 04.08.2016 р., та з цієї дати відбулось припинення відносин з лізингу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх наявність встановлена у законному судовому рішенні, а тому немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, що набрав законної сили.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі ""Совтрансавто-Холдінг" проти України" від 25.07.02 року, у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.99 року існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Також в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином, судове рішення (постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 р.) справі № 910/8005/17 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

Отже, розглядаючи дану справу, суд враховує обставини, встановлені у справі № 910/8005/17, як такі, що не підлягають повторному доведенню, у зв'язку з чим приймає до уваги вже встановлений факт того, що строк дії договору фінансового лізингу № 00011334 від 25.08.2015 р. припинився 04.08.2016 р.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання ТОВ "Порше Лізинг Україна" надати позивачу рахунки на оплату лізингових платежів у період з лютого 2017 р. по травень 2017 р. за договором фінансового лізингу № 00011334 від 25.08.2015 р. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, тому у задоволенні позову СТОВ "Мир" суд відмовляє.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32 - 35, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 14 грудня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 10 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.