РІШЕННЯ

14 грудня 2017 рокуСправа № 921/589/17-г/5

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрушків Г.З.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" вул. Шептицького, 20, м.Тернопіль, 46000

до відповідача ОСОБА_1 підприємства теплових мереж Тернопільської міської ради «Тернопільміськтеплокомуненерго», вул. І.Франка,16, м.Тернопіль

про стягнення 13728194,60грн.

За участю представників від:

Позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №3 від 20.01.2017)

Відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність №310/1 від 05.02.2017)

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін розяснено права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 81-1 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» звернулося в господарський суд Тернопільської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 підприємства теплових мереж Тернопільської міської ради «Тернопільміськтеплокомуненерго» - 13 728 194,60 грн., з яких: 10 531 431,29грн. основний борг; 422360,59 грн. три відсотки річних, нарахованих за період з 01.04.2016 по 10.10.2017р., 1 380 584,89 грн. - інфляційні втрати, нарахованих за період з квітня 2016 по серпень 2017(включно) та 1 393 827,83 пені, нарахованої за період з 16.04.2017 по 10.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про розподіл природного газу №250 від 31.12.2015 в частині оплати в установлений договором строк послуг з розподілу природного газу, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги в сумі 10531431,29грн.., в звязку з чим відповідачу за несвоєчасно проведені розрахунки нараховані 3% річних в сумі 422360,59грн., компенсація за прострочку оплати боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 1380584,89грн. та пеня в сумі 1393827,83грн., які (суму боргу, 3% річних, інфляційні втрати та пеню) позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду від 17.10.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 01.11.2017 на 10год.30хв., в послідуючому розгляд справи відкладався з 01.11.2017 на 28.11.2017на 12год.00хв. з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду та в судовому засіданні оголошувалася перерва в порядку ст..77 ГПК України з 28.11.2017 до 15год.00хв. 13.12.2017 та з 13.12.2017 до 17год.30хв.14.12.2017.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 28.11.2017, в доповненнях до відзиву від 12.12.2017 та від 13.12.2017 та його уповноважений представник в судових засіданнях, позовні вимоги визнає частково, виходячи з наступного: щодо суми основного боргу, відповідач зазначив, що за період з 11.10.2017 по 12.12.2017 включно підприємством в рахунок погашення основного боргу сплачено 1878442грн.21коп. (за період 11.10.2017-23.11.2017 сплачено 1055791грн.05коп., за період 24.112017 08.12.2017 743712грн.07коп., за період 09.12.2017-12.12.2017 78939,09грн.), підтвердивши зазначене банківськими виписками та платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи, таким чином, станом на 12.12.2017 заборгованість КП «ТМТКЕ» перед ПАТ «Тернопільміськгаз» складає 8652989грн.08коп. При цьому відповідач,зокрема, зазначив, що оплати здійснювалася шляхом списання коштів з поточних рахунків КП «ТМТКЕ» із спеціальним режимом використання для зарахування коштів , що надходять за спожиту теплову енергію та надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів «населення», «бюджетні установи», «інші споживачі», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 та власними коштами.; щодо пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, відповідач зазначив, що при вирішенні питання про їх стягнення просить врахувати, що згідно договору розподілу природного газу (для споживача що не є побутовим) №250 від 31.12.2015, КП «ТМТКЕ» впродовж 2016-2017 років отримувало від позивача послуги з розподілу природного газу, який використовувався підприємством для виробництва теплової енергії для усіх категорій споживачів, в тому числі і населення, порядок розрахунків за отриману послугу врегульований розділом 6 даного договору. Відповідач упродовж 2016-2017 років вживав усіх можливих заходів для здійснення своєчасної оплати за отриману послугу з розподілу природного газу, однак з обєктивних причин підприємство не завжди мало можливість проводити оплату на умовах визначених Договором, так як видами діяльності КП «ТМТКЕ» є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» оплата теплової енергії для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку. Кошти що надійшли на рахунки зі спеціальним режимом використання перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Відповідно до даного Порядку Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що місяця встановлює норматив перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних організацій. Коштів, що залишаються після розподілу у розпорядженні КП «ТМТКЕ», не вистачає для оплати за воду, електроенергію, виплати заробітної плати, проведення ремонтів у неопалювальний період, що ставить під загрозу усю господарську діяльність підприємства, що в свою чергу може призвести до того, що місто лишиться без послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у звязку з чим законодавством України встановлена можливість іншого, ніж визначено договором, порядку розрахунку за отриману послугу. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р №20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсації. Зокрема за домовленістю між ПАТ «Тернопільміськгаз», КП «ТМТКЕ», Головним управлінням Державної казначейської служби України в Тернопільській області, Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації та НАК «Нафтогаз України» в спірний період з квітня 2016 року по листопад 2017 року було підписано 7 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету (далі протокольні рішення), таким чином підписуючи зазначені протокольні рішення сторони змінили порядок та умови проведення розрахунків за послугу з розподілу природного газу, надану згідно Договору розподілу природного газу №250 від 31.12.2015 і позивач прийняв погашення заборгованості за послугу з розподілу природного газу в порядку та спосіб, встановлений протокольними рішеннями та угодами про розрахунки, а тому відповідач, вважає, що вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних за несвоєчасну оплату за послугу з розподілу природного газу по Договору про розподіл природного газу №250 від 31.12.2015 є необґрунтованими в частині стягнення сум пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, які нараховані на заборгованість, що погашалася згідно протокольних рішень та угод про проведення розрахунків. При цьому відповідач надав суду контр розрахунок 3% річних, пені та інфляційних нарахувань, згідно якого на думку відповідача обґрунтованими до стягнення є 153058грн.45 коп. 3% річних, 706626грн. 54 коп. пеня та 394384грн.84коп.

Окрім того, 12.12.2017 на адресу суду від відповідача поступило клопотання (лист без номера від 12.12.2017(вхідний 322136)), в якому відповідач просить врахувати причини виникнення заборгованості за отриману послугу по транспортуванню природного газу та посилаючись на ст..83 ГПК України, ст..233ГК України, ст..551 ЦК України просить розмір пені, який буде у даній справі признаний судом обґрунтованим до стягнення, зменшити до 10 %.

Позивач звернувся до суду з відзивом на клопотання про зменшення пені (лист без номера та без дати (вхідний №22363 від 14.12.2017)), який підтриманий в судовому засіданні його уповноваженим представником, згідно якого відповідач зазначив, що при вирішення питання про можливість зменшення неустойки , суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін, при цьому відповідач зазначив, що з 1 липня 2015 року у відповідності до вимог Закону України №329 від 09.04.2015 року «Про ринок природного газу» відокремлено функції ПАТ «Тернопільміськгаз» з постачання та розподілу природного газу та анульовано ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, Так, відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕКП від 12.01.2015 №9, вимог статті 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», анульовано ліцензію на право провадження ПАТ «Тернопільміськгаз» господарської діяльності з постачання природного газу, з 01.07.2015. підприємство втратило право здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом, так як з 01.07.2015 постачання природного газу здійснює новостворене газопостачальне підприємство ДП «Газпостач», на рахунки якого відповідно до «Порядку проведення розрахунків за спожитий природний газ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 №792 та «Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2015 р. за №1505/27950 потупають кошти за постачання природного газу. Єдиною статтею доходу відповідача станом на сьогоднішній день є розподіл (транспортування) природного газу, що не дає в повній мірі забезпечити належний рівень обслуговування газопроводів та газоспоживаючого обладнання з метою забезпечення безаварійного газопостачання, не говорячи про оплату штрафних санкцій, відсотків та втрат від інфляційних процесів. Також відповідач у відзиві на позов зазначив, що заборгованість ПАТ «Тернопільміськгаз» перед основними кредиторами ПАТ НАК «Нафтогаз України», ДК «Газ України» ПАТ НАК «Нафтогаз України» станом на 01.06.2017 сумарно становила - 98515642грн. 67коп.. відповідно до Балансу (Звіту про фінансові результати) станом на 31 грудня 2016 року непокритий збиток на кінець звідного періоду ПАТ по газопостачанню та газифікації склав 86526тис. грн. Постановами державного виконавця відділу ДВС МЮ України ВП 51242228 від 20.09.2016 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Тернопільській області ВП №51877218 від 05.08.2016 накладено арешт на кошти ПАТ «Тернопільмісьгаз», що містяться на всіх рахунках в банківських установах. Крім того, ухвалою господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 у справі№921/604/17-г/3 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Тернопільміськгаз». А також позивач зазначив, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем без врахування суми, яка є предметом спору по даній справі, складає близько 180,0млн.грн., а відтак посилання відповідача на ступінь «виконання зобовязання є на думку позивача абсолютно недоречним, оскільки вказаний ступінь є абсолютно неспіврозмірним із заявленим боргом, а тому позивач просить відмовити у клопотанні відповідача щодо зменшення пені в повному обсязі та за безпідставністю останнього.

Крім того, позивач надав суду розрахунок заявленої до стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, здійснений ним з врахуванням проведених відповідачем проплат та з врахуванням Спільних протокольних рішень, зазначивши в даному розрахунку суми даних протокольних рішень в погашення заборгованості за Договором датою укладення даних Спільних прокольних рішень. Згідно даного розрахунку сума пені становить 1315686грн.16 коп., сума втрат від інфляції 1499920грн.06коп. за період з березня 2016 по вересень 2017 (включно) та сума 3% річних 371426грн.41. коп.

Уповноважений представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені заперечив.

Уповноважений представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в сумі 8652989грн. 08коп. за надані послуги по розподілу природного газу визнає, а також просить суду зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.3015 року затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі Кодекс ГРС», який набрав чинності 27.11.2015 року.

Згідно п.2. глави 1 розділу VІ кодексу ГРС Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений обєкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. (п. 3 глави 3 розділу VІ кодексу ГРС)

Відповідно до п. 4 глави 3 розділу VІ кодексу ГРС, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Так, 23.02.2016 відповідачем, було підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), відповідно до якої КПТМ «Тернопільміськтеплокомененерго» ТМР, ознайомившись з у мовами типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498 (надалі Типовий договір), на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ а мережі Інтернет за адресою: http:www.tmgaz.ua та в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої в газеті «Свобода» від 15 січня 2016 року, приєдналося до умов Договору з такими нижченаведеними персоніфікованими даними, а саме: персоніфікований ЕІС-код як субєкта ринку природного газу 56XQ0000T0YEU004.

Пунктом 1.1. договору розподілу природного газу ( надалі - Договір) встановлено, що цей договір є публічним, регламентує порядок на умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу які належать споживача (їх постачальникам), до обєктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозпридільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозпридільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2494(п.1.2 договору)

Відповідно до п. 1.3. Договору, цей договір є договором приєднання , що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641 та 642 Цивільного кодексу на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у Додатку 1 ( для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. За цим договором Оператор ГРМ зобовязується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором(п.2.1. договору).

Згідно п. 6.4. Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом ви користування Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується лата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.6. договору).

Відповідно до п. 8.2. договору , у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк ( п. 12.1. договору)

Відповідно до вимог ст. ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач за період з березня 2016 по вересень 2017 (включно) надав відповідачеві послугу з розподілу природного газу на загальну суму 40675094грн.89коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за березень 2016 року вересень 2017 року, які підписані представниками сторін без зауважень (належним чином засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи).

Позивач стверджує, що відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати послуг по з розподілу природного газу в строки, обумовлені у договорі не виконав в повному обсязі, і станом на день звернення з позовом до суду заборгував йому 10531431грн.29 коп..

Однак, як слідує із наданих відповідачем документів, а саме банківських виписок за період з 11.10.2017 по 12.10.2017 (включно), (належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи)відповідачем до звернення позивача з позовом в суд (з даним позовом позивач звернувся до суду 13 жовтня 2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції господарського суду (вх..№634 від 13.10.2017.)), сплачено борг в загальній сумі 18786грн.53коп., а тому в цій частині позов заявлено безпідставно і задоволенню не підлягає.

Крім того, після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач за період з 13.10.2017 по 12.12.2017 (включно) частково сплатив заборгованість за послуги з розподілу природного газу, а саме в сумі 1859655грн.68коп., що підтверджується наданими відповідачем банківськими виписками по рахунку, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а тому провадження у справі в цій частині позову (в частині стягнення 1859655грн.68коп., боргу) підлягає припиненню на підставі ст.80 п.1-1 ГПК України із-за відсутності предмету спору на день його розгляду.

Таким чином на день розгляду спору борг відповідача становить 8652989 грн. 08 коп.

Відповідач будь-яких даних про сплату даної суми боргу суду не надав, його уповноважений представник в судовому засіданні позов в частині стягнення 8652989грн.08коп. визнав повністю.

У звязку з порушенням відповідачем визначених Договором строків оплати наданих йому послуг з розподілу природного газу, позивач, враховуючи умови п.8.2 Договору нарахував відповідачу за несвоєчасно проведені розрахунки пеню за період з 16.04.2017 по 10.10.2017 в сумі 1393827 грн. 83 коп., а також відповідно до вимог ст..625 ЦК України інфляційні нарахування за період з квітня 2016 по серпень 2017 в сумі 1380584грн.89коп. та три проценти річних від простроченої суми, за період з 01.04.2016 по 10.10..2017. в сумі 422360грн.59коп., які просить стягнути з відповідач в судовому порядку.

Однак, як слідує із долучених відповідачем до відзиву на позов матеріалів та про що не заперечує позивач, Головне управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області, Департамент фінансів Тернопільської облдержадміністрації, Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» та НАК "Нафтогаз України" відповідно до постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005р. №20 підписали наступні Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання (надалі в тексті - Спільні протокольні рішення):

- Спільне протокольне рішення №1380 від 21.04.2016р. про організацію взаєморозрахунків на суму 1425000,00 грн. ;

- Спільне протокольне рішення №492 від 20.01.2017р. про організацію взаєморозрахунків на суму 4920000,00 грн.;

- Спільне протокольне рішення №797 від 09.02.2017р. про організацію взаєморозрахунків на суму 3000000,00 грн.;

- Спільне протокольне рішення №1469 від 09.03.2017р. про організацію взаєморозрахунків на суму 1950000,00грн. грн.;

- Спільне протокольне рішення №2149 від 13.04.2017р. про організацію взаєморозрахунків на суму 1640000,00 грн.;

- Спільне протокольне рішення №2694 від 18.05.2017р. про організацію взаєморозрахунків на суму 260000,00 грн.

Так, відповідно до пунктів " 3" Спільних протокольних рішень, сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому Спільним протокольним рішенням.

Згідно п. 5.2 . Спільних протокольних рішень, спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма Сторонами і діє до повного виконання Сторонами зобовязань за цим Спільним протокольним рішенням.

Спільні протокольні рішення підписані уповноваженими представниками та скріплені відтисками печаток всіх сторін( належним чином засвідчені копії даних рішень знаходяться в матеріалах справи).

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов наведених вище Спільних протокольних рішень 26.04.2016 р. згідно платіжного доручення №1161 на суму 1425000,00грн., 23.01.2017. згідно платіжного доручення №116 на суму 4920000,00грн., 13.02.2017. згідно платіжного доручення №317 на суму 3000000,00грн., 10.03.2017. згідно платіжного доручення №700 на суму 1950000,00грн., 14.04.2017 згідно платіжного доручення №1068 на суму 1640000,00грн. та 22.05.2017 згідно платіжного доручення №1402 на суму 260000,00грн. відповідачем на рахунок позивача в погашення заборгованості за розподіл природного газу за 2016 та 2017 роки згідно з договором від 31.12.2015 №250, було перераховано грошові кошти в загальній сумі 13195000грн.00коп. (належним чином засвідчені копії платіжних доручень знаходяться в матеріалах справи).

Так, відповідно до статті 7 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

З огляду на це, запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (далі - ПЕК), визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (Постанова КМУ № 20 від 11.01.2005), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ № 20 від 11.01.2005.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов'язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

З огляду на таке, оформлення та підписання документів, зокрема таких як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, слід вважати лише елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Дані документи є вторинними та похідними від факту надання відповідних пільг та субсидій певним категоріям юридичних та фізичних осіб, оскільки правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає формальне право на отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, підписавши Спільні протокольні рішення, сторони тим самим з моменту підписання спільних протокольних рішень змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений за Договором № 250 від 31.12.2015. Отже, для застосування санкцій та наслідків порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

При цьому, судом враховано, що даної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема, у постановах від 22.03.2017 у справі №922/2812/16, від 20.06.2017 у справі №910/15309/16, від 18.04.2017 у справі №918/920/16.

За таких обставин, враховуючи вартість послуги з розподілу природного газу, визначеного позивачем періоду нарахувань, передбаченого умовами договору терміну здійснення розрахунків, здійснені відповідачем проплати та з врахуванням укладених між сторонами Спільних протокольних рішень, правомірними є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 371426 грн. 41коп. за період з 01.04.2016 по 10.10.2017, інфляційних нарахувань в сумі 1279522грн.66 коп. за період з квітня 2016 по серпень 2017 (саме за такий період позивач просить стягнути інфляційні нарахування) та пені в сумі 1315686грн.16коп. за період з 16.04.2017 по 10.10.2017, і відповідно позов в цій частині підлягає до задоволення.

При цьому судом не може бути прийнято до уваги наданий відповідачем контррозрахунок 3% річних, пені та інфляційних втрат, оскільки, як слідує з даного розрахунку відповідача, останній вважає, що спільні протокольні рішення змінили порядок та строки оплати за послугу з розподілу природного газу не з моменту їх укладення, а з моменту виникнення зобовязань щодо оплати вартості послуги з розподілу газу у місяцях за які заборгованість погашена відповідно до спільних протокольних рішення, що суперечить умовам п. 5.1. Спільних протокольних рішень, згідно якого спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма Сторонами, тобто немає зворотної дії в часі.

З врахуванням вищенаведеного позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 78141грн.67коп., 3% річних в сумі 50934грн.18коп. та інфляційні нарахування в сумі 101062грн23коп. є необґрунтованими і відповідно такими що не підлягають до задоволення.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру застосованих позивачем штрафних санкцій, належить зазначити наступне.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Частиною 1 ст.233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 ст.551 ЦК України також визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 233 ГК України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Окрім того, у п. 7 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)" від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 вказано: положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

З огляду на вищенаведене, враховуючи наведені відповідачем доводи щодо зменшення розміру пені та заперечення позивача з приводу заявленого клопотання про зменшення розміру пені, приймаючи до уваги майновий стан сторін, зокрема враховуючи заборгованість позивача перед основними кредиторами ПАТ НАК «Нафтогаз України», ДК «Газ України» ПАТ НАК «Нафтогаз України», що в свою чергу призвело до прийняття господарським судом Тернопільської області Ухвало суду від 30.10.20127 у справі №921/604/17-г Заяви про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ «Тернопільміськгаз», ступінь виконання зобовязань за договором (за твердженням позивача, які не оспорюється відповідачем, станом на день розгляду справи борг відповідача за Договором значно збільшився) суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій (пені).

При таких обставинах та відповідно до вимог ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України позов в частині стягнення 8652989грн.08коп. основного боргу; 371426 грн. 41 коп три відсотки річних, 1279522рн.66коп. - інфляційних втрат, 1315686грн. 16коп пені підлягає задоволенню, як обґрунтовано заявлений.

Судовий збір, згідно ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача у справі пропорційно задоволеним вимогам з врахуванням сум, які сплачені відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства теплових мереж Тернопільської міської ради «Тернопільміськтеплокомуненерго», вул. І.Франка,16, м.Тернопіль () на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" вул. Шептицького, 20, м.Тернопіль () - 8652989грн.08коп. основного боргу; 371426 грн.41 коп три відсотки річних, 1279522рн.66коп - інфляційних втрат, 1315686грн.16коп пені., 202189грн.20коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення 1859655грн.68коп.боргу припинити.

4. В решті позову - відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повне рішення складено "28» грудня 2017р.

Суддя Г.З. Андрушків