ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" грудня 2017 р.м. Одеса № 916/3260/17
Суддя Господарського суду Одеської області Лічман Л.В.,

розглянувши заяву Компанії ,,SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA

про забезпечення до відкриття провадження у справі

позову Компанії ,,SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA (Площа де Пляс 1, 1700, Фрібур, Швейцарія)

до Фірми ,,ДАВОС у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (65080, АДРЕСА_1)

про стягнення збитків та зобовязання виконувати обовязки за договором,

встановив:

Компанія ,,SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA (далі Компанія), яка є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством Швейцарії, подала до Господарського суду Одеської області заяву (зареєстрована 28.12.2017 р. за вх. № 4-40/17), в якій просить на підставі ч.3 ст.138 ГПК України до відкриття провадження у справі забезпечити позов шляхом: заборони Фірмі ,,ДАВОС у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ ,,ДАВОС) без відповідного розпорядження Компанії здійснювати вивантаження зі складу на території порту Кілія, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Железняка, 4, товару української пшениці борошномельної вагою 1200 т, що передана ТОВ ,,ДАВОС за угодою складського зберігання від 20.09.2017 р., до вирішення судового позову по суті; накладення арешту на вказаний товар.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.12.2017 р. в порядку ч.3 ст.140 ГПК України для вчинення окремої процесуальної дії викликано до суду представника Компанії на 29.12.2017 р. об 11:00; запропоновано особі, яка подала заяву про забезпечення позову, надати: письмові пояснення щодо можливості накладення арешту на майно, яке не належить ТОВ ,,ДАВОС, з метою забезпечення майбутнього позову про стягнення з цієї фірми збитків; пропозиції щодо зустрічного забезпечення як-то передбачено п.6 ч.1 ст.139 ГПК України; завірену копію договору зберігання від 20.09.2017 р.

За наслідками окремої процесуальної дії, можливість вчинення якої передбачена ч.3 ст.140 ГПК України, судом 29.12.2017 р. оформлено протокол згідно ст.225 ГПК України. Фіксація окремої процесуальної дії здійснена за допомогою технічного звукозаписувального засобу.

29.12.2017 р. Компанією подано заяву (зареєстрована 29.12.2017 р. за вх. № 27815/17), в якій у звязку з допущенням технічних помилок в прохальній частині первісної заяви про забезпечення позову просить заборонити ТОВ ,,ДАВОС без відповідного розпорядження Компанії здійснювати вивантаження зі складу на території порту Кілія, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Железняка, 4, товару української пшениці борошномельної вагою 1290,395 т, що передана ТОВ ,,ДАВОС за угодою складського зберігання від 17.10.2017 р., до вирішення судового позову по суті; накласти арешт на вказаний товар.

Крім того, 29.12.2017 р. Компанія подала заяву (зареєстрована за вх. № 27813/17), в якій пояснила деякі обставини. Разом з цією заявою представлено нові докази з метою обґрунтування необхідності забезпечення позову згідно ч.3 ст.138 ГПК України.

Як зазначено в тексті уточненої заяви про забезпечення позову та підтверджено наданими до неї доказами, між ELAN SOFT LLP як продавцем та Компанією як покупцем укладено договір від 20.09.2017 р. № S-U-MW-2017/1/6, предметом якого є поставка зерна продовольчої пшениці у кількості 20000 т.

Вказаним договором визначено певні умови забезпечення виконання такого договору з боку продавця, в т.ч. забезпечення наявності на складі обумовленої сторонами кількості товару, надання необхідної кількості документів на товар, забезпечення транспортного експедирування товару.

В межах домовленості між покупцем та продавцем за договором № S-U-MW-2017/1/6 право контролювати знаходження товару на зерновому складі передано покупцю шляхом укладення від його імені договору складського зберігання з TOB ,,ДАВОС, у звязку з цим в межах дії договору № S-U-MW-2017/1/6 укладено угоду про складське зберігання, яка є забезпеченням виконання основного договору та одночасно самостійною угодою між Компанією та TOB ,,ДАВОС щодо визначення умов зберігання пшениці до виконання між покупцем та продавцем зобовязань за договором поставки.

Згідно складської розписки на зберігання зерна від 17.10.2017 р. № 1, яка засвідчує факт укладання договору зберігання, зерновий комплекс TOB ,,ДАВОС, розташований на території порту Кілія за адресою: Одеська обл. м. Кілія, вул. Железняка, 4, прийняв на зберігання від Компанії українську продовольчу пшеницю вагою 2500 т до 31.12.2017 р. (Компанія ставить під сумнів цю дату, вважаючи, що строк дії договору зберігання має відповідати строку дії договору поставки, оскільки перший являється похідним від другого). Наявність на зерновому складі 2500 т пшениці забезпечено продавцем. Прибуття зерна у відповідній кількості на територію порту засвідчено печаткою порту.

Складська розписка на зберігання зерна, а також приписи ст.ст.936-938,942,944,951,957 ЦК України свідчать про те, що TOB ,,ДАВОС прийняло на зберігання 2500 т зерна та несе відповідальність перед Компанією за належне його зберігання згідно українського законодавства. При цьому зберігач не має права без згоди поклажодавця відвантажувати пшеницю сторонній особі, зокрема й продавцеві, адже, як вже вказано вище, факт знаходження товару у певному місці забезпечує покупцю право вимагати від продавця виконання договору.

Між тим, за змістом адресованого Компанії листа Державного підприємства ,,Морський торговельний порт Усть-Дунайськ від 13.11.2017 р. № 636/01/10-17 залишок пшениці на складі складає усього 1290,395 т, натомість повинен становити 1500 т пшениці (згідно складської розписки на зберігання передано 2500 т за мінусом відвантаженого покупцю товару в кількості 1000 т), з огляду на що, на думку Компанії, зберігач незаконно розпорядився 209,605 т зерна, чим завдав їй збитків у сумі $ 32279,17 (еквівалент 901880,00 грн.), про стягнення яких та про зобовязання належним чином виконувати умови договору складського зберігання буде майбутній позов.

Крім того, в адресованій порту заявці від 21.12.2017 р. TOB ,,ДАВОС просить підтвердити готовність приймання та обробки неповязаного з договором № S-U-MW-2017/1/6 теплоходу в період з 31.12.2017 р. до 02.01.2018 р. вантажем пшениці у кількості 2000 т (+/- 10%).

Таким чином, поклажодавець має обґрунтовані підстави сумніватись у тому, що решта пшениці в розмірі 1290,395 т не буде відвантажена сторонній особі, у т.ч. продавцю, який не виконує взяті на себе перед покупцем обовязки за договором № S-U-MW-2017/1/6, в результаті чого збитки складуть ще $ 198720,83 (еквівалент 5552260,00 грн.) та повністю зникне передана на зберігання річ.

Відповідно до ч.ч.1 та 6 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення…

Дослідивши текст описаної вище заяви Компанії на предмет відповідності нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про її задоволення частково, виходячи з наступного.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1 та 2 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд зазначає, що приписи чинного процесуального закону стосовно підстав для вжиття заходів забезпечення позову відрізняються від попередньої редакції кодексу.

Так, на теперішній час законодавець дозволяє суду забезпечити існуючий або майбутній позов не тільки з мотивів неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, але й у звязку з неможливістю чи ускладненням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з текстів заяви та уточнень до неї, вимоги майбутнього позову Компанії до TOB ,,ДАВОС будуть заявлено про: стягнення спричинених збитків; зобовязання виконувати умови договору зберігання.

Кінцевою метою такого позову, окрім стягнення коштів, є недопущення, зокрема, поведінки TOB ,,ДАВОС, спрямованої на відвантаження без згоди Компанії переданого йому на зберігання зерна. Обґрунтованість побоювань в цій частині доведено листом порту від 13.11.2017 р. № 636/01/10-17 з повідомленням про фактичний залишок переданого на зберігання зерна та листом TOB ,,ДАВОС від 21.12.2017 р. з проханням підтвердити готовність прийняти теплохід, до якого Компанія не має жодного відношення, в період з 31.12.2017 р. до 02.01.2018 р. для завантаження пшеницею у кількості 2000 т.

При цьому, якщо своїм рішенням суд задовольнить позовні вимоги, а заходи забезпечення позову не будуть вжиті, подальше виконання договору зберігання може не відбутись через відсутність обєкту зберігання, чим унеможливиться ефективний захист порушених прав Компанії.

Відтак, суд погоджується із доводами заявника про існуючу потребу у вжитті заходу забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ ,,ДАВОС без відповідного розпорядження Компанії здійснювати вивантаження зі складу на території порту Кілія, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Железняка, 4, товару української пшениці борошномельної вагою 1290,395 т, що передана ТОВ ,,ДАВОС за угодою складського зберігання від 17.10.2017 р.

Між тим, приймаючи до уваги, зокрема, специфіку заяви, яка полягає в її подачі до звернення з позовом, суд змінює запропоноване Компанією формулювання в частині строку дії забезпечення з фрази „до вирішення судового позову по суті на фразу „до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору.

Стосовно наведеного у заяві прохання накласти арешт на товар (українську пшеницю борошномельну вагою 1290,395 т, що передана ТОВ ,,ДАВОС за угодою складського зберігання від 17.10.2017 р.) слід зазначити, що вказаний товар відповідачу за майбутнім позовом не належить. При цьому згідно п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Отже, арешт на майно судом не накладається.

Враховуючи викладене, заява Компанії про забезпечення позову в порядку ст.ст.136,137 ГПК України підлягає частковому задоволенню.

Окремо суд звертає увагу учасників справи на те, що в ч.6 ст.140 ГПК України передбачена можливість вирішення судом питання щодо зустрічного забезпечення.

Частинами 1 та 4 ст.141 ГПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З огляду на те, що на теперішній час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача та їх розміру, правові передумови для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, ТОВ ,,ДАВОС не позбавлено права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду протягом строків, встановлених ст.141 ГПК України. Попередню готовність компенсувати можливі збитки ТОВ ,,ДАВОС, повязані із забезпеченням позову Компанії, відображено в гарантійному листі цілком платоспроможного підприємства в особі ТОВ ,,Краншип.

Керуючись ст.ст.136-138,140,234 ГПК України, постановив:

Задовольнити частково заяву (зареєстрована 28.12.2017 р. за № 4-40/17) з урахуванням заяв (зареєстровані 29.12.2017 р. за №№ 27813/17 та 27815/17) Компанії ,,SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA (Площа де Пляс 1, 1700, Фрібур, Швейцарія) про забезпечення позову до відкриття провадження у справі.

Заборонити Фірмі ,,ДАВОС у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (65080, АДРЕСА_1, код 22471496) без відповідного розпорядження Компанії ,,SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA здійснювати вивантаження зі складу на території порту Кілія, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Железняка, 4, товару української пшениці борошномельної вагою 1290,395 т, що була передана Фірмі ,,ДАВОС у формі Товариства з обмеженою відповідальністю за угодою складського зберігання від 17.10.2017 р., до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Стягувачем за цією ухвалою є Компанія ,,SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA (Площа де Пляс 1, 1700, Фрібур, Швейцарія).

Боржником за цією ухвалою є Фірма ,,ДАВОС у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (65080, АДРЕСА_1, код 22471496).

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом строку, встановленого ст.12 Закону України „Про виконавче провадження, а саме до 29.12.2020 року.

Суддя Л.В. Лічман