ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. м. Київ Справа № 911/822/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Корпорації АРТЕРІУМ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО

про стягнення заборогованості

секретар судового засідання (ст. секретар): Діхтярук Є.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 16.11.2017 р.);

від відповідача: не зявився

Обставини справи:

Корпорація АРТЕРІУМ (далі позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО (далі ТОВ ФРАМ КО, відповідач) про стягнення 7485988,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобовязань щодо здійснення повного та своєчасного розрахунку з позивачем за поставлений товар відповідно до договору № 5 від 01.10.2015 р., згідно переліку продукції, визначеного в додатку № 1 до договору, у звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 7485988,52 грн. основного боргу, а також судовий збір.

22.03.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 06-2/444 від 17.03.2017 р. (вх. № 38/17 від 22.03.2017 р.) про вжиття заходів до забезпечення позову, за змістом якої позивач просить суд накласти арешт на грошові суми, що належать відповідачу, у межах розміру позовних вимог, а саме 7485988,52 грн.

03.04.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 06-2/507 від 31.03.2017 р. (вх. № 6729/17 від 03.04.2017 р.) про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача 17023909,28 грн. основного боргу, 112289,83 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, та 143068,81 грн. судового збору, сплаченого при поданні заяви про збільшення розміру позовних вимог.

03.04.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 06-2/508 від 31.03.2017 р. (вх. № 53/17 від 03.04.2017 р.) про вжиття заходів до забезпечення позову, за змістом якої позивач просить суд накласти арешт на грошові суми, що належать відповідачу, у межах розміру позовних вимог, а саме 17023909,28 грн.

03.04.2017 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання б/н від 03.04.2017 р. (вх. № 7032/17 від 03.04.2017 р.) про долучення квитанції № 87842 від 03.04.2017 р. про сплату судового збору до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову № 06-2/508 від 31.03.2017 р.

06.04.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 06-2/544 від 05.04.2017 р. (вх. № 7382/17 від 06.04.2017 р.) про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача 28735383,42 грн. основного боргу, 255358,64 грн. судового збору.

07.04.2017 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 07.04.2017 р. (вх. № 7415/17 від 07.04.2017 р.) про відкладення розгляду справи.

07.04.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 06-2/558 від 07.04.2017 р. (вх. № 7462/17 від 07.04.2017 р.) про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача 30957911,89 грн. основного боргу, 255358,64 грн. судового збору.

07.04.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 06-2/557 від 07.04.2017 р. (вх. № 61/17 від 07.04.2017 р.) про вжиття заходів до забезпечення позову, за змістом якої позивач просить суд накласти арешт на грошові суми, що належать відповідачу, у межах розміру позовних вимог, а саме 30957911,89 грн.

10.04.2017 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 10.04.2017 р. (вх. № 7471/17 від 10.04.2017 р.) про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

10.04.2017 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив б/н від 10.04.2017 р. (вх. № 7472/17 від 10.04.2017 р.), за змістом якого відповідач вважає позовні вимоги Корпорації АРТЕРІУМ необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що позивачем не додано до позову заявок на замовлення товару, хоча кожна видаткова накладна містить посилання на замовлення покупця, що, на думку відповідача, унеможливлює встановити, чи дійсно обсяги поставок, ціна товару, а також строки поставки товару, за який позивач просить стягнути оплату, відповідають замовленням відповідача. Відповідач також звертає увагу суду, що позивачем при розрахунку суми заборгованості не взято до уваги заяву та акт від 05.04.2017 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ «ФРАМ КО» та Корпорацією «АРТЕРІУМ» у сумі 42000,00 грн., яка, за твердженням відповідача, не може бути включена до суми заборгованості за даним позовом.

Крім того, відповідач зазначає, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні, як первинні документи, не можуть підтверджувати заявлені позовні вимоги, оскільки оформлення видаткових накладних відбулося, на думку відповідача, з порушенням встановленої законом процедури.

Враховуючи викладене, ТОВ «ФРАМ КО» вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у відповідача простроченої заборгованості за договором, у звязку з чим відповідач просить відмовити Корпорації «АРТЕРІУМ» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

10.04.2017 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н від 10.04.2017 р. (вх. № 7506/17 від 10.04.2017 р.) про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, довідок банку № 70-1-1/1016 від 03.04.2017 р. та № 70-1-1/1131 від 06.04.2017 р. про відсутність надходжень грошових коштів від відповідача та копії статуту.

У судовому засіданні 10.04.2017 р. представник позивача позовні вимоги та подані заяви і клопотання підтримувала; представник відповідача у судове засідання не зявився.

Розгляд справи відкладався.

13.04.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли доповнення № 06-2/591 від 13.04.2017 р. (вх. № 7904/17 від 13.04.2017 р.) до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

15.05.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення б/н від 15.05.2017 р. (вх. № 9644/17 від 15.05.2017 р.) на відзив, за змістом яких позивач заперечує стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві.

15.05.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява б/н від 16.05.2017 р. (вх. № 9797/17 від 16.05.2017 р.), за змістом якої позивач надає довідку банку про ненадходження коштів, копії податкових декларацій з податку на додану вартість за січень, лютий, березень 2017 року, звіти аптечних мереж за березень 2017 р. із закупки препаратів Корпорації «АРТЕРІУМ» у дистрибюторів (у тому числі - ТОВ «ФРАМ КО»), звіти ТОВ «ФРАМ КО» про рух товарів Корпорації «АРТЕРІУМ», довідки ПАТ «Київмедпрепарат» та довідки ПАТ «Галичфарм» для долучення до матеріалів справи.

17.05.2017 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява б/н від 16.05.2017 р. (вх. № 9810/17 від 17.05.2017 р.) про визнання договору недійсним.

17.05.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 06-2/764 від 15.05.2017 р. (вх. № 9931/17 від 17.05.2017 р.) про збільшення розміру позовних вимог у звязку зі спливом терміну відстрочки платежу, передбаченого договором № 5 від 01.10.2015 р., за накладними, за якими відповідачу було передано товар, тому позивач просить суд стягнути з відповідача 48791581,48 грн. основного боргу, 255358,64 грн. судового збору.

18.05.2017 р. до господарського суду Київської області представником відповідача були подані заперечення б/н від 18.05.2017 р. (вх. № 9942/17 від 18.05.2017 р.) на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

18.05.2017 р. до господарського суду Київської області представником позивача було подано клопотання б/н від 18.05.2017 р. (вх. № 10037/17 від 18.05.2017 р.) про витребування доказів, за змістом якого представник позивача просить суд викликати у судове засідання ОСОБА_2 (завідуючого складом) для надання пояснень в порядку статті 30 ГПК України.

18.05.2017 р. до господарського суду Київської області представником позивача було подано клопотання б/н від 18.05.2017 р. (вх. № 10039/17 від 18.05.2017 р.) про витребування доказів, за змістом якого представник позивача просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» належним чином завірені копії податкових накладних за договором № 5 від 01 жовтня 2015 року, укладеним між ТОВ ФРАМ КО та Корпорацією «АРТЕРІУМ», а саме: податкових накладних, складених на операції з поставок Корпорацією «АРТЕРІУМ» товарів, здійснених 26 січня 2017 р., 27 січня 2017 р., 09 лютого 2017 р., 10 лютого 2017 р., 16 лютого 2017 р., 17 лютого 2017 р., 21 лютого 2017 р., 22 лютого 2017 р., 24 лютого 2017 р., 27 лютого 2017 р., 28 лютого 2017 р., 03 березня 2017 р., 06 березня 2017 р., 10 березня 2017 р.; витребувати у Офісі великих платників ДФС належним чином завірені копії Податкових декларацій з податку на додану вартість, а також копій додатків 5 до цих декларацій ТОВ ФРАМ КО за такі звітні періоди: січень, лютий, березень, квітень, травень 2017 р.; витребувати у Офісі великих платників ДФС належним чином завірені копії податкових накладних за договором № 5 від 01 жовтня 2015 року, укладеним між ТОВ ФРАМ КО та Корпорацією «АРТЕРІУМ», а саме: податкових накладних, складених на операції з поставок Корпорацією «АРТЕРІУМ» товарів, здійснених 26 січня 2017 р., 27 січня 2017 р., 09 лютого 2017 р., 10 лютого 2017 р., 16 лютого 2017 р., 17 лютого 2017 р., 21 лютого 2017 р., 22 лютого 2017 р., 24 лютого 2017 р., 27 лютого 2017 р., 28 лютого.2017 р., 03 березня 2017 р., 06 березня 2017 р., 10 березня 2017 р., та/або інформацію з приводу їх наявності або відсутності; витребувати у Офісі великих платників ДФС інформацію щодо сум податку на додану вартість (у розрізі ставок податку), з розшифровкою сум за періодами, що включені ТОВ ФРАМ КО до податкової звітності - Податкової декларації з податку на додану вартість, а саме до таблиці 2 розділу II додатку 5, від здійснення операцій з Корпорацією «АРТЕРІУМ» (ІПН 93) за звітні періоди: січень, лютий, березень, квітень, травень 2017 року; витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО належним чином завірені копії Реєстрів лікарських засобів, які надійшли до суб'єкта господарювання, щодо поставок Корпорацією «АРТЕРІУМ» товарів, здійснених 26 січня 2017 р., 27 січня 2017 р., 09 лютого 2017 р., 10 лютого 2017 р., 16 лютого 2017 р., 17 лютого 2017 р., 21 лютого 2017 р., 22 лютого 2017 р., 24 лютого 2017 р., 27 лютого 2017 р., 28 лютого 2017 р., 03 березня 2017 р., 06 березня 2017 р., 10 березня 2017 р.

18.05.2017 р. до господарського суду Київської області представником відповідача було подане клопотання б/н від 18.05.2017 р. (вх. № 10038/17 від 18.05.2017 р.) про продовження строку розгляду спору, яке було задоволене ухвалою господарського суду Київської області від 18.05.2017 р.

Стосовно поданих Корпорацією «АРТЕРІУМ» клопотань про витребування доказів слід зазначити таке.

Згідно з приписами статті 38 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання вказаних клопотань та їх розгляду судом) сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами ані того факту, що він звертався за отриманням доказів, що витребовуються до ТОВ ФРАМ КО, ані доказів, що можуть підтвердити відмову ТОВ ФРАМ КО у наданні позивачу таких документів, про витребування яких він заявляє, а також неможливості дачі пояснень у даній справі з питань для необхідності яких, на думку позивача, виникла необхідність виклику у судове засідання ОСОБА_2 (завідуючого складом) для дачі пояснень в порядку статті 30 ГПК України.

З огляду на викладене, за відсутності передбачених чинним процесуальним законодавством підстав, судом було залишено задоволення клопотання позивача про витребування доказів та виклику у судове засідання ОСОБА_2 (завідуючого складом) в порядку статті 30 ГПК України.

У судовому засіданні 18.05.2017 р. представник позивача позовні вимоги та подані заяви та клопотання підтримувала; представник відповідача проти позовних вимог та поданих позивачам заяв та клопотань заперечувала.

Розгляд справи відкладався.

Окрім того, ухвалою господарського суду Київської області від 19.05.2017 р. було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО до Корпорації «АРТЕРІУМ» про визнання недійсним договору поставки № 5 від 01.10.2015 р. з підстав звернення останнього із зустрічним позовом після початку розгляду справи по суті.

До господарського суду Київської області 26.05.2017 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Київської області від 19.05.2017 р. про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви.

У звязку з направленням матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, ухвалою господарського суду Київської області від 29.05.2017 р. було зупинено провадження у справі до повернення матеріалів даної справи до господарського суду Київської області із суду вищої інстанції.

31.05.2017 р. до господарського суду Київської області надійшла заява Корпорації АРТЕРІУМ про зменшення розміру позовних вимог б/н від 31.05.2017 р. (вх. № 11231/17 від 31.05.2017 р.), за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача 39722991,87 грн. у звязку із проведеними зарахуваннями зустрічних однорідних вимог на суми 3648638,47 грн. та 5398967,50 грн., а також поверненням відповідачем товару на загальну суму 20983,14 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 р., ухвалу господарського суду Київської області у справі № 911/822/17 від 19.05.2017 р. було залишено без змін.

У звязку з поверненням матеріалів даної справи до господарського суду Київської області із суду вищої інстанції, ухвалою господарського суду Київської області від 04.08.2017 р. було поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 21.08.2017 р.

07.08.2017 р. до господарського суду Київської області від Київського апеляційного господарського суду надійшов запит № 3362/16 від 04.08.2017 р. (вх. № 447/17 від 07.08.2017 р.) про витребування матеріалів справи № 911/822/17 у звязку з надходженням касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.08.2017 р. було зупинено провадження у справі № 911/822/17 до повернення матеріалів даної справи до господарського суду Київської області із суду вищої інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 р. зазначену вище ухвалу господарського суду Київської області у справі № 911/822/17 від 19.05.2017 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 р. було залишено без змін.

У звязку з поверненням матеріалів даної справи до господарського суду Київської області із судів вищих інстанцій, ухвалою господарського суду Київської області від 27.11.2017 р. було поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 18.12.2017 р.

17.08.2017 р. до господарського суду Київської області, під час перебування справи № 911/822/17 у суді вищої інстанції, від позивача надійшла заява № 06/1180 від 17.08.2017 р. (вх. № 16520/17 від 17.08.2017 р.) про зменшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд не приймати до розгляду попередню заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог від 31.05.2017 р., оскільки до останньої було додано документи, які втратили свою чинність у звязку з розірванням угод, укладених 24.05.2017 р., сторонами яких є, зокрема, Корпорація «АРТЕРІУМ» та ТОВ «ФРАМ КО».

Поряд з цим, позивач вказує на те, що між ТОВ «ФРАМ КО» як первісним кредитором та Корпорацією «АРТЕРІУМ» як новим кредитором було укладено низку договорів із Спільним українсько-естонським підприємством в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (далі СП «Оптіма-Фарм, ЛТД») та ТОВ «ФАРМПЛАНЕТА» як боржниками в окремих договорах, про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких до Корпорації «АРТЕРІУМ» перейшло право вимоги первісного кредитора належного виконання грошових зобовязань щодо оплати суми вартості товару боржником - СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» за договором поставки від 22.05.2017 р. в сумі 3647440,03 грн., від 22.05.2017 р. в сумі 5336019,37 грн., боржником ТОВ «ФАРМПЛАНЕТА» за договором поставки № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 3315504,14 грн., № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 1741055,33 грн., № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 1128249,02 грн., № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 242427,27 грн., № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 635795,84 грн.

Поряд з цим, на вказані суми, на які перейшло право вимоги від ТОВ «ФРАМ КО» до Корпорації «АРТЕРІУМ» за договорами про відступлення права вимоги, між позивачем і відповідачем було укладено низку угод про зарахування зустрічних однорідних вимог, у тому числі - за угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.08.2017 р. в сумі 42000,00 грн., відповідно до умов яких ТОВ «ФРАМ КО» не є зобовязаним щодо оплати боргу Корпорації «АРТЕРІУМ» за спірним у даній справі договором № 5 від 01.10.2015 р. на загальну суму 17273052,46 грн.

Також позивач зазначає, що 25.05.2017 р. відповідачем було здійснено повернення товару за накладними № 64436, № 67440 та 26.05.2017 р. за накладними № 67434, № 67435, № 67437.

Враховуючи викладене, Корпорація «АРТЕРІУМ» просить стягнути з відповідача 31497545,99 грн. основного боргу та 255358,64 грн. судового збору.

Слід зазначити, що 15.12.2017 р. набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень ГПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р. справи у судах першої інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017 р., загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Дослідивши наявні матеріали справи, враховуючи думку присутнього у засіданні суду представника позивача, суд дійшов висновку, що справу № 911/822/17 слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

Як слідує з матеріалів справи, на момент подання Корпоряцією «АРТЕРІУМ» заява № 06/1180 від 17.08.2017 р. (вх. № 16520/17 від 17.08.2017 р.) про зменшення розміру позовних вимог у даній справі, яка не була розглянута судом у звязку із зупиненням провадження у справі № 911/822/17, діяла попередня редакція ГПК України.

Враховуючи положення пп. 9 п. 1 Перехідних положень ГПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р., розглянувши заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи, що зазначена вище заява не була заявлена в підготовчому провадженні з поважних причин (дії положень ГПК України в редакції від 03.08.2017 р.), та відсутність підстав для повернення заяви або залишення її без розгляду, передбачених ч. 5 ст. 46 ГПК України та ч. 2 ст. 207 ГПК України, суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

За вказаних обставин суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції останньої за часом подання заяви про зменшення розміру позовних вимог № 06/1180 від 17.08.2017 р. (вх. № 16520/17 від 17.08.2017 р.), а саме - про стягнення з відповідача 31497545,99 грн. основного боргу та 255358,64 грн. судового збору.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем неодноразово заявлялось про вжиття заходів до забезпечення позову.

На момент порушення провадження у даній справі діяла попередня редакція ГПК України, згідно розділу Х якого не було встановлено строку для прийняття судом відповідного процесуального документу за наслідками вирішення заявленого позивачем клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р. господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову № 16 від 26.12.2011 р., заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позивачем у даному випадку не доведено наявності зазначених вище фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходу до забезпечення позову, та не надано відповідних доказів.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для задоволення заяв позивача про забезпечення позову у даній справі.

15.12.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача були подані письмові пояснення б/н від 15.12.2017 р. (вх. № 26977/17 від 15.12.2017 р.), за змістом яких Корпоряція «АРТЕРІУМ» підтримує позовні вимоги в сумі 31497545,99 грн.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи у засіданні суду 18.12.2017 р. здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи приписи пп. 9 п. 1 Перехідних положень ГПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р., беручи до уваги той факт, що розгляд даної справи по суті розпочався у засіданні суду 10.04.2017 р., суд дійшов висновку щодо розгляду справи № 911/822/17 із стадії розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 18.12.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримала.

У судове засідання 18.12.2017 р. представник відповідача не зявився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належно.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Також слід зазначити, що можливість суду розглянути справу за наявними в ній матеріалами передбачено ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.12.2017 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.10.2015 р. між Корпорацією «АРТЕРІУМ» (підприємство, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (покупець) було укладено договір № 5, відповідно до п. 1.1 якого в порядку і на умовах, визначених цим договором підприємство поставляє (передає у власність) покупцю лікарські засоби, дієтичні добавки (товар) згідно переліку продукції (додаток № 1), який є невідємною частиною даного договору. Покупець бере на себе зобовязання прийняти та оплатити товар, реалізувати товар на території України (п. 1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата за товар проводиться в національній валюті України. Товар відпускається покупцю по цінам, які визначаються постачальником у прайс-листі на момент відвантаження товару зі складу підприємства з врахуванням знижок в момент реалізації. Розмір знижок в момент реалізації вказується в додатку № 1, додатку № 2, що є невідємною частиною цього договору. Термін оплати зазначається на кожну партію товару в товарних накладних згідно строків та порядку, визначених в додатку № 1, що є невідємною частиною цього договору. У випадку попередньої оплати товар відпускається по цінам на дату оформлення рахунку-фактури.

Відповідно до додатку № 1 відстрочка платежу на препарати, які зазначені в переліку цього ж додатку, становить 45 календарних днів від дати відвантаження, вказаної в товарній накладній.

Конкретний термін оплати згідно визначених в додатку № 1 строків вказується в товарній накладній.

Згідно з п. 3.2 договору асортимент, кількість, ціна та термін оплати товару, що є погодженими між сторонами, та загальна вартість кожної окремої поставки вказується в товарних накладних, що є невідємною частиною цього договору, та в рахунках-фактурах (у випадку попередньої оплати).

У відповідності до п. 3.5 договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання товарної накладної уповноваженим представником покупця.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що покупець оплачує повну вартість отриманого товару шляхом прямих банківських переказів з відстрочкою платежу в терміни, визначені згідно додатку № 1 та вказані в товарній накладній, що є невідємною частиною цього договору, чи шляхом попередньої оплати рахунку-фактури. Рахунок-фактура оформлюється підприємством протягом 24 годин з моменту надходження замовлення покупця встановленого зразка.

Днем здійснення платежу вважається день зарахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства.

До договору № 5 від 01.10.2015 р. сторонами було укладено двадцять додаткових угод, якими визначалися розмір та період нарахування знижок на лікарські засоби наданих покупцю, місце поставки товару, зміна банківських реквізитів покупця, та вносилися зміни до додатку № 1 до договору шляхом включення до нових препаратів до переліку лікарських засобів, що поставляються.

Даний договір вступає в силу з 01.10.2015 р. та діє до 31.12.2017 р., а в частині взаєморозрахунків до повного виконання своїх зобовязань, визначених цим договором. (п. 9.1 в редакції додаткової угоди № 15 від 17.11.2016 р. до договору № 5 від 01.10.2015 р.).

Термін дії договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін на той же строк, на тих же умовах (п. 9.2 договору № 5 від 01.10.2015 р.).

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов договору № 5 від 01.10.2015 р. Корпорацією «АРТЕРІУМ» за період з 26.01.2017 р. по 10.03.2017 р. здійснило постачання, а ТОВ «ФРАМ КО» прийняло товарів на загальну суму 65963384,42 грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін товарними та товарно-транспортними накладними за вказаний період, в яких зазначені відомості щодо обсягу та ціни товару, який передавався (копії долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто судом).

Також, на підтвердження наявності повноважень представників відповідача на отримання товару за вищевказаними товарними накладними, до матеріалів справи додано копії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, виданих за підписами директора та головного бухгалтера, скріплених печаткою ТОВ «ФРАМ КО» (копії долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто судом).

За твердженням позивача, Корпорація «Артеріум» належним чином виконала умови договору № 5 від 01.10.2015 р. і поставила відповідачу товар, про що свідчить відсутність з боку ТОВ «ФРАМ КО» претензій та повідомлень про порушення Корпорацією умов договору.

Як зазначає позивач, ТОВ ФРАМ КО було частково повернуто товар постачальнику на загальну суму 17192786,00 грн., що підтверджується доданими до матерів справи копіями накладних на повернення товару за спірний період.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФРАМ КО» як первісним кредитором та Корпорацією «АРТЕРІУМ» як новим кредитором було укладено низку договорів із Спільним українсько-естонським підприємством в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (далі СП «Оптіма-Фарм, ЛТД») та ТОВ «ФАРМПЛАНЕТА» як боржниками в окремих договорах, про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких до Корпорації «АРТЕРІУМ» перейшло право вимоги первісного кредитора належного виконання грошових зобовязань щодо оплати суми вартості товару боржником - СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» за договором поставки від 22.05.2017 р. в сумі 3647440,03 грн., від 22.05.2017 р. в сумі 5336019,37 грн., боржником ТОВ «ФАРМПЛАНЕТА» за договором поставки № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 3315504,14 грн., № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 1741055,33 грн., № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 1128249,02 грн., № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 242427,27 грн., № 1730Ю від 10.08.2015 р. в сумі 635795,84 грн.

Також, враховуючи укладання зазначених вище договорів про відступлення права вимоги, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» та Корпорацією «Артеріум» було підписано Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до умов яких Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» не є зобовязаним щодо оплати боргу Корпорації «Артеріум» за договором № 5 від 01.10.2015 р. на суми, узгоджені сторонами в даних угодах, у тому числі за угодою № 24/05/01 від 24.05.2017 р. на суму 3647440,03 грн., за угодою № 24/05/02 на суму 5336019,37 грн., за угодою б/н від 31.05.2017 р. на суму 315504,14 грн., за угодою б/н від 31.05.2017 р. на суму 1184561,46 грн., за угодою б/н від 31.05.2017 р. на суму 1741055,33 грн., за угодою б/н від 31.05.2017 р. на суму 1128249,02 грн., за угодою б/н від 31.05.2017 р. на суму 242427,27 грн., за угодою б/н від 21.07.2017 р. на суму 635795,84 грн., за угодою б/н від 11.08.2017 р. на суму 42000,00 грн. (копії угод долучені до матеріалів справи). Таким чином, між сторонами за договором № 5 від 01.10.2015 р. зараховано зустрічні однорідні вимоги на загальну суму 17273052,46 грн.

З огляду на викладене, загальна сума заборгованості ТОВ «ФРАМ КО» перед Корпорацією «Артеріум» з урахуванням вартості повернутого товару та сум зарахованих зустрічних однорідних вимог становить 31497545,99 грн.

Водночас, сторонами був складений акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.05.2017 р. по 21.06.2017 р. за договором № 5 від 01.10.2015 р., підписаний обома сторонами, згідно якого за даними позивача заборгованість покупця перед постачальником станом на 21.06.2017 р. становила 32175341,83 грн., а за даними відповідача заборгованість останнього становить 32133341,83 грн., про що представником відповідача була зроблена власноручна відмітка про розходження суми заборгованості в сумі 42000,00 грн. (копію долучено до матеріалів справи).

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.07.2017 р. по 21.07.2017 р. за договором № 5 від 01.10.2015 р., підписаний обома сторонами, відповідно до якого за даними позивача заборгованість покупця перед постачальником станом на 21.07.2017 р. становила 31539545,99 грн., а за даними відповідача заборгованість останнього становить 31497545,99 грн., про що представником відповідача була зроблена власноручна відмітка про розходження суми заборгованості в сумі 42000,00 грн. (копію долучено до матеріалів справи).

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.08.2017 р. по 11.08.2017 р. за договором № 5 від 01.10.2015 р., який підписаний обома сторонами без зауважень, з урахуванням угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог б/н від 11.08.2017 р. у сумі 42000,00 грн., заборгованість ТОВ «ФРАМ КО» перед Корпорацією «АРТЕРІУМ» станом на 11.08.2017 р. становить 31497545,99 грн. (копію долучено до матеріалів справи).

З урахуванням викладеного, оскільки ТОВ «ФРАМ КО» несвоєчасно та не в повному обсязі розрахувалось з позивачем за отриманий товар відповідно до договору № 5 від 01.10.2015 р., позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 31497545,99 грн., що є предметом позову у даній справі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог № 06/1180 від 17.08.2017 р.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач проти позову заперечував.

Як вбачається зі змісту відзиву, відповідач вважає, що ненадання до матеріалів справи заявок на замовлення товару унеможливлює встановити, чи дійсно обсяги поставок, ціна товару, строки поставки товару відповідають замовленням відповідача.

Однак, відповідні заперечення не спростовують факту поставки та обсягів фактично прийнятих відповідачем поставок згідно з підписаними накладними, а тому не спростовують необхідності оплати отриманого товару.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається також на те, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні оформлені з порушенням встановленої законом процедури, оскільки у видаткових накладних, за яким позивач заявляє свої вимоги, відсутні посилання на реквізити довіреності, що унеможливлює визначити повноваження посадової особи на отримання ТМЦ.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Слід зазначити, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 2.4 Положення, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Згідно з абз. 1 п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначено, зокрема, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

У відповідності з п. 2.15 Положення первинні документи підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників.

З огляду на викладене зазначені вище посилання відповідача не беруться до уваги судом, оскільки за своїм призначенням довіреність не відповідає ознакам первинного документа, встановленим ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, так як довіреність не підтверджує факт господарської операції, а є документом, що фіксує рішення уповноваженої особи підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства ТМЦ.

При цьому слід зазначити, що до матеріалів справи долучено довіреності, видані уповноваженим особам ТОВ «ФРАМ КО» на отримання товару, які містять відомості про уповноваження фізичних осіб одержати для підприємства позивача цінності за зазначеною у виданій довіреності накладною та зразки підпису осіб, що одержали довіреність.

Посилання ТОВ «ФРАМ КО» на неналежне оформлення спірних товарних накладних, зокрема, в частині відсутності відтиску мокрої печатки підприємства, відсутності у видаткових накладних інформації про посаду та повноваження і ПІБ відповідальної особи, що здійснила прийом ТМЦ, також не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляються з огляду на наступне.

Як зазначено у ч. 4 п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар і строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2011 р. у справі № 9/252-10).

При цьому слід зазначити, що вимоги Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні щодо правильності оформлення первинних документів передбачають наявність в документах такого реквізиту, як інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції лише альтернативно такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 19.04.2016 р. у справі № 21-4985а15.

Як зазначалося вище, видані відповідачем довіреності містять відомості про уповноваження конкретної фізичної особи, із зазначенням її ПІБ, а також зразок підпису особи, що одержала довіреність, на отримання цінностей за накладною, визначеною в довіреності.

Таким чином, інформація, зазначена в довіреностях та видаткових накладних, дає змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій за всіма спірними поставками.

Щодо відсутності на видаткових накладних мокрої печатки відповідача, то як зазначалося вище, згідно з п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, документ має бути підписаний особисто та може бути скріплений печаткою.

Згідно із вимогами зазначених вище норм Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні печатка на видатковій накладній не є обовязковим реквізитом останньої. Норми вищезазначеного закону містять альтернативне посилання на особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, тобто немає обовязку ідентифікувати дані особистого підпису особи.

Натомість, судом встановлено, що на всіх спірних товарних накладних в графі одержувача проставлено штемпель ТОВ «ФРАМ КО» з ідентифікаційним кодом відповідача.

Відповідач, серед іншого, заперечуючи проти задоволення позовних вимог у поданому відзиві, вказував на те, що ним на адресу позивача було надіслано акт від 05.04.2017 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем на суму 42000,00 грн. за договором № 5 від 01.10.2015 р.

З матеріалів справи слідує, що підчас розгляду даного позову між Корпорацією «АРТЕРІУМ» та ТОВ «ФРАМ КО» були підписані акти звіряння взаємних розрахунків.

Судом встановлено, що відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.08.2017 р. по 11.08.2017 р. за договором № 5 від 01.10.2015 р., який підписаний обома сторонами без зауважень, з урахуванням угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог б/н від 11.08.2017 р. у сумі 42000,00 грн., заборгованість ТОВ «ФРАМ КО» перед Корпорацією «АРТЕРІУМ» станом на 11.08.2017 р. становить 31497545,99 грн.

Таким чином, станом на час розгляду даного позову при визначенні розміру позовних вимог був врахований акт про зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем на суму 42000,00 грн.

Підсумовуючи наведене, судом було встановлено, що наявними у справі матеріалами, зокрема, копіями товарних накладних, які підписані в двосторонньому порядку, скріплені печаткою позивача та штампом відповідача, підтверджується поставка товару, факт якої відповідач не спростовує, а недоліки в оформленні товарних накладних, про які зазначає відповідач, не спростовують факт поставки товару та не є підставою для не здійснення відповідачем розрахунку за поставлений товар.

При цьому судом враховано, що відповідач до позивача з приводу неналежного оформлення накладних не звертався та від отриманого за вказаними накладними товару не відмовлявся. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань з оплати поставленого позивачем товару судом встановлений та відповідачем не спростований.

Доказів погашення відповідачем заборгованості на момент вирішення спору у даній справі до її матеріалів не надано.

З огляду на викладене вище, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 5 від 01.10.2015 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 31497545,99 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Корпорації «АРТЕРІУМ» у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 114, код 39443405) на користь Корпорації «АРТЕРІУМ» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, код 334065 (тридцять один мільйон чотириста девяносто сім тисяч пятсот сорок пять) грн. 99 коп. основного боргу, 240000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 09.01.2018 р.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Бабкіна