РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017Справа №910/15870/17

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант";

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес";

про відшкодування збитків в порядку регресу 8040,94 грн.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Мостовик О. С., представник, довіреність № 02/669-66 від 03.01.2017 р.;

Від відповідача: Бакасова О. О., представник, довіреність № 398 від 26.12.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 8 040,94 грн. збитків в порядку регресу, а також 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року порушено провадження у справі № 910/15870/17, розгляд справи призначено на 10.10.2017 року.

У судовому засіданні 10.10.2017 року оголошено перерву до 24.10.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 року слухання справи відкладено до 21.11.2017 року.

У судовому засіданні 21.11.2017 року оголошено перерву до 05.12.2017 року.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника відповідача, яка міститься у матеріалах справи.

Відповідач у судове засідання 05.12.2017 року не з'явився. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходили. У своєму письмовому відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_3 25.01.2017 року було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, предметом якого є страхування транспортного засобу "КІА", державний номер НОМЕР_1.

У м. Києві 15.02.2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "КІА", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "ГАЗ", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 В результаті вказаної ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.03.2017 року ОСОБА_5 водія автомобіля "ГАЗ", державний номер НОМЕР_2, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Звіту № 61-D/29/3 від 24.02.2017 р., матеріальний збиток, завданий власнику "КІА", державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склав 34 228,48 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання за договором страхування, на підставі поданої страхувальником заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акту від 17.03.2017 року, позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 32 188,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID-91481 від 17.03.2017 р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно із статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки засобу "ГАЗ", державний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес " згідно із полісом № АК/4781030, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 статті 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс № АК/4781030) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "КІА", державний номер НОМЕР_1, становить 32 188,00 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми.

14.08.2017 відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 24 147,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12178 від 14.08.2017.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, яке перейшло до позивача, визначені полісом № АК/4781030 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду в розмірі 8 040,94 грн.

В силу вимог статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням судового збору, в порядку статті 49 ГПК України, на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (інд. 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) 8 040 (вісім тисяч сорок) грн. 94 коп. завданих збитків та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 19.12.2017 р.