ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2017 р. Справа № 922/3041/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача не з'явився

відповідача ОСОБА_1 довіреність № 21 від 02.10.2017,

ОСОБА_2, довіреність № 22 від 26.12.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3647 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2017 у справі № 922/3041/17

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіз-Контакт, ЛТД", м. Харків,

про стягнення 392034,24 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіз-Контакт, ЛТД", в якій просив суд стягнути з відповідача суму в розмірі 392034,21 грн. у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору LagPay від 26.02.2016, який був укладений між сторонами.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2017 (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіз-Контакт ЛТД" на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" суму у розмірі 392034,21 грн. та судовий збір у розмірі 5880,52 грн.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на неправильне застосування норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи місцевим господарським судом, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2017 по справі № 922/3041/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає про відсутність дослідження судом першої інстанції всіх обставин справи, кваліфікації спірних правовідносин та доказів в підтвердження позовних вимог. Зокрема відповідач вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено заперечення відповідача щодо прийняття від позивача сумнівних роздруківок (листування електронною поштою з МПС Мастеркард), які, на думку відповідача, не відповідають вимогам законодавства щодо належності, достовірності та допустимості доказів. Відповідач посилається на те, що господарським судом розглянуто справу за відсутністю витребуваних доказів та відсутності інформації щодо конкретної трансакції на сайті відповідача (дата, ID трансакцій), яка на думку позивача порушує ОСОБА_3 МПС Мастеркард та умови договору. Крім того, як зазначає відповідач, суд залишив поза увагою заперечення відповідача про те, що в листі МПС Мастеркард йдеться про те, що порушення тривало 873 дні, в той час, як договір Liqpay був укладений сторонами 26.02.2016, тобто на момент повідомлення про виявлене порушення 28.07.2016 договірні відносини тривали не більше пяти місяців. Також, відповідач звертає увагу на розбіжності в наданих до суду документах, а саме: згідно довідки про нанесення збитків в рамках взаєморозрахунків з МПС Мастеркард ПАТ КБ «Приватбанк» виплачено кошти згідно інвойсу № 22363 від 25.09.2016. В той час, як в наданій роздруківці платежу DNH0G9SW031VCC.1 від 28.09.2016 в графі «Призначення платежу» мститься посилання на інший інвойс від 26.09.2016 без номеру та на інші дані щодо сплати комісії VISA.

Відповідач надав додаткові пояснення до апеляційної скарги щодо судових рішень у справі № 922/2059/17, якими було відхилено позов ТОВ "Гіз-Контакт, ЛТД" про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк", ТОВ "Дрезднер Фенстербау" коштів в односторонньому порядку списаних ПАТ КБ "Приватбанк" з поточного рахунку ТОВ "Гіз-Контакт, ЛТД" , посилаючись на те, що в справі № 922/2059/17 факт наявності складу господарського правопорушення в діях ТОВ "Гіз-Контакт, ЛТД" для стягнення збитків, заявлених у справі № 922/3041/17, не досліджувався і не встановлювався.

20.12.2017 позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою, в якій проти апеляційної скарги заперечує в повному обсязі, а також просить відкласти розгляд справи на іншу дату у звязку з неможливістю прибуття в дане судове засідання.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2012 за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 26.12.2017 о 09:30 год.

Судове засідання 20.12.2017 проводилось у режимі фіксації технічними засобами відповідно до ст. 222 ГПК України. В даному судовому засіданні 20.12.2017 повідомлено про відкладення розгляду справи на 26.12.2017 о 09:30.

Позивач про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 120 ГПК України шляхом надсилання телефонограми, яка була передана та отримана уповноваженою особою позивача ОСОБА_4 20.12.2017 о 15:00. (а.с. 221).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що ТОВ "Гіз-Контакт, ЛТД" (відповідач) з 18.03.2014 є користувачем wеb-інтерфейсу LIQРАY правовідносини з використання якого врегульовано публічним договором шляхом під'єднання до послуги банку Інтернет-еквайрінг LIQРАY з наступними реєстраційними даними:

Назва: Spider on-line;

Мерчант: E-Commerce: LiqPay Advertising (UAH), I0DN0Z13;

public key: і5; особа: spider-post.com.

25 січня 2016 року відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку №8032, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

26.02.2016 між сторонами було укладено у формі єдиного документу, підписаного сторонами та скріпленого печатками - договір LiqРау.

Як зазначає позивач, 29.07.2016 та 12.09.2016 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" отримано офіційне повідомлення від МПС МаsterСаrd щодо виявлення потенційних порушень інтернет- мерчантом - ТОВ "Гіз-Контакт, ЛТД" правил МаsterСаrd і запропоновано банку ініціювання проведення розслідування відносно порушень з боку клієнта, а саме пунктів правил 3.7 і 5.11.7, 5.1, 11.2.3 якими заборонено брати участь або підтримувати будь- яку діяльність, яка є незаконною, або яка може, на думку МаsterСаrd, негативно відбитися на репутації; повинні бути укладені письмові договори з кожним торговцем, для якого процесу є транзакції, якщо такі транзакції ініціюються торговцем безпосередньо або через сервіс провайдера, який працює в інтересах або від імені клієнта; повинні надавати достовірні і точні дані про транзакції у всіх повідомленнях авторизації і клірингу ІРМ, в тому числі точність і достовірність МСС, який досить і справедливо описує бізнес торговця.

Позивач вказує на те, що на виконання вимог МПС МаsterСаrd, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було проведено аналіз діяльності підприємств, підключених до послуги Інтернет-еквайрінг LiqРау, та за результатами якої було виявлено порушення законодавства України, а саме Закону України "Про Платіжні системи та переказ коштів в Україні" №569-VIII в частині того, що платіжна сторінка відповідача в LiqРау доступна для всіх клієнтів в мережі інтернет для проведення оплат за послуги, які не відповідають заявленій діяльності при реєстрації в LiqРау, а саме, МСС 7311 Аdvertising Servісes - надання власних рекламних послуг. Після проведення відповідної перевірки діяльності ТОВ "Гіз-Контакт, ЛТД" за результатами звернення МПС МаsterСаrd, банком було проведено службове розслідування, за висновком якого встановлено наявність порушення з боку відповідача правил МаsterСаrd.

Як зазначає позивач, в повторному повідомленні МПС МаsterСаrd від 12.08.2016 року зазначено, що за порушення, допущені відповідачем, МаsterСаrd дебетує рахунок ПАТ КБ ПРИВАТБАНК на суму 18910 доларів США (тобто буде списано з рахунку банку вказану суму).

Позивач посилається на те, що згідно інвойсу № 22363 від 25.09.2016 ПАТ КБ ПРИВАТБАНК було виплачено МПС МаsterСаrd кошти в сумі 66976,92 долари США, з яких 18910 доларів США - виплачено у вигляді штрафу за порушення правил МПС МаsterСаrd.

Позивач, посилаючись на наявність порушень норм чинного законодавства та умов договору з боку відповідача, зазначає, що в серпні 2016 ПАТ КБ Приватбанк призупинив прийом платежів за договором та заблокував рахунок з коштами відповідача, у зв'язку із зверненням представництва Мастеркард ЮРОП СПРЛ в Україні, та була проведена операція по списанню грошових коштів з поточного рахунку №8032 на суму наявного залишку - 104 857,62 грн., призначення платежу - погашення заборгованості ТОВ Гіз-контакт,ЛТД.

Отже, з врахуванням викладених обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 22, 526, 610, 611, 623, 629 ЦК України, позивач вважає, що до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 392 034,21 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про витребування у позивача доказів, що підтверджують взаємозв'язок між відповідачем та URL -адресою, що, на думку позивача допустила порушення правил МПС Мастеркард, доказів доведення до відповідача обов'язку дотримання ОСОБА_3 МПС Мастеркард та змісту самих ОСОБА_3, доказів наявності порушення ОСОБА_3 МПС Мастеркард в діях відповідача (із зазначенням дати та ID транзакцій, на підставі яких встановлено факт порушення ОСОБА_3 МПС Мастеркард), доказів вчинення позивачем дій, спрямованих на запобігання/уникнення збитків, докази реальності нанесених збитків (інвойс, платіжний документ про оплату штрафів ПАТ КБ Приватбанк на рахунок МПС Мастеркард) (а.с. 68).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2017р. клопотання відповідача про витребування доказів задоволено.

Позивач надав до матеріалів справи копію заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; докази реєстрації відповідача в системі LiqРау (скрін-шоти з сайту реєстрації в системі); копія висновку фахівця; копія договору LiqРау № 2103; копія інвойсу; копія повідомлення МПС МаsterСаrd (а.с. 75-112).

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції посилається на відсутність доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема відсутність витребуваних доказів та відсутність інформації щодо конкретної транзакції на сайті відповідача (дата, ID трансакцій), яка на думку позивача порушує ОСОБА_3 МПС Мастеркард та умови договору. Крім того, відповідач звертав увагу на розбіжності в наданих позивачем до суду документах щодо виплати ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" коштів згідно інвойсу.

Також, 25.10.2017 відповідачем надано до суду заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності згідно ч.3 ст. 267 ЦК України.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції встановив факт порушення відповідачем умов договору LiqРау на підставі вищевикладених позивачем обставин та наданих ним до матеріалів справи доказів, а також з посиланням на те, що правомірність дій позивача щодо списання коштів також встановлена постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 по справі №922/2059/17.

В звязку з чим суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 392034,21 грн. (основна сума боргу 49689,83грн.) та сума списаних коштів в рахунок погашення заборгованості 104857,62грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо наданої позивачем заяви про застосування до позовних вимог позовної давності, суд відмов в її задоволенні, оскільки дані вимоги не є штрафом, а є відшкодуванням збитків нанесених відповідачем у вигляді сплати суми штрафу, відповідно до цього до позовних вимог застосовується загальна позовна давність строком в три роки.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача коштів в сумі 392034,21грн., оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції при розгляді справи в порушення вимог ст. 43 ГПК України (редакція ГПК, яка була чинна на момент прийняття рішення у справі) не взято до уваги та не надано належної оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, запереченням відповідача щодо невідповідності наданих позивачем доказів вимогам законодавства та його посилання на розбіжності в наданих позивачем до суду документах. Рішення суду не містить дослідження всіх обставин справи та мотивів, з яких були відхилені заперечення відповідача. Разом з цим, суд першої інстанції прийняв як достовірний доказ позицію позивача та надані ним докази на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог, що в свою, чергу призвело до невірного застосування норм матеріального права за відсутності належної правової кваліфікації спірних правовідносин, та помилкових висновків про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Пунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз'яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача суми в розмірі 392 034,21 грн. в звязку з порушенням відповідачем умов договору LagPay від 26.02.2016, який був укладений між сторонами. Позов обґрунтований положеннями ст.ст. 22, 526, 610, 611, 623, 629 ЦК України.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, під збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Відповідно до ч.2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Протиправність поведінки боржника або кредитора у договірних правовідносинах полягає у порушенні договірного зобов'язання.

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору LagPay від 26.02.2016, який був укладений між сторонами.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 25 січня 2016 року відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку №8032, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

В даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, розташованим на сайті банку тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг. тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку www.pb.ua або інший інтернет/SМS-ресурс, зазначений банком).

26.02.2016 між сторонами було укладено у формі єдиного документу, підписаного сторонами та скріпленого печатками - договір LiqРау.

Як зазначає позивач, 29.07.2016 та 12.09.2016 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" отримано офіційне повідомлення від МПС МаsterСаrd щодо виявлення потенційних порушень інтернет- мерчантом - ТОВ "Гіз-Контакт, ЛТД" правил МаsterСаrd і запропоновано банку ініціювання проведення розслідування відносно порушень з боку клієнта, а саме пунктів правил 3.7 і 5.11.7, 5.1, 11.2.3 якими заборонено брати участь або підтримувати будь- яку діяльність, яка є незаконною, або яка може, на думку МаsterСаrd, негативно відбитися на репутації; повинні бути укладені письмові договори з кожним торговцем, для якого процесу є транзакції, якщо такі транзакції ініціюються торговцем безпосередньо або через сервіс провайдера, який працює в інтересах або від імені клієнта; повинні надавати достовірні і точні дані про транзакції у всіх повідомленнях авторизації і клірингу ІРМ, в тому числі точність і достовірність МСС, який досить і справедливо описує бізнес торговця.

Позивач вказує на те, що на виконання вимог МПС МаsterСаrd, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було проведено аналіз діяльності підприємств, підключених до послуги Інтернет-еквайрінг LiqРау, та за результатами якої було виявлено порушення законодавства України, а саме Закону України "Про Платіжні системи та переказ коштів в Україні" №569-VIII в частині того, що платіжна сторінка відповідача в LiqРау доступна для всіх клієнтів в мережі інтернет для проведення оплат за послуги, які не відповідають заявленій діяльності при реєстрації в LiqРау, а саме, МСС 7311 Аdvertising Servісes - надання власних рекламних послуг. Після проведення відповідної перевірки діяльності ТОВ "Гіз-Контакт, ЛТД" за результатами звернення МПС МаsterСаrd, банком було проведено службове розслідування за висновком якого встановлено наявність порушення з боку відповідача правил МаsterСаrd.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано до матеріалів справи роздруківку листування електронною поштою з МПС Мастеркард (а.с. 27-36); копію повідомлення щодо сплати суми штрафу (а.с. 37-39); копію довідки про нанесені збитки (а.с. 41); виписка про списання коштів в сумі 104 857,42 грн. (а.с. 42); копія виписки зі звіту Напрямку «Служба Безпеки» (а.с.43-44); копія заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; докази реєстрації відповідача в системі LiqРау (скрін-шоти з сайту реєстрації в системі); копія висновку фахівця; копія договору LiqРау № 2103; копія інвойсу; копія повідомлення МПС МаsterСаrd (а.с. 75-112).

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статті 76-78 ГПК України визначають належність, допустимість та достовірність доказів.

Колегія суддів звертає увагу, що фактичні дані або відомості про факти (інформація про факти) відображають реальну дійсність і складають зміст доказів, які використовуються в процесі пізнавальної діяльності у будь-якій сфері людської діяльності. Особливістю судових доказів є процесуальна форма, що гарантує достовірність отриманої судом інформації. Відомості про факти можуть бути отримані судом тільки з передбачених законом засобів доказування: письмових та речових доказів.

Таким чином, доказами в господарському процесі є відомості про обставини, які мають значення для вирішення справи, отримані у встановленому законом порядку та вказаними засобами доказування.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у процесуально встановленому порядку.

Достовірність доказів це відповідність дійсності фактичних даних, які отримані з законних джерел, в результаті ретельної перевірки доказів та їх джерел під час досудового слідства та в суді. Достовірність є відповідністю інформації, отримуваної із доказу, дійсності.

Дослідивши надані позивачем докази колегія суддів встановила, що надані позивачем скриншоти листування електронною поштою з МПС Мастеркард не можуть вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження викладених позивачем обставин в розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України, оскільки за відсутністю електронного цифрового підпису неможливо персоніфікувати відправника електронного листа.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами субєктами електронного документообігу та ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

До того ж, відповідно до ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Також, з наданих позивачем роздруківок неможливо встановити повний обсяг листування між МПС Мастеркард та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Крім того, зазначені роздруківки електронних листів МПС Мастеркард складені англійською мовою, а їх переклади не засвідчені перекладачем в установленому законом порядку, що унеможливлює їх автентичність.

В звязку з викладеним, суд позбавлений можливості встановити достовірність отриманих відомостей, що позбавляє надані позивачем роздруківки листування електронною поштою з МПС Мастеркард доказової сили.

Надана позивачем копія виписки зі звіту Напрямку «Служба Безпеки» не може вважатися безперечним доказом на підтвердження порушення відповідачем договірних зобовязань та спричинення банку збитків з боку відповідача, оскільки звіт складений позивачем в односторонньому порядку в особі фахівців Департаменту захисту банківських технологій та інформаційних ресурсів. До звіту не надано документального підтвердження наявності конкретної інформації про використання саме відповідачем забороненого контенту та реклами сексуального характеру.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було задоволено клопотання відповідача про витребування у позивача доказів, що підтверджують наявність складу господарського правопорушення, а саме:

- докази, що підтверджують взаємозв'язок між відповідачем та URL -адресою, що, на думку позивача допустила порушення правил МПС Мастеркард,

- доказів доведення до відповідача обов'язку дотримання ОСОБА_3 МПС Мастеркард та змісту самих ОСОБА_3, доказів наявності порушення ОСОБА_3 МПС Мастеркард в діях відповідача (із зазначенням дати та ID транзакцій, на підставі яких встановлено факт порушення ОСОБА_3 МПС Мастеркард),

- доказів вчинення позивачем дій, спрямованих на запобігання/уникнення збитків, докази реальності нанесених збитків (інвойс, платіжний документ про оплату штрафів ПАТ КБ Приватбанк на рахунок МПС Мастеркард).

При цьому, відповідач звертав увагу на необхідність зазначення конкретної дати транзакції, на що серед іншого, наголошує і МПС Мастеркард в наданому позивачем листуванні.

Проте, таких доказів позивачем надано не було. В матеріалах справи відсутні докази, що містили б інформацію про конкретні транзакції на сайті відповідача (дата, ID трансакції), які містили б порушення ОСОБА_3 МПС Мастеркард та договірних відносин з позивачем, а також відсутня конкретна інформація скриншот екрану, який відображає розміщення забороненого контенту та будь-яка реклама, яка б свідчила про порушення саме відповідачем ОСОБА_3 МПС Мастеркард.

В судовому засіданні представники відповідача підтвердили, що контент не є рекламою сексуального характеру, є чистим, легітимним та унікальним. Політика системи Google передбачає блокування сайту протягом 2-х днів з дня виявлення контенту забороненого характеру, тоді як банк заблокував сайт відповідача 26.07.2016, повідомлення надійшло від МПС Мастеркард 29.07.2017, а згідно даних останнього порушення тривало 873 дні.

Колегія суддів приймає до уваги наведені відповідачем доводи про те, що в листі МПС Мастеркард йдеться про те, що порушення тривало 873 дні, в той час, як договір LiqРау був укладений сторонами 26.02.2016, тобто на момент повідомлення про виявлене порушення 28.07.2016 договірні відносини тривали не більше пяти місяців. Дані обставини позивачем жодним чином не спростовані.

Як зазначає позивач, в повторному повідомленні МПС МаsterСаrd від 12.08.2016 вказано, що за порушення, допущені відповідачем, МаsterСаrd дебетує рахунок ПАТ КБ ПРИВАТБАНК на суму 18910 доларів США (тобто буде списано з рахунку банку вказану суму).

Позивач посилається на те, що згідно інвойсу № 22363 від 25.09.2016 ПАТ КБ ПРИВАТБАНК було виплачено МПС МаsterСаrd кошти в сумі 66976,92 доларів США, з яких 18910 доларів США - виплачено у вигляді штрафу за порушення правил МПС МаsterСаrd.

Дослідженням матеріалів справи встановлено наявність розбіжностей в наданих позивачем до суду документах.

Так, згідно довідки про нанесення збитків в рамках взаєморозрахунків з МПС Мастеркард ПАТ КБ «Приватбанк» виплачено кошти згідно інвойсу № 22363 від 25.09.2016 (а.с.41). В той час, як в наданій роздруківці платежу DNH0G9SW031VCC.1 від 28.09.2016 в графі «Призначення платежу» міститься посилання на інший інвойс від 26.09.2016 без номеру та на інші дані щодо сплати комісії VISA (а.с. 105).

При цьому, інвойс від МПС МаsterСаrd позивачем до суду не наданий, хоча він був витребуваний за клопотанням відповідача ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2017.

Слід зазначити, що позивачем на підтвердження виплати МПС МаsterСаrd коштів в розмірі 66976,92 доларів США надано до суду виписку по рахунку (а.с. 105), з якої не вбачається, що в цю суму увійшла сума штрафу в розмірі 18910 доларів США за порушення саме відповідачем правил МПС МаsterСаrd.

Разом з цим, як зазначає відповідач та не спростовано позивачем, довідка про нанесені збитки (а.с. 41) без номеру, без дати, підписана керівником напрямку ОСОБА_5, яка згідно відкритих даних Єдиного реєстру юридичних осіб не є підписантом від імені ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Вищевстановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ні порушення відповідачем умов договору LіgPay від 26.02.2016, ні протиправність поведінки відповідача, ні причинно-наслідкового зв'язку між переліченими в листі МПС Мастеркард порушеннями та діями відповідача.

Позивач, посилаючись на наявність порушень норм чинного законодавства та умов договору з боку відповідача, зазначає, що в серпні 2016 ПАТ КБ Приватбанк призупинив прийом платежів за договором та заблокував рахунок з коштами відповідача, у зв'язку із зверненням представництва Мастеркард ЮРОП СПРЛ в Україні, та була проведена операція по списанню грошових коштів з поточного рахунку №8032 на суму наявного залишку - 104 857,62 грн., призначення платежу - погашення заборгованості ТОВ Гіз-контакт,ЛТД.

З наданої позивачем до матеріалів справи виписки з 05.12.2016 по 04.09.2017 (а.с. 42) вбачається, що дебетована позивачем заборгованість складає 488 435,36 грн., погашено шляхом списання кошти в розмірі 104 857,62 грн. Отже, вихідний залишок складає 383 577,74 грн.

В той же час, позивач при зверненні з даним позовом до суду просить стягнути з відповідача 392 034,21 грн., яка вираховується позивачем, виходячи з основної суми боргу в розмірі 49 689,83 грн. за вирахуванням суми списаних коштів в рахунок погашення заборгованості в розмірі 104 857,62 грн.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлені розбіжності між вказаними сумами, що свідчить про документальну необґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми збитків.

Щодо посилання позивача та суду першої інстанції на правомірність дій позивача щодо списання коштів, що встановлена постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 по справі №922/2059/17, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» надав господарському суду в якості доказів на обґрунтування позовних вимог копію рішення господарського суду Харківської області від 16 серпня 2017 року, та ухвали апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2017 року у справі №922/2059/17. В судовому засіданні відповідач заперечував проти долучення цих судових рішень до матеріалів справи, посилаючись на те, що вони не мають сили доказів для цієї справи.

В обґрунтування позову у справі № 922/2059/17 ТОВ «Гіз-контакт, ЛТД» посилався на відсутність у ПАТ КБ «Приватбанк» права на списання коштів з банківського рахунку без доручення клієнта, незалежно від причин відповідного списання, в сумі 104 857,62 грн., що відображено в судових рішеннях (а.с. 129).

В своїх запереченнях ПАТ КБ «Приватбанк», будучі відповідачем у зазначеній справі, дійсно посилався на те, що кошти були списані в рахунок погашення заборгованості, що виникла у вигляді штрафу 18 910 дол США.

Однак, до предмету доказування у зазначеній справі факт наявності порушень в діях ТОВ «Гіз-контакт, ЛТД» не входив, оскільки предметом цього спору наявність заборгованості 18 910 дол. США не була, а фактично оскаржувались дії банку щодо списання коштів з банківського рахунку в односторонньому порядку та стягнення неправомірно списаних коштів.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Гіз-Контакт, ЛТД», господарський суд виходив з того, що позивач у відповідності до умов п.3.1.5 договору LіgPay від 26.02.2016, не надав суду доказів звернення до банку з моменту списання грошових коштів зі свого рахунку на протязі 15 днів з вимогами щодо списання цих коштів, чим підтвердив правомірність проведеної розрахункової операції.

Разом з цим, у вищевказаній судовій справі №922/2059/17 факти наявності складу господарського правопорушення в діях ТОВ «Гіз-Контакт, ЛТД» для стягнення збитків, заявлених у справі №922/3041/17 не досліджувались і не встановлювались. Слід також зауважити, що неправомірно списані кошти в сумі 104 857,62 грн., не охоплюються предметом позову у даній справі, що розглядається апеляційним судом, оскільки позов заявлений ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення грошових коштів у вигляді реальних збитків, які повинні бути доведені належними доказами у справі та для стягнення яких у відповідності до ст.ст. 22, 623 ЦК України та ст.ст. 224, 225 ГК України необхідно встановити наявність в діях відповідача усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини.

Колегія суддів також при вирішенні даного господарського спору враховує, що до найбільш важливих загальних принципів права віднесено принцип справедливості, добросовісності і розумності, який, згідно зі ст. 3 ЦК України, визнається загальною засадою цивільного законодавства.

За викладеного, застосовуючи принцип верховенства права, справедливості, добросовісності та розумності, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач не довів в установленому порядку наявності повного складу цивільного правопорушення, вчиненого відповідачем, що відповідно до ст.ст. 22, 623 ЦК України та ст.ст. 224, 225 ГК України унеможливлює задоволення позову про стягнення збитків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача і наявності фактів для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 254, 269, п.2 ч.1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіз-Контакт, ЛТД", м. Харків задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2017 у справі № 922/3041/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіз-Контакт, ЛТД" (61002, м. Харків, вул. Гіршмана, буд. 9, ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 6 468,56 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Пелипенко Н.М.