ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

19.12.2017 Справа № 905/2275/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/2275/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Донецькокс» (87534, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, 116, корпус А)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» (87534, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, 116А, кімн. 184)

про стягнення дивідендів у розмірі 10 962 618,10 грн.,

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПрАТ «Донецьккокс» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «НВО «Інкор і Ко» 10 962 618,10 грн. розподілених, але не виплачених дивідендів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем рішення загальних зборів учасників ТОВ «НВО «Інкор І Ко», оформленого протоколом загальних зборів від 11.06.2008р., в частині виплати дивідендів.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.10.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 905/2275/17, розгляд справи призначено на 13.11.2017р.

09.11.2017р. за вх. № 28813/17 господарський суд одержав заяву відповідача про застосування позовної давності, в якій останній просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у звязку з тим, що строк позовної давності за позовною вимогою сплив 16.06.2014р. з огляду на положення ст. 257 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.11.2017р. розгляд справи відкладено на 29.11.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.11.2017р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів до 19.12.2017р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання позивача за вх. № 30924/17 від 29.11.2017р., відкладено розгляд справи на 19.12.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.12.2017р. постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті.

Сторони у судове засідання 19.12.2017р. не зявились. При цьому про час та місце судового засідання останні повідомлені належним чином з огляду на те, що представник позивача був присутній у судовому засіданні 29.11.2017р. та є обізнаним про призначення судового засідання на 19.12.2017р., а представник відповідача одержав ухвалу суду від 29.11.2017р. нарочно, про що свідчить відповідна відмітка про отримання на зворотній стороні ухвали. Враховуючи наведене, а також приписи ч. 1 ст. 202 ГПК України господарський суд визнав за можливе вирішити справу за відсутністю представників сторін у судовому засіданні.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 19.12.2017р. складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Згідно з п.п. 1.1, 1.3 Статуту ТОВ «НВО «Інкор і Ко» (затверджений рішенням загальних зборів учасників ТОВ «НВО «Інкор і Ко», протокол від 08.05.2007р.; державна реєстрація змін до установчих документів проведена ВК Донецької міської ради 15.05.2007р., № запису 3004954) ТОВ «НВО «Інкор і Ко» є господарським товариством, створеним відповідно до рішення загальних зборів товариства (протокол № 1 від 14.12.2000р.), згідно з установчим договором від 14.12.2000р., на підставі Законів України «Про господарські товариства», «Про підприємництво» з метою отримання прибутку.

Учасниками товариства є наступні юридичні особи:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ»;

- Відкрите акціонерне товариство «Донецьккокс»;

- Закрите акціонерне товариство «АРС»;

- Акціонерне товариство закритого типу «Донецьке акціонерне науково-комерційне товариство ДАНКО».

Згідно з п. 5.1 Статуту статутний фонд (капітал) товариства становить 100 000 грн., поділений на частки та розподіляється між учасниками таким чином:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» - 49 % статутного фонду (капіталу) товариства, номінальна вартість частки складає 49 000 грн.;

- Відкрите акціонерне товариство «Донецьккокс» - 24,50% статутного фонду (капіталу) товариства, номінальна вартість частки складає 24 500 грн.;

- Закрите акціонерне товариство «АРС» - 24,50% статутного фонду (капіталу) товариства, номінальна вартість частки складає 24 500 грн.;

- Акціонерне товариство закритого типу «Донецьке акціонерне науково-комерційне товариство ДАНКО» - 2 % статутного фонду (капіталу) товариства, номінальна вартість частки складає 2 000 грн.

Відповідно до п.3.1 Статуту метою діяльності товариства є одержання прибутку від господарської діяльності та наступним його розподілом між учасниками товариства в порядку та за умови, визначені чинним законодавством та цим статутом.

У п.6.1 Статуту передбачено, що учасники товариства безпосередньо або в особі своїх повноважних представників мають право у порядку, встановленому чинним законодавством України та цим статутом, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

У відповідності до п.п.10.6 10.9 Статуту прибуток товариства визначається в порядку, встановленому чинним законодавством України. Чистий прибуток залишається у повному розпорядженні товариства і використовується згідно рішень загальних зборів учасників, в тому числі на виплату дивідендів учасникам. Право на отримання частини прибутку товариства (дивідендів) мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів. Строки та порядок виплати частки прибутку (дивідендів) визначається загальними зборами учасників. Виплата дивідендів може здійснюватися у будь-якій формі, що не заборонена чинним законодавством України.

Вищим органом товариства є загальні збори учасників товариства, до компетенції яких відноситься, в тому числі, затвердження річних звітів, бухгалтерських балансів та результатів діяльності товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії (ревізора), порядок розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків. Повноваження, передбачені підпунктами 16.2.1 16.2.11, 16.2.15, 16.2.16 належать до виключної компетенції загальних зборів і не можуть бути передані іншим органам управління товариства. Загальні збори мають право розглядати будь-які питання діяльності товариства, включаючи питання, що належать до компетенції інших органів управління товариств. При прийнятті рішень: - з питань, зазначених у пунктах 16.2.1, 16.2.2, 16.2.8, рішення вважаються прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства; - з питань про ліквідацію товариства та питання про відчуження майна товариства, вартість якого становить 50 і більше відсотків вартості майна товариства, рішення приймаються більшістю не менш як у ? голосів присутніх; -з усіх інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів учасників, що беруть участь у загальних зборах. Загальні збори визнаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш ніж 60 відсотками голосів. Брати участь у загальних зборах з правом дорадчого голосу може генеральний директор товариства та будь-які фахівці, запрошені учасниками. Учасники, які беруть участь у загальних зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем загальних зборів. Протоколи загальних зборів учасників підписуються головою та секретарем загальних зборів. Протоколи загальних зборів учасників мають бути в будь-який час надані учасникам (їх представникам). На їх вимогу повинні видаватися засвідчені витяги з кн

11.06.2008р. відбулися загальні збори учасників ТОВ «НВО «Інкор і Ко», рішення яких оформлено протоколом загальних зборів учасників ТОВ «НВО «Інкор і Ко» від 11.06.2008р. На загальних зборах товариства були присутні учасники, що мають 100% голосів.

Питанням № 5 порядку денного загальних зборів учасників товариства від 11.06.2008р. було затвердження порядку розподілу прибутку за 2007р., за результатами розгляду якого прийнято наступне рішення:

1) затвердити наступний порядок розподілу прибутку, отриманого товариством у 2007р. в сумі 47 100 400 грн.:

2 355 020,00 грн. направити до резервного фонду товариства;

44 745 380,00 грн. направити на виплату дивідендів учасникам товариства, а саме:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» - 21 925 236,20 грн.;

- Відкрите акціонерне товариство «Донецьккокс» - 10 962 618,10 грн.;

- Закрите акціонерне товариство «АРС» - 10 962 618,10 грн.;

- Акціонерне товариство закритого типу «Донецьке акціонерне науково-комерційне товариство ДАНКО» - 894 907,60 грн.

2) затверджено наступний строк виплати дивідендів за підсумками 2007р.:

- дата початку строку виплати дивідендів 16.06.2008р.;

- дата закінчення строку виплати дивідендів 15.06.2011р.

3) затверджено наступний спосіб та порядок виплати дивідендів учасникам товариства: дивіденди виплачуються у грошовій формі шляхом перерахування на банківський рахунок учасника юридичної особи пропорційно до належної частки у статутному фонді товариства на початок строку виплати дивідендів.

4)доручено генеральному директору товариства здійснити всі дії, необхідні для своєчасної та повної виплати дивідендів учасникам товариства.

По вказаному питанню проголосовано «за» одноголосно.

Протокол загальних зборів учасників ТОВ «НВО «Інкор і Ко» від 11.06.2008р. підписаний головою загальних зборів ОСОБА_1 та секретарем загальних зборів ОСОБА_2

Згідно з витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 03.10.2017р. найменуванням позивача є Приватне акціонерне товариство «Донецьккокс».

Підставою позовних вимог є порушення відповідачем зобовязання в частині виплати позивачу дивідендів у розмірі 10 962 618,10 грн. згідно рішення загальних зборів товариства, оформленого протоколом від 11.06.2008р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів:

Згідно ст.1 ЗУ «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом обєднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать, зокрема, товариства з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 15 ЗУ «Про господарські товариства» встановлено, що прибуток товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. З балансового прибутку товариства сплачуються проценти по кредитах банків та по облігаціях, а також вносяться передбачені законодавством України податки та інші платежі до бюджету. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків та сплати дивідендів, залишається у повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів визначає напрями його використання.

За приписами ст.116 ЦК України та ст.10 ЗУ «Про господарські товариства» учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Відповідно до ст. ст. 41, 58, 59 ЗУ «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному (складеному) капіталі. До компетенції загальних зборів належить, зокрема, затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків.

Аналогічні положення містяться і у п. п. 6.1, 10.6 10.9, 16.1 Статуту ТОВ «НВО «Інкор і Ко».

Як вище встановлено господарським судом, рішенням загальних зборів учасників, оформленого протоколом від 11.06.2008р., затверджено порядок розподілу прибутку ТОВ «НВО «Інкор і Ко», отриманого у 2007р., в т.ч. шляхом направлення на виплату дивідендів позивачу, як учаснику товариства, - 10 962 618,10 грн., затверджено строк виплати дивідендів з 16.06.2008р. по 15.06.2011р. та спосіб їх виплати - у грошовій формі шляхом перерахування на банківський рахунок учасника юридичної особи пропорційно до належної частки у статутному фонді товариства на початок строку виплати дивідендів.

При цьому, вказані збори визнані повноважними, оскільки на них були присутні учасники товариства, які володіють 100% голосів, та рішення по вказаному питанню є прийнятим, оскільки за нього проголосовано «за» одноголосно (ст. ст. 59, 60 ЗУ «Про господарські товариства, п. п. 16.4, 16.5 Статуту ТОВ «НВО «Інкор і Ко»).

Отже, з моменту прийняття рішення загальними зборами учасників товариства про виплату дивідендів, у відповідача виник обовязок щодо їх виплати позивачу у розмірі, строк та спосіб, встановлених цим рішенням (ст. ст. 11, 116, 509 ЦК України, ст.10 ЗУ «Про господарські товариства», п. п. 6.1, 16.2.6 Статуту ТОВ «НВО «Інкор і Ко»).

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать про те, що відповідач не виплатив належні позивачу дивіденди в розмірі 10 962 618,10 грн. як у строк, встановлений рішенням загальних зборів учасників, оформленого протоколом від 11.06.2008р., так і в подальшому.

В свою чергу, під час розгляду даної справи відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності від 09.11.2017р. за вх. № 28813/17.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За вимогами ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Виходячи з приписів ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобовязаннями відповідача з виплати дивідендів розпочався з 16.06.2011р. та сплинув цей строк відповідно - 16.06.2014р.

З позовом до суду позивач звернувся 02.10.2017р., про що свідчить дата курєрської накладної 77083725 про направлення позовної заяви і доданих до неї документів на адресу суду.

Таким чином, позивачем пропущений строк позовної даності на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача 10 962 618,10 грн. розподілених, але не виплачених дивідендів. При цьому, жодних причин поважності пропуску строку позовної давності позивачем не наведено.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яку відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011р. у справі «ВАТ «Нафтова компанія «ЮКОС» проти Росії»).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність порушеного права позивача та про обґрунтованість позовних вимог, однак у звязку із поданням позову після спливу строку позовної давності, про застосування якої відповідачем зроблено відповідну заяву, та не наведенням позивачем жодних причин поважності пропуску такого строку, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Донецьккокс» в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 29 грудня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва