РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/19362/17

За позовом приватного акціонерного товариства «Військово-страхова компанія»

До відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»

Про стягнення 226194,49 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Гарбуз Н.А. (за дов.)

від відповідача Андрієнко Ю.А. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Військово-страхова компанія» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення 226194,49 грн., з яких 224912,80 грн. шкоди в порядку регресу, 1152,29 грн. пені, 129,40 грн. 3% річних.

За твердженням позивача, відповідач не виконав свої зобов'язання за договором перестрахування (Ковер-нот № 086/166/06/16 від 30.08.2016), укладеного на підставі генерального договору про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) № 01-06/2013 від 01.06.2013, щодо компенсації витрат, понесених позивачем в результаті настання страхового випадку по перестрахованому ризику (дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3.).

Суд своєю ухвалою від 06.11.2017 порушив провадження у справі № 910/19362/17.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

30.08.2016 приватне акціонерне товариство «Військово-страхова компанія» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування транспортного засобу № 166/06/16 (далі - Договір страхування автомобіля), за яким був застрахований автомобіль PORSСНЕ PANAMERA, рік випуску 2012 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль), за ризиками передбаченими договором, в тому числі ДТП.

Відповідно до вимог Закону України «Про страхування» позивач уклав договори перестрахування (Ковер-ноти), застрахувавши ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником ОСОБА_3 з страховими компаніями (перестраховиками), а саме з:

1. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Розмір відповідальності 32,05% від страхової суми.

2. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС». Розмір відповідальності 32,05% від страхової суми.

3. Приватним акціонерним товариство «Страхова компанія «Рідна». Розмір відповідальності 15% від страхової суми.

30.06.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, яким керував ОСОБА_3.

07.08.2017 позивач здійснив страхове відшкодування ОСОБА_3 у сумі 699956,00 грн., згідно з заявою та страховим актом, відповідно до умов Договору страхування автомобіля.

Сума збитку (699956,00 грн.) підтверджується висновком оцінювача від 05.07.2017.

08.08.2017 позивач надіслав перестраховикам листи про страхове відшкодування, відповідно до укладених договорів перестрахування, з матеріалами страхової справи на 74 аркушах.

06.09.2017 приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» перерахувало позивачу свою частку відповідальності в сумі 224912,80 грн..

13.09.2017 приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна» перерахувало позивачу свою частку відповідальності в сумі 105263,40 грн..

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань по договору перестрахування Ковер-ноту № 086/166/06/16 від 30.08.2016, укладеного на підставі генерального договору про загальні умови факультативного перестрахування ретроцесії) № 01-06/2013 від 01.06.2013 (далі - Генеральний договір).

Вирішуючи питання про наявність обов'язку у відповідача відшкодувати позивачеві 224912,80 грн. (699956,00 грн.х32,05% + 576,90), суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2.1.7 Генерального договору під страховим ризиком, що передається в перестрахування в рамках цього договору, розуміється ймовірна та випадкова подія чи сукупність подій, на випадок настання яких здійснюється страхування (перестрахування, ретроцесія).

Страхові ризики, передані та прийняті в перестрахування за цим договором, вважаються перестрахованими на умовах (за Правилами страхування) страховика, що уклав договір страхування (далі - оригінальні умови страхування). (п. 3.5 Генерального договору).

Під оригінальними умовами страхування розуміють умови договору страхування, правил страхування страховика, який безпосередньо уклав договір страхування, інші досягнуті при укладенні договору страхування домовленості, що мають юридичну силу (п.3.6 Генерального договору).

Відповідно до пункту 17.2 Договору страхування автомобіля, до страхових випадків не відносяться і виплати страхового відшкодування не здійснюються при непокорі владі (втеча з місця події, переслідування працівниками Національної поліції України), вчиненні дій, крім дій, які кримінально караються, пов'язаних із порушенням Правил дорожнього руху.

Печерський районний суд міста Києва, розглянувши справу № 757/39750/17-ц, встановив, що 30.06.2017 водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем PORSСНЕ PANAMERA, реєст. номер НОМЕР_2, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - бетонні клумби та металеву огорожу, транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1, 2.3 Б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (постанова Печерського районного суду міста Києва від 26.09.2017).

Отже, ОСОБА_3 вчинив дії пов'язані із порушенням Правил дорожнього руху, а саме: пунктів 12.1 та 2.3 Б., що відповідно до умов Договору страхування автомобіля, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до підпункту г пункту 9.4.4 Генерального договору, перестраховик має право відмовити у виплаті своєї частки страхового відшкодування чи зменшити її розмір, якщо перестрахувальник не використав законні права по зменшенню розміру витати чи відмови у виплаті.

Відповідно до ст. 987 ЦК України за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про страхування» перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика).

Проаналізувавши наведені вище положення договору та закону, суд виходить з того, що відповідач, як перестраховик за договором, може нести часткову відповідальність за майновими інтересами позивача, як перестрахувальника, виключно за наявності таких умов:

- у позивача настав обов'язок по виплаті страхового відшкодування перед страхувальником;

- цей обов'язок не суперечить закону.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Таким чином, необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором є настання страхового випадку.

Отже, відповідач несе часткову відповідальність за зобов'язаннями позивача, які виникають в нього у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, і підставою виплати перестрахового відшкодування є настання саме страхового випадку.

Водночас, відповідач, як перестраховик, не може нести відповідальність за майновими інтересами позивача пов'язаними з виплатою страхового відшкодування, якщо у позивача не настав обов'язок по виплаті такого відшкодування.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 28.12.2017.

Суддя С. А. Ковтун