ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" грудня 2017 р. Справа № 5023/10655/11

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Яризько В.О. , Савченко А.А.

За участю:

представника дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "Спецтехноекспорт" - не з"явився

представника боржника - Степанішина А.В.,

розглянувши заяву дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "Спецтехноекспорт" про забезпечення позову по справі за заявою

: ДП "Львівський бронетанковий завод" , м. Львів

до ДП "Завод ім. Малишева" м. Харків

визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, дочірнє підприємство державної компанії "Укрспецекспорт" - державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "Спецтехноекспорт", звернувся до суду з позовом до відповідача, державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" про стягнення попередньої оплати в розмірі 16500000,00 грн. за договором № STE-4-138-Д/КП-12 від 01.06.2012 р., процентів за користування чужими коштами на суму 8015383,56 грн. та 240000,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 04.09.2017 р. передано справу № 922/2327/17 за позовом дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" до Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" про стягнення коштів для спільного розгляду зі справою № 5023/10655/11 про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева".

Враховуючи наведене, суд призначив заяву дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" (вх. № 2327/17 від 13.07.2017 р.) до розгляду на 08.11.2017 р.

В судовому засіданні представник заявника просив задовольнити його заяву, повернути попередню оплату в сумі 16500000,00 грн. та нараховані на неї проценти в сумі 8015383,56 грн. , а також надав заяву про забезпечення позову (вх. № 36930 від 08.11.2017 р), в якій просить суд накласти арешт на грошові кошти та майно боржника в межах суми позову.

Представник боржника погодився з тим, що попередню оплату в розмірі 16500000,00 грн. боржник отримав , проте вважає, що строк повернення грошових коштів не настав, оскільки заявник не здійснив 100% передплати, як це зазначено в додатковій угоді №3 до спірного договору, а також заперечував проти накладання арешту.

Представник заявника вважає невірним трактування представником боржника додаткової угоди №3.

04.12.2017 р. до суду від дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" надані доповнення до заяви про забезпечення позову, в яких просить суд накласти арешт на грошові суми державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" у розмірі ціни позову - 24515383,56 грн. та 240000,00 грн. судового збору що знаходяться на п/р 4 в АБ "Укргазбанк" м.Київ, Україна, МФО 320478, п/р № 3470, філія АТ "Укрексімбанк" м.Харків, МФО 351618, р/р 7439 в ПАТ "ПУМБ" м.Київ МФО 334851, р/р № 4001 в ПАТ "Альфа-Банк" м.Київ МФО 300346 та накласти арешт на майно державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" , що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Плеханівська, 126.

В обґрунтування свого клопотання заявником зазначено, що боржник не має наміру виконувати свої зобов"язання, оскільки борг існує з 2012 року , він знаходиться в скрутному фінансовому становищі та щодо нього існує ряд виконавчих проваджень, що свідчить про невиконання боржником судових рішень.

Розглянувши надану заяву та доповнення до неї, дослідивши надані документи та матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст.5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України іншими законодавчими актами України.

Статтею 65 ГПК України встановлено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження (тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитися з таким матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження; вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову; вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або за своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору, отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами та доповненнями передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову .

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Суд також зазначає, що заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Враховуючи недобросовісне ставленням боржника до своїх зобов'язань перед заявником, що призвело до великого терміну прострочення виконання зобов"язання, а також незаперечення боржника щодо отримання від заявника значної суми попередньої оплати, проте небажання його виконати своє зобов"язання, приймаючи до уваги існування в межах справи про банкрутство боржника декілька спорів щодо боржника про стягнення заборгованості, колегія суддів вважає , що існує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів , тому такий спосіб забезпечення, як арешт грошових коштів є адекватним до обставин справи.

Виходячи з наведеного, оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а також співмірність заходів з вимогами заявника по суті спору, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "Спецтехноекспорт" про забезпечення позову з урахуванням доповнень до заяви та накласти арешт на грошові кошти Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" в розмірі 16500000,00 грн. ( розмір попередньої оплати), які знаходяться на п/р 4 в АБ "Укргазбанк" м.Київ, Україна, МФО 320478, п/р № 3470, філія АТ "Укрексімбанк" м.Харків, МФО 351618, р/р 7439 в ПАТ "ПУМБ" м.Київ МФО 334851, р/р № 4001 в ПАТ "Альфа-Банк" м.Київ МФО 300346, в іншій частині відмовити.

Керуючись ст.ст.13-16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИЛА:

Частково задовольнити заяву дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "Спецтехноекспорт" про забезпечення позову (вх. № 36930 від 08.11.2017 р.) з урахуванням доповнень до заяви (вх. № 40228 від 04.12.2017 р.).

Накласти арешт на грошові кошти Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" в розмірі 16500000,00 грн., які знаходяться на п/р 4 в АБ "Укргазбанк" м.Київ, Україна, МФО 320478, п/р № 3470, філія АТ "Укрексімбанк" м.Харків, МФО 351618, р/р 7439 в ПАТ "ПУМБ" м.Київ МФО 334851, р/р № 4001 в ПАТ "Альфа-Банк" м.Київ МФО 300346.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає чинності 06.12.2017 р.

Ухвала дійсна для пред"явлення до виконання до виконавчої служби та державного реєстратора в строк до 07.12.2020 р.

Ухвалу направити виконавчій службі, заявнику, боржнику.

Головуючий суддя Усатий В.О.

суддя Яризько В.О.

суддя Савченко А.А.