РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017Справа №910/11515/17

За позовом Міністерства оборони України

до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" м. Києва

про стягнення безпідставно набутих коштів, ціна позову 9604483,40 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Шендріков Д.О., Рябченко В.О.

СУТЬ СПОРУ:

у липні 2017 року Міністерство оборони України звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 8 травня 2015 р. між ним та відповідачем укладено державний контракт № 247/1/15/30 від 8 травня 2015 р., згідно з умовами якого відповідач зобов`язався передати йому товар військового призначення, а він - прийняти та оплатити його вартість на умовах контракту.

26 травня 2015 р. на виконання умов контракту він перерахував відповідачу 90000000 грн. попередньої оплати за поставку товару.

У зв`язку з неможливістю поставити обумовлений контрактом товар відповідач 30 серпня 2016 р. повернув йому одержану попередню оплату.

У період часу між перерахуванням на рахунок відповідача попередньої оплати та її повернення виникла курсова різниця іноземної валюти (євро) у розмірі 12950800 грн.

З цього приводу 3 листопада 2016 р. між ним та відповідачем була укладена додаткова угода № 4 до вказаного контракту, за умовами якої відповідач зобов`язався перерахувати на його розрахунковий рахунок суму коштів, що виникне внаслідок різниці курсу іноземної валюти (євро), закупленої відповідачем у межах виконання контракту загальною сумою 2445000 євро, на момент її закупівлі 8 червня 2015 р. по курсу 23,59 грн. за 1 євро та на момент її продажу відповідачем у повному обсязі на міжбанківському валютному ринку України протягом трьох банківських днів з моменту отримання відповідачем зазначеної суми передплати від іноземного постачальника продукції за контрактом.

Посилаючись на те, що всупереч умов вказаної додаткової угоди відповідач повернув лише частину курсової різниці у розмірі 3346316,60 грн., решту суми набув у себе безпідставно, позивач просив на підставі ст. 1212 ЦК України задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 9604483,40 грн. безпідставно набутих коштів, а також понесені ним по справі господарські витрати.

У попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог, вказував, що ним належним чином виконуються умови спірного контракту з повернення грошових коштів внаслідок різниці курсу іноземної валюти. Зазначав, що його обов`язок з перерахуванням вказаних коштів згідно умов додаткової угоди № 4 до часу звернення позивача в суд з позовом не виник, оскільки пов`язаний з фактом одержання суми попередньої оплати від іноземного постачальника, яка здійснена не була.

Заслухавши пояснення представників відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 8 травня 2015 р. між сторонами у справі укладено державний контракт № 247/1/15/30, згідно з умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу товар військового призначення, а останній - прийняти та оплатити його вартість на умовах контракту.

26 травня 2015 р. на виконання умов контракту позивач перерахував відповідачу 90000000 грн. попередньої оплати за поставку товару.

У зв`язку з неможливістю поставити обумовлений контрактом товар відповідач 30 серпня 2016 р. повернув позивачу вказану попередню оплату.

Згодом додатковою угодою № 4 від 3 листопада 2016 р. сторони внесли зміни до п. 2.1 державного контракту № 247/1/15/30 виклавши його у новій редакції.

Пунктом 2. цієї додаткової угоди було передбачено, що відповідач зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму коштів, що виникне внаслідок різниці курсу іноземної валюти (євро), закупленої відповідачем у межах виконання контракту загальною сумою 2445000 євро, на момент її закупівлі 8 червня 2015 р. по курсу 23,59 грн. за 1 євро та на момент її продажу відповідачем у повному обсязі на міжбанківському валютному ринку України протягом трьох банківських днів з моменту отримання відповідачем зазначеної суми передплати від іноземного постачальника продукції за контрактом. Відповідач вживе заходи щодо повернення суми попередньої оплати від іноземного постачальника продукції за контрактом до 31 грудня 2016 р.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями вказаного договору, додаткової угоди до нього, платіжним дорученням № 3105 від 30 серпня 2016 р., листами позивача та відповідача.

Таким чином, питання про повернення коштів, що становитимуть різницю курсів іноземної валюти на час платежу та його повернення, врегульовані укладеною між сторонами у справі додатковою угодою № 4.

Отже, відносини, пов`язані з поверненням заявлених до стягнення грошових сум, є договірними.

Позовні ж вимоги у справі обґрунтовані безпідставним набуттям відповідачем грошових коштів у розмірі курсової різниці, підставою позову визначено ст. 1212 ЦК України.

Положення гл. 83 ЦК України, якою врегульовано відносини з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, не поширюються на виконання договірних зобов`язань.

Тому у задоволенні позову, заявленого з підстав ст. 1212 ЦК України, слід відмовити.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

З указаними вимогами закону узгоджуються умови додатковою угодою № 4 від 3 листопада 2016 р., якою сторони обумовили настання обов`язку відповідача перерахувати курсову різниці позивачу з моментом отримання суми передплати від іноземного постачальника. Крім того, відповідач зобов`язався вжити заходів щодо повернення цієї суми від іноземного постачальника до 31 грудня 2016 р.

У відповідності до пояснень сторін, банківською виписки з рахунку позивача за 10 листопада 2016 р., платіжного доручення № 4117 від 9 листопада 2016 р., меморіальних ордерів №№ 65465 від 3 листопада 2016 р., 51847 від 7 листопада 2016 р. відповідачем від Компанії Stevena Trading Limited було отримано 715000 євро попередньої оплати та після їх продажу на міжбанківському валютному ринку України перераховано на рахунок позивача 3346316,60 грн. курсової різниці.

26 жовтня 2016 р. відповідач листом № USE-44.2-12618 заявив відповідач заявив Компанії "Stevena Trading Limited" про повернення авансового платежу у розмірі 2445000 євро до 10 листопада 2016 р.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем всієї суми передплати від іноземного постачальника Компанії "Stevena Trading Limited" за зовнішньоекономічним контрактом № USE-44.1-146-K/KI-14 від 19 листопада 2014 р.

22 грудня 2016 р. відповідач подав до Міжнародного арбітражного центру при Федеральній палаті економіки Австрії у м. Відні позовну заяву про стягнення з Компанії "Stevena Trading Limited" не сплаченого нею авансового платежу у розмірі 1730000 євро. Таким чином, позивач до 31 грудня 2016 р. вжив належні заходи для повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що обставина, якою сторони обумовили настання обов`язку відповідача перерахувати курсову різницю позивачу, не настала, то підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Міністерства оборони України відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар