ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" грудня 2017 р.                                          Справа № 911/1593/17

Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву позивача – ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” про винесення ухвали про повернення судового збору

у справі № 911/1593/17

за позовом Публічного акціонерного товариства „Укртелеком”, м. Київ

в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства „Укртелеком”, м. Київ

до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, м. Ірпінь

про стягнення 157 917, 09 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Київської області від 14.06.2017 р. у справі № 911/1593/17 за позовом ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про стягнення 157 917, 09 грн позов задоволено повністю та вирішено стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради на користь ПАТ „Укртелеком” 157 917, 09 грн заборгованості та судові витрати 2 368, 76 грн судового збору, а також повернути ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” з Державного бюджету України судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 831, 24 грн, перерахований (сплачений) за платіжним дорученням № 15196 від 29.12.2016 р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2017 р. рішення господарського суду Київської області від 14.06.2017 р. у справі № 911/1593/17 залишено без змін.

15.11.2017 р. на виконання вказаного рішення судом було видано відповідний наказ.

18.10.2017 р. до канцелярії суду від позивача (стягувача) надійшло клопотання № 11/275 від 17.10.2017 р., у якому він просить суд винести ухвалу про повернення Публічному акціонерному товариству „Укртелеком” судового збору у розмірі 831, 24 грн.

Розглянувши клопотання позивача (стягувача) про винесення додаткової ухвали у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вказане клопотання є таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому:

1) у вступній частині вказуються найменування господарського суду, номер справи, дата прийняття рішення, найменування сторін, ціна позову, прізвище судді (суддів), представників сторін, прокурора та інших осіб, які брали участь у засіданні, посади цих осіб. При розгляді справи на підприємстві, в організації про це також вказується у вступній частині рішення;

2) описова частина має містити стислий виклад вимог позивача, відзиву на позовну заяву, заяв, пояснень і клопотань сторін та їх представників, інших учасників судового процесу, опис дій, виконаних господарським судом (огляд та дослідження доказів і ознайомлення з матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження);

3) у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обгрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення;

4) резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

При задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються:

найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення;

розмір сум, що підлягають стягненню (основної заборгованості за матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, неустойки, штрафу, пені та збитків, а також штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу);

найменування майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (у спорі про передачу майна);

найменування, номер і дата виконавчого або іншого документа про стягнення коштів у безспірному порядку (у спорі про визнання цього документа як такого, що не підлягає виконанню), а також сума, що не підлягає списанню.

У спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір-умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

В резолютивній частині рішення вказується про визнання договору недійсним у випадках, передбачених у пункті 1 статті 83 цього Кодексу.

При задоволенні заяви про визнання акта недійсним в резолютивній частині вказуються найменування акта і органу, що його видав, номер акта, дата його видання, чи визнається акт недійсним повністю або частково (в якій саме частині).

В резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

При розгляді первісного і зустрічного позовів у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів.

Відповідно до п. 1 ст. 88 цього ж кодексу господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо:

1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення;

2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи, при прийнятті рішення суду від 14.06.2017 р. у даній справі судом було належним чином (рішенням суду) вирішено питання про повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору, а саме вирішено повернути ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” з Державного бюджету України судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 831, 24 грн, перерахований (сплачений) за платіжним дорученням № 15196 від 29.12.2016 р.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, обставини, викладені у клопотанні № 11/275 від 17.10.2017 р. ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” про винесення додаткової ухвали у справі № 911/1593/17, не знайшли свого підтвердження, доводи та мотивування щодо вказаних обставин є необґрунтованими, а тому вказане клопотання про винесення додаткової ухвали підлягає відхиленню.

Згідно з п. 9) ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов’язковість судового рішення.

Відповідно до частин 1-4 Закону України „Про судоустрій і статус суддів” судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частинами 1, 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, з урахуванням вищевказаних положень Конституції України, Закону України „Про судоустрій і статус суддів”, Господарського процесуального кодексу України, суд звертає увагу, що рішення господарського суду Київської області від 14.06.2017 р. у справі № 911/1593/17, яке набрало законної сили, є обов’язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об’єднаннями на всій території України, а в частині повернення судового збору з Державного бюджету України є належним судовим процесуальним документом і обов’язковим до виконання відповідними органами Державної казначейської служби України у порядку встановленому законодавством України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у задоволенні клопотання № 11/275 від 17.10.2017 р. (вх. № 21916/17 від 18.10.2017 р.) Публічного акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства „Укртелеком” про винесення додаткової ухвали у справі № 911/1593/17.

Суддя                                 В.М.Бацуца