ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.12.2017 Справа № 920/542/17
Господарський суд Сумської області у складі судді Спиридонової Н.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства інституту «Сумипроект» б/н від 26.12.2017 (вх. № 3756к від 27.12.2017) про розстрочення виконання наказу у справі № 920/542/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (40020, м. Суми, вул. Лебединська, 7),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства інституту «Сумипроект», (40000, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 25),

про стягнення 188446,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання наказу № 920/542/17 від 14.09.2017, просить розстрочити виконання наказу, виданого господарським судом Сумської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства інституту «Сумипроект» (40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25, код 02497973) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10, код 33698892) 173487,84 грн. основного боргу, 9371,73 грн. пені, 1015,25 грн. 3 % річних, 4572,02 грн. інфляційних збитків, 2826,70 грн. судового збору, встановивши графік погашення боргу протягом 6 місяців, з обовязковою оплатою 1/6 частини боргу до кінця кожного календарного місяця, починаючи з січня 2018 року.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною першою статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

В даному випадку відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання наказу № 920/542/17 від 14.09.2017, обравши не передбачений вимогами діючого законодавства України, зокрема, частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» та частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України, спосіб захисту.

Крім цього, згідно частин першої, другої статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять данні про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Частиною четвертою зазначеної правової норми визначено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з частинами першою, другою статті 96 цього ж Кодексу, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідачем до поданої ним заяви додані в якості письмових доказів документи, які не відповідають вимогам статей 91, 96 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

На доданих представником відповідача до вищезазначеної заяви матеріалах в копіях відсутній відтиск печатки відповідача, а самі копії виготовлені у зменшеному розмірі з яких неможливо встановити їх зміст.

За таких обставин, заява представника відповідача та додані до неї документи підлягають поверненню відповідачеві без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 91, 96, 231, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути відповідачеві заяву б/н від 26.12.2017 (вх. № 3756к від 27.12.2017) про розстрочення виконання наказу у справі № 920/542/17 та додані до неї документи на 3-х аркушах.

Суддя ОСОБА_1