ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.09.2017р. Справа № 905/1392/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця»

про стягнення 6 573,40 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 09-18/5633 від 13.04.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 2901 від 20.06.2017р.

Суть спору: ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 6 573,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.06.2016р. згідно залізничної накладної на групу вагонів №48791768 зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці вантажовідправником - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» відправлено вантаж кокс доменний (вологий), зокрема, у вагонах №№ 59191593, 59196089 на адресу вантажоодержувача - ПрАТ «МК «Азовсталь» (станція призначення Сартана Донецької залізниці), та на те, що на стації призначення Сартана Донецької залізниці у вказаних вагонах виявлена недостача вантажу, про що складено комерційні акти БА №751395/657 від 16.06.2016р., БА №751396/658 від 16.06.2016р. відповідно.

19.07.2017р. за вх. №19261/17 господарський суд одержав заперечення відповідача на позовну заяву, згідно з якими останній посилається на те, що позивачем не надано докази, що підтверджують дійсний розмір завданих збитків, а саме документів на підтвердження вартості вантажу, а також його оплати позивачем.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.07.2017р. строк розгляду спору по справі продовжено на 15 днів до 05.09.2017р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника відповідача.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 05.09.2017р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін господарський суд встановив:

12.06.2016р. зі станції Авдіївка Донецької залізниці ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» згідно залізничної накладної на групу вагонів №48791768 відправило на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь» на станцію призначення Сартана Донецької залізниці кокс доменний (вологий), зокрема, у вагоні № 59191593 масою 59 400 кг, вагоні №59196089 масою 56 900 кг.

У залізничній накладній відправником зазначено, що вантаж кокс доменний (вологий) завантажений навалом, зважувався на елеваторних вагах (заводський №7260RSM), маса вантажу визначена відправником, вантаж маркований повздовжньою смугою вапна вздовж вагону, вантаж розміщено й закріплено згідно з п.4 Глави 1 Додатка 3 до СМГС.

При надходженні, зокрема, вагонів №№ 59191593, 59196089 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, здійснено комісійне переважування вказаних вагонів, за результатами якого виявлена недостача поставленого вантажу, про що складено комерційні акти БА №751395/657 від 16.06.2016р. та БА №751396/658 від 16.06.2016р. відповідно.

Так, у комерційному акті БА №751395/657 від 16.06.2016р. встановлено, що у вагоні №59191593 по документу значиться: брутто не вказано, нетто 59 400 кг, тара 28 900 кг; при переважуванні вантажу з відчепленням на справних 150-т вагонних вагах вантажоодержувача (держповірка 03.09.2015р.) виявилось: брутто 86 800 кг, тара 28 900 кг з документа, нетто 57 900 кг, що менше маси накладної на 1500 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження у вагоні навалом, вище бортів на 300-400мм, «шапкоподібне». Вантаж маркований однією повздовжньою смугою вапна по довжині вагону. У першій частині вагону наявне заглиблення 2000 * 1500 * 400 мм. У місцях заглиблення маркування відсутнє. Люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговий та ст.пр.сд. к-та Азовсталь Хавана, Нарежна, ДСМ ст. Сартана ОСОБА_3 та ком/агент ст. Сартана ОСОБА_4 Завідуючий вантажним двором за штатним розкладом не значиться.

У комерційному акті БА №751396/658 від 16.06.2016р. встановлено, що у вагоні №59196089 по документу значиться: брутто не вказано, нетто 56 900 кг, тара 28 000 кг; при переважуванні вантажу з відчепленням на справних 150-т вагонних вагах вантажоодержувача (держповірка 03.09.2015р.) виявилось: брутто 82 650 кг, тара 28 000 кг з документа, нетто 54 650 кг, що менше маси накладної на 2 250 кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження у вагоні навалом, вище бортів на 300-400мм, «шапкоподібне». Вантаж маркований однією повздовжньою смугою вапна по довжині вагону. У першій частині вагону наявне заглиблення 3000 * 1500 * 500 мм. У місцях заглиблення маркування відсутнє. Люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговий та ст.пр.сд. к-та Азовсталь Хавана, Нарежна, ДСМ ст. Сартана ОСОБА_3 та ком/агент ст. Сартана ОСОБА_4 Завідуючий вантажним двором за штатним розкладом не значиться.

Після видачі вантажу вантажоодержувачу, останній звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з перевізника вартості нестачі коксу на суму 6 573,40 грн.

Розрахунок вартості недостачі вантажу, який здійснений позивачем, свідчить, що маса недостачі вантажу, із врахуванням норми природної втрати у розмірі 2% маси нетто вантажу та її вартість становлять у вагоні №59191593 312 кг, 1 440,24 грн. з ПДВ, у вагоні №59196089 1 112 кг, 5 133,16 грн. з ПДВ. При цьому, вартість однієї тони вантажу, який перевозився у вагонах №59191593, №59196089 становить 4 616,15 грн. з ПДВ, яка визначена позивачем на підставі рахунку-фактури ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) №90976287 від 12.06.2016р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць України, наявна в матеріалах справи залізнична накладна на групу вагонів №48791768 від 12.06.2016р. свідчить про укладення між ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) і залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є ПрАТ «МК «Азовсталь».

Відповідні відомості у вказаній залізничній накладній свідчать, що завантаження вантажу у напіввагони здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Із залізничної накладної вбачається, що вантаж розміщувався і закріплювався вантажовідправником відповідно до п. 4 гл.1 Додатка 3 до СМГС, та відправником вжиті заходи щодо маркування вантажу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що при завантаженні вантажу у вагони вантажовідправником вжиті заходи щодо забезпечення транспортабельності та схоронності вантажу в процесі його перевезення і вантаж переданий до перевезення відповідачу. Водночас, жодних зауважень щодо неправильностей завантаження і кріплення вантажу позивачем, а тим більш щодо відсутності його маркування, відповідачем не висловлено і вантаж прийнятий до перевезення.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як свідчать матеріали справи, при надходженні вантажу, зокрема, у вагонах №№59191593, 59196089 на станцію Сартана Донецької залізниці складено комерційні акти БА №751395/657 від 16.06.2016р. та БА №751396/658 від 16.06.2016р. відповідно, в яких встановлені обставини недостачі вантажу у спірних напіввагонах, а також щодо наявності ознак втрати вантажу в процесі його перевезення (у першій частині вагону наявне заглиблення 2000 * 1500 * 400 мм, у місцях заглиблення маркування відсутнє; у першій частині вагону наявне заглиблення 3000 * 1500 * 500 мм, у місцях заглиблення маркування відсутнє).

Господарський суд вважає, що такі обставини є підставою для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Згідно до п. а) ч. 1 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем з урахуванням норми природної втрати 2 % маси нетто вантажу та виходячи із вартості 1т коксу, який перевозився у напіввагонах №59191593, №9196089 у розмірі 4 616,15 грн. з ПДВ, яка визначена позивачем на підставі рахунку-фактури ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) №90976287 від 12.06.2016р.

Згідно комерційного акту БА №751395/657 від 16.06.2016р. недостача вантажу у вагоні № 59191593 складає 1 500 кг; згідно комерційного акту БА №751396/658 від 16.06.2016р. недостача вантажу у вагоні № 59196089 складає 2 250 кг.

За здійсненим господарським судом розрахунком недостача вантажу та її вартість у вагоні №59191593 складає 312 кг (1 500 кг - (59 400 кг * 2%)), 1 440,24 грн. з ПДВ ((3846,79 грн. * 312 кг) + 20%); у вагоні №59196089 складає 1 112 кг (2 250 кг - (56 900 кг * 2%)), 5 133,16 грн. з ПДВ ((3846,79 грн. * 1112 кг) + 20%); а отже, розрахунок позивача є вірним.

За таких обставин, позовні вимоги задовольняються господарським судом в розмірі, заявленому позивачем до стягнення 6 573,40 грн.

Заперечення відповідача на позовну заяву відхилені господарським судом, з огляду на те, що позивачем надані банківські виписки, які підтверджують оплату вантажу за спірною залізничною накладною.

Відповідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд.1, ) 6 573 (шість тисяч пятсот сімдесят три) грн. 40 коп. вартості недостачі вантажу, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 11 вересня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва