РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017Справа №910/9808/17

За позовом військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України

до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова" м. Харкова

про стягнення неустойки, ціна позову 2594496,14 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від прокуратури: не з`явився,

від позивача: Ковальчук І.В.,

від відповідача: Шевцов О.М., Гужва Ю.М.

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2017 року військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся в суд з позовом в інтересах Міністерства оборони України з підстав ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурор зазначав, що між позивачем і відповідачем укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовлянням № 247/1/15/62 від 9 вересня 2015 р., додаткові угоди №№ 1 від 12 жовтня 2015 р., 3 від 31 травня 2016 р., 4 від 16 серпня 2016 р., 5 від 18 листопада 2016 р. до нього, згідно з умовами яких відповідач зобов`язався виготовити та передати позивачу продукцію, зазначену у специфікації, загальною вартістю 22378604,64 грн., а позивач - прийняти через 85 військове представництво і визначеного специфікацією вантажоодержувача зазначену продукцію та оплатити її вартість на умовах договору.

Посилаючись на прострочення відповідачем передачі сімох одиниць продукції, прокурор просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 1462940,19 грн. пені та 1131555,95 грн. штрафу, передбачених п. 7.2 контракту, а загалом 2594496,14 грн.

Також прокурор просив покласти на відповідача понесені ним витрати з оплати судового збору.

У попередньому судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги, у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні частково підтримав заявлений прокурором в його інтересах позов. У поясненнях на позовну заяву вказав, що він набув право вимагати з відповідача за прострочення поставки продукції неустойку у загальному розмірі 1425760,18 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на неможливість виконання зобов`язання у передбачені строки внаслідок прострочення позивача. Заявив про зменшення на підставі ст. 233 ГК України розміру заявлених прокурором штрафних санкцій на 99%.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності прокурора за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним № 247/1/16/27 від 9 вересня 2015 р., додаткові угоди №№ 1 від 12 жовтня 2015 р., 3 від 31 травня 2016 р., 4 від 16 серпня 2016 р., 5 від 18 листопада 2016 р. до нього, згідно з умовами яких відповідач за завданням позивача зобов`язався виготовити і передати йому продукцію, зазначену у специфікації, орієнтовною вартістю 43645729,50 грн., а позивач - прийняти через 85 військове представництво і визначеного специфікацією вантажоодержувача зазначену продукцію та оплатити її вартість на умовах договору.

Згідно умов п. 2.4 контракту замовник оплачує поставлену продукцію за договірною ціною, встановленою сторонами та зафіксованою у протоколів погодження договірної ціни на поставку продукції за державним оборонним замовленням.

Вищевказаним протоколом від 18 листопада 2016 р. визначено договірну ціну на одну одиницю продукцію за спірним контрактом у розмірі 4849525,50 грн.

Відповідно до умов п. 2.11 контракту розрахунки проводяться шляхом оплати замовником поставленої продукції протягом 30 банківських днів після пред`явлення виконавцем рахунку на оплату продукції (за умови надходження бюджетних коштів на рахунки позивача).

Термін дії контракту відповідно до умов п. 10.1 цього контракту встановлений з моменту його укладення і діє до 1 грудня 2017 р.

Згідно умов п. 2 додаткової годи № 3 від 31 травня 2016 р. відповідач зобов`язаний поставити позивачу чотири одиниці продукції до 1 вересня 2016 р., п`ять одиниць до 30 листопада 2016 р.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи копіями вищевказаного контракту, додатковими угодами.

Поясненнями позивача, частково відповідача, наявними у матеріалах справи актами приймання №№ 31/09 від 30 вересня 2016 р., 22-БТ від 24 листопада 2016 р., 24-БТ від 8 грудня 2016 р., 54/12 від 17 грудня 2016 р., актами приймання-передачі продукції за державним контрактом №№ 1 від 16 грудня 2016 р., 2 від 21 грудня 2016 р. стверджується факт передачі відповідачем позивачу усієї обумовленої контрактом продукції, при цьому, трьох одиниць з простроченням на 28 днів, однієї одиниці - 83 дні, двох одиниць - 6 днів, ще трьох одиниць - 15 днів.

Доводи відповідача щодо прострочення позивача та відсутності його вини у простроченні поставки продукції суперечать зібраним у справі доказам та встановленим обставинам.

Згідно з умовами п. 7.2 контракту за порушення строків поставки продукції виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості (з ПДВ) непоставленої (недопоставленої) продукції, за кожен день прострочення поза встановлені контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної суми.

За таких обставин внаслідок прострочення поставки позивач набув права вимагати від відповідача сплати належних відповідно до умов п. 7.2 договору пені у розмірі 1086293,40 грн. та 339466,78 грн. штрафу, а загалом 1425760,18 грн.

Тому вимоги про стягнення штрафних санкцій у більшому розмірі є безпідставними і задоволенню не підлягають.

При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин щодо розміру простроченого зобов`язання та стану його виконання на час розгляду справи судом, відсутності даних про заподіяння позивачу у зв`язку з цим збитків, також той факт, що сума штрафних санкцій не повинна перевищувати розмір рентабельності для подальшого розвитку підприємства суд відповідно до вимог ст. 233 ГК України вважає можливим зменшити розмір належних з відповідача на користь позивача пені до 543146,70 грн., штрафу до 169733,39 грн.

Оскільки позов задоволено частково, розмір заявленої неустойки зменшено судом, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених та правомірно заявлених вимог про стягнення неустойки.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов військового прокурора Харківського гарнізону задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, код 14310299) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, код 00034022) 543146,70 грн. пені, 169733,39 грн. штрафу.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, код 14310299) на користь Генеральної прокуратури України (01601, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код 00034051) 21386,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар