ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.2017р. Справа № 905/2352/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/2352/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз»

до відповідача ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»

про стягнення 1 568 734,91 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю № 2-570 від 28.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю № 40/01 від 31.10.2017р.

Суть спору: ПАТ «Укртрансгаз» в особі Краматорського ЛВУМГ Філії «УМГ «Харківтрансгаз» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» 1 568 734,91 грн., з яких: 1 281 051,89 грн. основний борг; 19 625,58 грн. - 3% річних; 103 765,20 грн. - інфляційні втрати; 164 292,24 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1 від 31.03.2016р. щодо повних та своєчасних розрахунків за надані позивачем послуги з транспортування природного газу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.10.2017р. порушено провадження у справі № 905/2352/17, судове засідання призначено на 21.11.2017р. У судовому засіданні 21.11.2017р. за участю представників сторін оголошено перерву до 12.12.2017р.

21.11.2017р. за вх. № 29989/17 господарський суд одержав клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи в т.ч. відзиву на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що:

-по перше, заборгованість за послуги з транспортування природного газу за березень 2017р. виникла внаслідок несвоєчасного перерахування з державного бюджету субвенцій на компенсацію вартості пільг та субсидій населенню за послуги теплопостачання з огляду на те, що 11.04.2017р. між ГУ ДКСУ у Донецькій області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Департаментом фінансів Маріупольської міської ради, Управління соціального захисту населення Приморського району маріупольської міської ради, ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», ПАТ «Укртрансгаз» та НАК «Нафтогаз України» підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2081/у, яке непрофінансовано та анульовано спільним протокольним рішенням № 3285/у від 17.08.2017р., підписаним між тими ж сторонами. Водночас, 17.08.2017р. між сторонами підписано також спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3268/у. При цьому, підписанням цих спільних протокольних рішень змінені умови договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1 від 31.03.2016р. в частині способу та строку оплати, а тому підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні;

-по-друге, позивачем не зазначено період нарахування інфляційних втрат та при їх розрахунку помилково застосовано індекс інфляції 108,1%, з огляду на те, що такого індексу інфляції протягом 2017р. не було.

У прохальній частині відзиву на позовну заяву відповідач також просить суд зменшити розмір пені на 95 %, у випадку її стягнення з відповідача, з посиланням на те, що:

-по-перше, постановами про арешт коштів боржника від 22.01.2016р. та від 21.07.2017р. накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках підприємства у межах суми 67 673 579,68 грн., тобто відповідач позбавлений вільно розпоряджатися своїми коштами та здійснювати оплату послуг транспортування природного газу; також постановою про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження від 25.02.2015р. арешт накладений і на майно підприємства;

- по-друге, відповідач перебуває у важкому фінансовому становищі, та є збитковим підприємством, що вбачається з його фінансової звітності (баланси (звіти про фінансовий стан) на 31.12.2014р., на 31.12.2015р., на 31.12.2016р., 30.09.2017р.); дебіторська заборгованість споживачів станом на 01.11.2017р. складає 127 889,1 тис. грн.;

-по-третє, розмір пені є значним та складає майже 13%; при цьому, за рахунок нарахованих інфляційних втрат та 3% річних компенсуються ймовірні збитки позивача від прострочення оплати;

-по-четверте, до планової збитковості підприємства призводить також особливий порядок ціноутворення; відповідач надає послуги за затвердженим тарифом, несвоєчасно та не в повному обсязі отримує доплати з державного бюджету, внаслідок чого виникає нестача оборотних коштів; заборгованість держави з різниці в тарифах на даний час є не відшкодованою у повному обсязі, при цьому механізм стягнення пені зі споживачів населення, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобовязань бюджетних організацій, держави відсутній, тому витрати за цими статтями видатків не будуть відшкодовані та є прямими збитками відповідача. Крім того, з бюджету не відшкодовуються витрати на неустойку, 3% річних, інфляційних втрат у звязку з несвоєчасною виплатою бюджетних коштів на компенсацію пільг та субсидій;

-по-пяте, підприємство відповідача відноситься до обєкта життєзабезпечення та стратегічного призначення;

-по-шосте, проведення антитерористичної операції на території Донецької області негативно впливає фінансовий стан відповідача;

-по-сьоме, у неопалювальний період з 01.04.2017р. у місті зупинено всі котельні, обігові кошти на рахунках майже відсутні, мінімальні надходження грошових коштів здійснюються тільки за рахунок оплати боргів минулих періодів.

Представник позивача у судовому засіданні 12.12.2017р. заперечив проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені, а також надав пояснення, згідно з якими заборгованість відповідача на даний час складає 1 048 299,62 грн., підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.12.2017р. надав пояснення, згідно з якими заборгованість відповідача на даний час складає 1 048 299,62 грн., просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а у випадку стягнення з відповідача пені, зменшити її розмір на 95%.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 12.12.2017р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

31.03.2016р. між ПАТ «Укртрансгаз» (оператор, позивач) та ККП ММР «Маріупольтепломережа» (замовник, відповідач) укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1, відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги з транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1. договору).

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування). (п. 2.4. договору).

Вартість послуг розраховується: транспортування за тарифами, які встановлюються регулятором. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб сайті: www.utg.ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього розділу, є обовязковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (п. п. 7.1., 7.2., 7.3. договору).

У випадку, коли споживачі замовника розраховуються з ним через поточний рахунок із спеціальним режимом використання, оплата замовником послуг транспортування (у т.ч. замовлення розподілу потужності) здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання замовника на поточний рахунок оператора кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги транспортування (розподілу потужності) в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. (п. 8.3. договору).

Послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (п. 11.1. договору).

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. (п. 13.5. договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.04.2016р., договір укладається на строк до 31.12.2016р. (п. 17.1. договору).

Додатками №№ 1,2,3 до договору є «Розподіл потужності», «Транспортування», «Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання передачі газу» відповідно.

У додатковій угоді № 1 від 30.11.2016р. до договору сторони узгодили викласти додаток № 2 до договору у наступній редакції: «Плановий обсяг фізичного транспортування природного газу замовника на 2017рік становить 35 988,438 тис. куб. м., у т.ч. по місяцях: січень 6342,826 тис. куб. м., лютий 6 329,152 тис. куб. м., березень 5 443,323 тис. куб. м., квітень - 2 379,881 тис. куб. м., травень 515,520 тис. куб. м., червень 455,597 тис. куб. м., липень 526,373 тис. куб. м., серпень 449,620 тис. куб. м., вересень 570,974 тис. куб. м., жовтень 2 634,747 тис. куб. м., листопад 4 422,199 тис. куб. м., грудень 5 981,226 тис. куб. м. (п.1 додаткової угоди); замінити в першому реченні пункту 17.1. слова «на строк до 31.12.2016р.» словами «на строк до 31.12.2017р.».

На виконання умов договору позивач надав, а відповідач прийняв у березні 2017р. послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на загальну суму 2 770 670,71 грн., що підтверджується актом наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 03-17- від 31.03.2017р.

Також позивачем виставлено відповідний рахунок № 03-17- від 31.03.2017р. на суму 2 770 670,71 грн., який отриманий відповідачем 12.04.2017р., про що свідчить відмітка на рахунку про його отримання.

Між тим, за період з 30.03.2017р. по 28.09.2017р. відповідач здійснив часткову оплату послуг в розмірі 1 489 618,82 грн., що підтверджується довідкою відділення «Харківське» ПАТ «Альфа Банк» за вих. № 85178 від 16.11.2017р. з додатком № 1 (реєстр оплат).

Таким чином, станом на 29.09.2017р. борг відповідача становить 1 281 051,89 грн.

Згідно з актом звірки розрахунків за період з 01.01.2017р. по 29.09.2017р. по договору № НОМЕР_1 від 31.03.2016р. сальдо на користь позивача станом на 29.09.2017р. становить 1 281 051,89 грн. Вказаний акт звірки підписаний сторонами та засвідчений їх печатками.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, в якому позивач, крім основного боргу в розмірі 1 281 051,89 грн., просить суд стягнути з відповідача також 3% річних в розмірі 19 625,58 грн., нараховані з 20.04.2017р. по 28.09.2017р.; інфляційні втрати в розмірі 103 765,20 грн., нараховані з травня по вересень 2017р.; пеню в розмірі 164 292,24 грн., нараховану з 20.04.2017р. по 28.09.2017р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 32 ЗУ «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

У п. 1 ч. 1 розділу VІІІ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2493, встановлено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір на транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 31.03.2016р., згідно з умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу послуги з транспортування природного газу, а відповідач - оплатити надані позивачем послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Таким чином, оплата наданих позивачем послуг у березні 2017р. мала бути здійснена відповідачем у строк до 19.04.2017р. (включно).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідачем неналежним чином виконувались зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого станом на 29.09.2017р. у відповідача утворився борг в розмірі 1 281 051,89 грн.

Водночас, господарським судом встановлено, що за період з 29.09.2017р. по 11.10.2017р. відповідачем здійснено оплату послуг в розмірі 16 638,17 грн., а також те, що при зверненні до суду з даним позовом (11.10.2017р. - дата відправлення позову до суду згідно експрес накладної № 5522 від 11.10.2017р.) позивачем вказані оплати не враховано. Під час розгляду даної справи за період з 12.10.2017р. по 16.11.2017р. відповідачем здійснено також оплату послуг в розмірі 216 114,10 грн. Такі обставини підтверджуються довідкою відділення «Харківське» ПАТ «Альфа Банк» за вих. № 85178 від 16.11.2017р. з додатком № 1 (реєстр оплат), актом звірки розрахунків за період з 01.01.2017р. по 16.11.2017р. по договору № НОМЕР_1 від 31.03.2016р. та сторонами не заперечуються.

Згідно з розясненнями, що містяться в п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2012р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1 048 299,62 грн., про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 16 638,17 грн. та про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 216 114,10 грн. на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, згідно з яким господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, наявність боргу в розмірі 1 048 299,62 грн. підтверджена відповідачем в акті звірки розрахунків за період з 01.01.2017р. по 16.11.2017р. по договору № НОМЕР_1 від 31.03.2016р., який підписаний сторонами та засвідчений їх печатками.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу з 20.04.2017р. по 28.09.2017р. 3% річних становить 19 625,58 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу за період травень-вересень 2017р. інфляційних втрат становить 103 765,20 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що останній містить арифметичні помилки.

За таких обставин, господарським судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що загальний розмір інфляційних втрат за період травень-вересень 2017р. становить 65 128,49 грн.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 19 625,58 грн. та інфляційних втрат у розмірі 65 128,49 грн.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або атом цивільного законодавства.

За приписами ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п.13.5. укладеного між сторонами договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу з 20.04.2017р. по 28.09.2017р. пені становить 164 292,24 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що останній містить арифметичні помилки.

За таких обставин, господарським судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснено розрахунок пені та встановлено, що загальний розмір пені за період 20.04.2017р. по 28.09.2017р. становить 165 302,90 грн., що перевищує розмір пені, заявлений до стягнення.

Відповідно ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Згідно з розясненнями, що містяться у п.3.17.4 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи інтереси обох сторін, складну економічну ситуацію у державі, важке фінансове становище відповідача, повязане із значною заборгованістю його споживачів та особливим порядком ціноутворення, специфіку діяльності підприємства відповідача, а також важливе соціальне значення останнього, відсутність в матеріалах справи доказів завдання позивачу збитків порушенням відповідачем зобов'язання, значний розмір пені, що стягується, приймаючи до уваги те, що фактично використання права на зменшення розміру штрафних санкцій закон відносить на розсуд суду, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та про зменшення розміру нарахованої пені на 50% до 82 146,12 грн., а отже і про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у зазначеному розмірі.

При цьому господарський суд виходив саме із заявленого до стягнення розміру пені, з огляду на неподання позивачем заяви про збільшення позовних вимог в цій частині.

Посилання відповідача на відсутність підстав для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання з огляду на підписання спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету № 2081/у від 11.04.2017р., та, відповідно зміну способу та строків розрахунків за договором, не прийняті господарським судом до уваги, оскільки вказане спільне прокольне рішення є анульованим відповідно до спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №3285/у від 17.08.2017р.

Разом з тим, господарський суд не приймає до уваги спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №3285/у від 17.08.2017р., як підставу для зміни способу та строків розрахунків за договором, оскільки вказане рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування, однак матеріали справи свідчать про відсутність такого фінансування, що також підтверджено відповідачем.

На підставі ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог (із врахуванням розяснень, що містяться у п. 2.4 Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», згідно з якими судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру).

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87534, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Гризодубової, б.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (84323, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Паркова,70, п/р 8121 у відділенні «Харківське ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, ) основний борг в розмірі 1 048 299 (один мільйон сорок вісім тисяч двісті девяносто девять) грн. 62 коп., пеню в розмірі 82 146 (вісімдесят дві тисячі сто сорок шість) грн. 12 коп., 3% річних в розмірі 19 625 (девятнадцять тисяч шістсот двадцять пять) грн. 58 коп., інфляційні втрати в розмірі 65 128 (шістдесят пять тисяч сто двадцять вісім) грн. 49 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 701 (двадцять дві тисячі сімсот одна) грн. 90 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 216 114,10 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 18 грудня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва