РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017Справа №910/2791/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України

про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення № 65 від 22.12.2016 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Айбокс Банк" та накладення штрафу" у справі № 992/52-р-02-07-16

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Ходун В. В., представник, довіреність № 5 від 23.01.2017 р.;

Від відповідача: Кобилянський О.М., представник, довіреність № 9 від 03.01.2017 р.

Від третьої особи: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Айбокс Банк" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення № 65 від 22.12.2016 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Айбокс Банк" та накладення штрафу" у справі № 992/52-р-02-07-16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 (суддя Зеленіна Н.І.) порушено провадження у справі № 910/2791/17, розгляд справи призначено на 02.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 розгляд справи призначено на 29.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Ухвалою суду від 10.04.2017 продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 11.05.2017

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2017 відкладено розгляд справи на 23.05.2017 .

У судовому засіданні 23.05.2017 представник позивача подав заяву про відвід судді Зеленіної Н.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 самовідвід судді Зеленіної Н.І. задоволено, відведено суддю Зеленіну Н.І. від розгляду справи № 910/2791/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України, рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення № 65 від 22.12.2016 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Айбокс Банк" та накладення штрафу" у справі № 992/52-р-02-07-16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2017 справу № 910/2791/17 передано на розгляд судді Гумезі О.В. у зв'язку із задоволенням самовідводу судді відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 у справі № 910/2791/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 справу № 910/2791/17 прийнято до провадження судді Гумеги О.В., розгляд справи призначено на 12.06.2017 о 11:20 год.

Представник позивача в судовому засіданні 12.06.2017 подав заяву про відвід судді Гумеги О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року самовідвід судді Гумеги О.В. задоволено, відведено суддю Гумегу О.В. від розгляду справи № 910/2791/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України, про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення № 65 від 22.12.2016.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2017 справу № 910/2791/17 передано на розгляд судді Мандриченко О.В. у зв'язку із задоволенням самовідводу судді відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 у справі № 910/2791/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від16.06.2017 року справу № 910/2791/17 прийнято до свого провадження суддею Мандриченком О. В., слухання справи призначено на 04.07.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 року відкладено розгляд справи до 07.09.2017 р., продовжено строк розгляду справи.

У судовому засіданні 07.09.2017 р. оголошено перерву у справі до 19.09.2017 р.

У судовому засіданні 19.09.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (надалі - відділення) на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 27.04.2016 № 6-01/3364 (вх. від 27.04.2016 № 01-11-1222) було проведено дослідження щодо наявності в діях, зокрема приватного підприємства «Територія Безпеки», товариства з обмеженою відповідальністю «АСБ Гарант» та товариства з обмеженою відповідальністю «Домінант Плюс» ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час участі у конкурсних процедурах закупівель, зокрема у конкурсній процедурі закупівлі, яка проводилась Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення у 2013 році.

У зв'язку з цим на адресу ПАТ «Айбокс Банк» було направлено вимогу голови Відділення від 11.07.2016 № 02-07/2377 (надалі - вимога), в якій було запропоновано у 10-денний строк з дня отримання вимоги надати відділенню наступну інформацію :

1. Копії заяв (запитів тощо) та доданих до них документів, що подавались ПП «Територія Безпеки», ТОВ «АСБ Гарант» та ТОВ «Домінант Плюс» до Банку з

метою отримання Гарантій.

2. Чи існував у Банку (на момент звернення ГІП «Територія Безпеки», ТОВ «АСБ Гарант» та ТОВ «Домінант Плюс») шаблон (зразок) для написання заяви запиту) зазначеної у пункті 1 цієї Вимоги. У разі позитивної відповіді надати копію такого шаблону (зразка).

3. Якщо з метою отримання Гарантій ПП «Територія Безпеки», ТОВ «АСБ Гарант» та ТОВ «Домінант Плюс» звертались до Банку в електронному вигляді по електронній пошті, необхідно надати копії таких звернень із зазначенням електронних адрес, з яких надійшли такі звернення до Банку.

4. Чи надавали ПП «Територія Безпеки», ТОВ «АСБ Гарант» та Т0В «Домінант Плюс» забезпечення до Банку для отримання гарантії?

4.1. У випадку позитивної відповіді на пункт 3 Вимоги, Банку необхідно надати документи, які підтверджують документальне оформлення забезпечення (договір застави, договір поруки, договір іпотеки, тощо).

5. Інформацію про особу/осіб, яка/які безпосередньо зверталась до Банку з метою отримання Гарантії для ПП «Територія Безпеки», ТОВ «АСБ Гарант» та ТОВ «Домінант Плюс».

6. Інформацію про особу/осіб (прізвище, імя по батькові), яка/які отримувала/отримували Гарантії для ПП «Територія Безпеки», ТОВ «АСБ Гарант» та ТОВ «Домінант Плюс».

Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення Вимога була отримана уповноваженим представником Банка 14.07.2016, тому останній день надання Банком інформації на Вимогу припадав на 25.07.2017.

Як зазначає позивач, оскільки останній день терміну для надання відповіді припадав на вихідний день (неділя 24 липня 2016 року), 25 липня 2016 року листом за вих. № 1449/051-6/6-11 від 22.07.2016 року позивачем направлено засобами поштового зв'язку відповідь Банку на вимогу, що підтверджується штампом з датою на квитанція №284/1 виданої Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта». У своєму листі Банк посилався на те, що інформація, яка запитувалася згідно Вимоги виходила за межі встановлені п. 3 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому своїм листом повідомив відповідача про те, що така інформація може бути надана лише на підставі дозволу власника цієї інформації або за тішенням суду.

Рішенням адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.12.2016 № 65 у справі № 992/52-р-02-07-16 на публічне акціонерне товариство «Айбокс Банк» накладено штраф у розмірі 41 300 гривень за вчинення порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації на вимогу голови Відділення від 11.07.2016 № 02-07/2377 (надалі - вимога) у встановлений головою територіального відділення строк.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням № 65, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення № 65 в межах зазначеного строку (20.02.2017 позивачем подано суду позовну заяву), оскільки рішення №65 прийнято 22.12.2016, а отримано позивачем 26.12.2016 року.

Згідно зі ст. 1076 Цивільного кодексу України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади. їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом №2121-111. У цьому Законі питанням банківської таємниці та конфіденційності інформації присвячена гл. 10. (Узагальнення Верховного Суду України від 21.12.2009р. "Судова практика розгляду справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб").

Коло суб'єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визначається законом (стаття 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність") і може змінюватися тільки на підставі закону. При цьому вказані суб'єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі стосовно визначених суб'єктів (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.09.2011р. №10 "Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб").

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк розкриває інформацію, яка містить банківську таємницю органам, зокрема, Антимонопольному комітету України, на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Разом з тим, за приписами пунктів 1 та 2 частини 1 статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація, яка містить банківську таємницю, розкривається банками без обмежень обсягу на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи або за рішенням суду.

Таким чином, Законом України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що без обмежень щодо обсягу банками надається інформація виключно на письмовий запит власника інформації, на вимогу суду та за рішенням суду. Натомість, обсяг банківської таємниці, яка може бути розкрита іншим особам та державним органам, зокрема і Антимонопольному комітету України, має визначені Законом межі.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є:

1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;

2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;

3) фінансово-економічний стан клієнтів;

4) системи охорони банку та клієнтів;

5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності;

6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація;

7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню;

8) коди, що використовуються банками для захисту інформації;

9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Разом з тим, у Вимозі АМКУ, останній вимагав надати інформацію, зокрема, щодо осіб, які отримували гарантії; копії заяв (запитів тощо) та доданих до них документів, що подавались з метою отримання Гарантій; інформацію щодо оформлення забезпечення (договорів застави, поруки, іпотеки, тощо). У випадку розкриття банківської таємниці у обсязі, якому вимагав відповідач, Банк вийшов би за межі, встановленні нормами Закону України "Про банки і банківську діяльність"

Статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що суб'єкти господарювання, інші юридичні особи, їх посадові особи та працівники зобов'язані на вимогу голови територіального відділення органу Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальним відділенням завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Однак, враховуючи наведені норми чинного законодавства, обов'язок суб'єктів господарювання виконувати вимоги Антимонопольного комітету України передбачений Законом України "Про Антимонопольний комітет України" кореспондується з нормами Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Обов'язок банку щодо розкриття банківської таємниці на вимогу Антимонопольного комітету України встановлено і нормами ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Норми Закону України "Про банки і банківську діяльність" більш повно і точно регулюють порядок та обсяг розкриття банківської таємниці на вимогу Антимонопольного комітету України. Тому при регулюванні правовідносин щодо розкриття банківської таємниці на вимогу АМКУ норми ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року №267, слід вважати спеціальними по відношенню до загальних норм ст.22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу;

Враховуючи зазначене, оцінюючи правомірність дій Банку щодо ненадання інформації на вимогу Відділення від 11.07.2016р. №02-07/2377, яка є банківською таємницею, суд дійшов висновку, що позивач діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національному банку України надано повноваження видавати нормативно-правові акти з питань зберігання, захисту, використання та розкриття інформації, що становить банківську таємницю, та надавати роз'яснення щодо застосування таких актів.

Національним банком були розроблені та затверджені постановою від 14.07.2006 року №267 Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці. Зазначений документ був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 3 серпня 2006р. за №935/12809 і є нормативно-правовим актом з питань зберігання, захисту, використання та розкриття інформації, що становить банківську таємницю.

У своїх письмових поясненнях від 08.06.2017 третя особа у справі - Національний банк України вказав на те, що за змістом абзацу 3, 4 пункту 3.3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267 (далі - Правила № 267), банк на письмову вимогу державних органів, визначених статтею 62 Закону про банки, розкриває інформацію, що містить банківську таємницю, в обсягах, визначених Законом про банки для відповідного державного органу. Банк відмовляє в розкритті інформації, що містить банківську таємницю, якщо за своєю формою або змістом вимога відповідного державного органу не відповідає нормам частини другої статті 62 Закону про банки, у тому числі не містить посилання на підстави для отримання інформації передбачені Законом про банки.

Водночас, згідно з частиною четвертою статті 62 Закону про банки, банку забороняється надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта.

Відповідно до ст. 1076 Цивільного кодексу України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Цивільний кодекс України є кодифікованим актом, який прийнятий з метою усунення розбіжностей і суперечностей у правовому регулюванні, стаття 1076 якого посилається на порядок розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, що встановлений саме Законом про банки. Тому, норми статті 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» про надання документів і інформації, що містить банківську таємницю необхідно виконувати з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та статті 62 Закону про банки.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що в разі необхідності отримання Антимонопольним комітетом України інформації, яка містить банківську таємницю, в обсязі більшому, ніж це передбачено пунктом 3 частини першої статті 62 Закону про банки, Антимонопольний комітет України має звернутись до суду за розкриттям відповідної інформації. На письмову вимогу Антимонопольного комітету України (тобто за відсутності відповідного рішення суду) банк зобов'язаний надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, у порядку та обсязі, визначених статтею 62 Закону про банки. Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом України (в Узагальненні судової практики розгляду справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб від 21.12.2009), а також Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» від 30.09.2011 № 10).

Крім того слід зазначити, що відповідно до статті 1076 Цивільного кодексу України, у разі розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю, клієнт має право вимагати від банку відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. За розголошення банківської таємниці службові особи банку, відповідно до статті 232 Кримінального кодексу України, несуть кримінальну відповідальність.

Суд зазначає, що Рішення Антимонопольного комітету України від 22.12.2016 № 65 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" мотивовано тим, що Публічне акціонерне товариство "Айбокс Банк" порушило законодавство про захист економічної конкуренції передбачене п.13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки, однак, наведені висновки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Позивачем належними та допустимими доказами доведено, що Публічне акціонерне товариство "Айбокс Банк" діяло у відповідності до норм чинного законодавства з врахуванням положень ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та пункту 3.3 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року N 267, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 3 серпня 2006 р. за №935/12809, які є спеціальними нормами, які регулюють розкриття позивачем банківської таємниці, а тому висновок який міститься в Рішенні Антимонопольного комітету України від 27.09.2016 № 435-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" є необґрунтованим, а вказане рішення підлягає визнанню недійсним, як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з огляду на проаналізовані судом матеріали справи та чинне законодавство, яким регулюються дані правовідносини, суд вбачає правомірність заявлених позивачем позовних вимог, у зв'язку з чим в повному обсязі задовольняє позов Публічне акціонерне товариство "Айбокс Банк" щодо визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення № 65 від 22.12.2016 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Айбокс Банк" та накладення штрафу" у справі № 992/52-р-02-07-16.

Згідно ст.49 ГПК України з відповідача стягується на користь позивача 1 600,00 грн. судового збору, сплаченого останнім за розгляд даного позову.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) № 65 від 22.12.2016 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Айбокс Банк" та накладення штрафу у справі № 992/52-р-02-07-16.

3. Стягнути з Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (03150, м. Київ, вул. Ділова, 9-А, 2) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 27.09.2017 р.