номер провадження справи 32/154/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 Справа № 908/2308/17

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154)

до відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю СК Кредо (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 34)

про стягнення 23905,32 грн.

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача суми 23905,32 грн. майнової шкоди.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.11.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2308/17, судове засідання призначено на 13.12.2017р.

13.12.2017р. справу розглянуто без участі представників сторін, прийнято рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, зокрема, про наступне. Між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 476-13-Тз/Х/01 від 20.06.2013р., згідно якого позивача взяв на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1 внаслідок ДТП. Франшиза за договором страхування не встановлена. 12.08.2014р. в м. Харкові на вул. Отакара Яроша, 21, сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Honda CR V», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3, НОМЕР_4, були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Вартість матеріального збитку, відповідно до рахунку № 419 від 14.08.2014р. наданого ТОВ «Альфа Моторз», складає 23905,32 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування визначено у розмірі вартості відновлювального ремонту, який становить 23905,32 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія «Honda CR V», д/н НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована ТОВ СК Кредо, то позивач має право зворотної вимоги до відповідача. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про поновлення строку позовної давності. Просить суд поновити строк позовної давності та стягнути з відповідача суму 23905,32 грн. майнової шкоди.

Відповідач у судове засідання не зявився, але подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не зазначено будь-яких поважних причин пропуску позовної давності. Просить суд застосувати позовну даність у цій справі та відмовити у задоволенні позову. Також у відзиві викладено клопотання про розгляду справи без участі відповідача, у випадку незявлення представника відповідача у судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

20.06.2013р. між ПАТ Страхова компанія Арсенал Страхування (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 476/13-Тз/Х/01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортним засобом, а саме: «Honda CR V», 2013 року випуску, д/н НОМЕР_2.

За умовами розділу 22 договору страховик бере на себе зобовязання компенсувати страхувальнику прямі збитки, внаслідок настання певних подій за страховими ризиками, в тому числі збитки внаслідок ДТП.

Відповідно до додатку № 1 до договору він діє до 19.06.2015р.

12.08.2014р. ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_3 по вул. Отака Яроша в м. Харкові в районі буд. 21 перед початком руху та змінюючи напрямок руху не впевнився, що це буде небезпечно, зкоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_5 та автомобілем НОМЕР_6 який стояв. Автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальні збитки.

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди складено протокол про адміністративне правопорушення від 12.08.2014р. серія АБ2 № 953354.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2015р. у справі № 638/14847/14-П встановлено, що з саме вини водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Умовами п. 26.2 договору передбачено, що розмір завданих збитків визначається страховиком за участю страхувальника на підставі, зокрема, документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (кошторис, калькуляція СТО, авто-товарознавча експертиза тощо).

Відповідно до рахунку ТОВ «Альфа Моторз» № НОМЕР_7 від 14.08.2014р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5 складає 23905,32 грн.

29.08.2014р. ПАТ Страхова компанія Арсенал Страхування складено Страховий акт № 476/13-Тз/Х/01-1, згідно з яким сума страхового відшкодування становить 23905,32 грн.

04.09.2014р. перераховано на рахунок ТОВ «Альфа Моторз» суму 23905,32 грн. Факт оплати підтверджується платіжним дорученням № 20001 від 04.09.2014р.

28.03.2017р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 861 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Листом від 13.05.2017р. відповідач відповів позивачу, що для обєктивного розгляду претензії та прийняття рішення йому необхідні деякі документи (згідно переліку). За відсутності вказаних матеріалів відповідач не має можливості прийняти рішення про виплату страхового відшкодування, справа по даному випадку тимчасово призупинена до їх отримання.

Оскільки сума 23905,32 грн. майнової шкоди так не була перерахована відповідачем позивачу, останній звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхових зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ Страхова компанія Арсенал Страхування виконало свої зобовязання виплативши, згідно заяви страхувальника, ТОВ «Альфа Моторз» страхове відшкодування в сумі 23905,32 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Logan», д/н НОМЕР_8, на момент ДТП, була застрахована у ТДВ СК Кредо (відповідач у справі), згідно Полісу № АС/5902603. Відповідно до Полісу ліміт відповідальності за шкоду майну становить 50000 грн., розмір франшизи 0 грн.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».

Статтею ж 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Приписами ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи встановлений полісом № АС/5902603 ліміт за шкоду майну в розмірі 50000 грн. та франшизу в розмірі 0 грн., від ПАТ Страхова компанія Арсенал Страхування, яке сплатило страхове відшкодування, перейшло право вимоги до ТДВ СК Кредо в розмірі 23905,32 грн.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 23905,32 грн. є законними та обґрунтованими.

До позовної заяви позивачем додано клопотання про поновлення строку позовної давності, яке обґрунтоване наступним. По-перше, 28.03.2017р. ПАТ Страхова компанія Арсенал Страхування звернулося до ТОВ СК Кредо з вимогою відшкодувати суму страхового відшкодування в добровільному порядку. Однак, тільки 13.05.2017р. ТДВ СК Кредо була надана відповідь на претензію, якою було визнано наявність страхового відшкодування, однак для подальшого розгляду відповідної справи витребувано у ПАТ СК Арсенал Страхування перелік документів. Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Тому позивач вважає, що перебіг позовної давності слід відраховувати з 13.05.2017р. По-друге, ПАТ Страхова компанія Арсенал Страхування не мало можливості одразу виконати вимоги щодо надання документів оскільки процедура отримання платіжного доручення зайняла тривалий час у зв'язку із встановленням тимчасової адміністрації в ПАТ «Авант-Банк», що унеможливило оперативне отримання оригіналу відповідного платіжного доручення, а також у звязку тим, що Дзержинський районний суд міста Харкова, незважаючи на неодноразові надсилання запитів, не надсилав належним чином завірену копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 Також до пропущення строку позовної давності призвела недобросовісна поведінка відповідача, який обіцяв відшкодувати страхове відшкодування в добровільному порядку, чим ввів в оману позивача. Просить поновити строк позовної давності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну зазначив, що у викладених позивачем обставинах відсутні поважні причини пропуску позовної давності. Просить суд застосувати позовну давність у даній справі та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідний місяць та число останнього року строку.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами ст. 261 ЦК України. Згідно з ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Документи наявні в матеріалах справи свідчать, що початок перебігу позовної давності до заявлених вимог про відшкодування майнової шкоди слід відраховувати з 05.09.2014р. (наступний день після виплати страхового відшкодування за платіжним дорученням № 20001 від 04.09.2014р. на суму 23905,32 грн.). Отже, трирічний строк у межах якого позивач мав право звернутися до суду закінчився 05.09.2017р. Позивач, в свою чергу, звернувся до суду 16.11.2017р. (про що свідчить поштовий штамп на конверті), тобто після спливу строку позовної давності.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини пятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з обєктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

28.03.2017р. позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 23357,30 грн. В зазначеній претензії позивач посилається, зокрема, на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова, якою визнано винним у спричиненні ДТП подія автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_9 Безрукова. До претензій позивачем додано перелік документів, в томі числі постанову суду. Зазначене свідчить про наявність у позивача копії постанови Дзержинський районний суд міста Харкова по справі № 638/14847/14-п від 08.08.2015р., станом на 28.03.2017р.

Що стосується посилання позивача на визнання відповідачем суми страхового відшкодування в листі-відповіді на претензію від 13.05.2007р. Суд вивчивши даний документ встановив, що в ньому відповідач лише зазначив, що у звязку з відсутністю необхідних йому документів, він не має можливості прийняти рішення про виплату страхового відшкодування. Тобто, відповідачем не було визнано суму страхового відшкодування. При цьому, бездіяльність відповідача не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій. Доказів, які б свідчили про дії щодо визнання відповідачем боргу, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність поважності причин пропуску позовної давності.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає наявними підстави для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ТДВ СК Кредо майнової шкоди в розмірі 23905,32 грн. з огляду на пропущення позивачем позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.12.2017р.

Суддя Н.А. Колодій