ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2017р. Справа №905/2348/17

за позовом: Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь, в особі Часовоярського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Часів Яр,

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України», сел.Ягідне,

про врегулювання розбіжностей

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 кер.

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 07.11.2017р. по 29.11.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь в особі Часовоярського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Часів Яр звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України», сел.Ягідне про внесення змін до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р., укладеного між Часовоярським регіональним виробничим управлінням Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» та Державним підприємством «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» та прийняти:

- п.5.1 розділу 5 «Розмір і порядок оплати послуг водопостачання» в редакції: «Споживач» оплачує «Виробникові» послуги водопостачання, вартість яких визначається на підставі калькуляції, затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Станом на 01.09.2017р. вартість 1 куб. м технічної напірної води становить 3,74 грн (без ПДВ)»;

- п.5.3 розділу 5 «Розмір і порядок оплати послуг водопостачання» в редакції: «При зміні вартості 1 куб. м технічної напірної води «Виробник» сповіщає про це «Споживача» окремим листом з наданням копії калькуляції затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Зазначений лист є підставою для подальших розрахунків між сторонами без укладення додаткової угоди до договору».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що узгоджені сторонами умови п.п.5.1, 5.3 договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. підлягають зміні та викладенню в редакції позивача, виходячи з того, що діючі редакції цих пунктів договору не узгоджуються з обєктивними умовами постачання технічної води на теперішній час.

Відповідач у запереченні №01-11 від 03.11.2017р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначав про зловживання позивачем монопольним становищем на ринку надання послуг з водопостачання та наполягав на викладені спірних пунктів у запропонованій ним редакції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За приписами п.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За змістом ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2017р. між Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (виробник) та Державним підприємством «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» (споживач) було підписано договір №41/04-03/17п на послуги з централізованого водопостачання, за змістом п.1.1 якого, виробник із закріплених водних обєктів, проводить забір технічної води і передає її споживачеві в обсягах згідно з помісячним графіком (п.2.3 договору), в межах наявного у споживача дозволу на спеціальне водокористування та технічних можливостей виробника, а споживач здійснює оплату отриманих послуг на умовах цього договору.

У подальшому, Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» підписано додаткову угоду №1 від 01.09.2017р. до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. на послуги з централізованого водопостачання та направлено на адресу споживача супровідним листом №15-1710 від 07.09.2017р.

Як свідчать матеріали справи, вищенаведена додаткова угода була розглянута Державним підприємством «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» та повернута виробнику послуг з централізованого водопостачання з відміткою на примірнику позивача «З протоколом розбіжностей».

За приписами ч.ч.5, 6 ст.181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Відповідно до наявного у матеріалах справи протоколу розбіжностей б/н від 12.09.2017р. до додаткової угоди №1 до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. на послуги з централізованого водопостачання, виробник та споживач не дійшли згоди щодо редакцій пунктів 5.1, 5.3 укладеного сторонами правочину.

Як вказує позивач, при узгодженні умов додаткової угоди №1 до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р., 20.09.2017р. було запропоновано представнику споживача зявитись до Часовоярського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» для врегулювання розбіжностей.

За твердженням виробника, пункти протоколу розбіжностей б/н від 12.09.2017р. до додаткової угоди №1 до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. залишились не врегульованими, що зумовило звернення останнього до господарського суду з розглядуваним позовом.

При цьому, судом враховано, що вищевказаний протокол розбіжностей отриманий позивачем 19.09.2017р., внаслідок чого при зверненні до суду з розглядуваним позовом (07.10.2017р.) Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» дотримано двадцятиденний строк, який встановлено ч.5 ст.181 Господарського кодексу України.

Наразі, відповідач будь-яких заперечень щодо передання спору на розгляд суду не надав.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно із ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а уповноважена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини. Сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Більш того, сторони в цивільно-правовому договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства лише якщо в них прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або з суті відносин між сторонами (п.3 ч.1 ст.3, ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Конституційним Судом України у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2014р. по справі №1-12/2013 наголошено, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.

Закріпивши принцип свободи договору, законодавець, разом з тим, визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 Цивільного кодексу України при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення повністю узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Відтак, відсутність обопільного волевиявлення сторін при узгодженні певної редакції умови договору може бути врегульована законодавчо встановленими нормами, які визначають поведінку сторін у певній ситуації.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди №1 до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р., п.5.1 вказаного договору позивачем було викладено у наступній редакції: «Споживач» оплачує «Виробникові» послуги водопостачання, вартість яких визначається на підставі калькуляції, затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Станом на 01.09.2017р. вартість 1 куб. м. технічної напірної води становить 3,74 грн (без ПДВ)».

Водночас, відповідно до протоколу розбіжностей від 12.09.2017р. до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р., п.5.1 викладено відповідачем наступним чином: «Споживач» оплачує «Виробникові» послуги водопостачання, вартість яких визначається на підставі калькуляції, затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Станом на 01.10.2017р. вартість 1 куб. м технічної напірної води становить 3,74 грн (без ПДВ)».

Крім того, Державним підприємством «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» було доповнено вказаний пункт укладеного сторонами правочину, та викладено абз.2 п.5.1 договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. у наступній редакції: «У разі, якщо «Виробник» протягом 365 днів від дати надання послуги не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкові накладні (розрахунки коригування) відповідно до вимог діючого законодавства та/або не виправив помилки в податкових накладних складених з порушенням діючого законодавства такі поставки послуг вважаються виконаними по тарифу, вказаному в п.5.1. «тариф за 1 куб. м. технічної напірної води без ПДВ» і загальна вартість послуг буде відповідати вартості послуги без ПДВ. При цьому, податок на додану вартість та/або інші бюджетні платежі сплачені або мають бути сплачені «Виробником» відповідно до наслідків здійснення послуг «Споживачем» не відшкодовуються».

Відтак, редакція цього пункту договору є узгодженою сторонами в частині вартості послуг з централізованого водопостачання за договором №41/04-03/17п від 17.03.2017р., а саме на рівні 3,74 гн без ПДВ за 1 куб. м напірної води.

Водночас, суперечність сторін щодо викладення спірного пункту договору полягає у визначенні початкової дати встановлення ціни на послуги.

Таким чином, за наявності суперечностей та недосягнення домовленості з цього приводу, п.5.1 договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. має бути викладено у наступній редакції: «Споживач» оплачує «Виробникові» послуги водопостачання, вартість яких визначається на підставі калькуляції, затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Вартість 1 куб. м. технічної напірної води становить 3,74 грн (без ПДВ)».

Крім того, господарський суд зауважує, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Встановлення сторонами у договорі обов'язку однієї сторони здійснювати певним чином реєстрацію податкових накладних, визначення сторонами наслідків порушення вимог до форми, порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування до податкової накладної тощо є неправомірним, враховуючи, що визначення норм податкового законодавства, їх застосування та їх порушення, жодним чином не залежить від узгодження даної умови у підписаному між сторонами договорі, від волевиявлення сторін. Зокрема, саме норми ст.201 Податкового кодексу України регулюють відносини, пов'язані з оформленням податкової накладної. У цій нормі містяться обов'язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов'язки учасників податкових відносин, пов'язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов'язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Враховуючи наведене, за висновками суду, абз.2 п.5.1 договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. в редакції відповідача не підлягає включенню до укладеного сторонами правочину.

Сторонами також не досягнуто згоди за умовами п.5.3 договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р., зокрема, позивач наполягає на викладенні вказаного пункту у наступній редакції: «При зміні вартості 1 куб. м технічної напірної води «Виробник» сповіщає про це «Споживача» окремим листом з наданням копії калькуляції затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Зазначений лист є підставою для подальших розрахунків між сторонами без укладанням додаткової угоди до договору».

На думку відповідача, п.5.3 договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. має бути викладено наступним чином: «При зміні вартості 1 куб. м технічної напірної води «Виробник» не пізніше ніж за 20 днів до зміни тарифів сповіщає про це «Споживача» окремим листом з наданням калькуляції затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Зазначений лист є підставою для подальших розрахунків між сторонами без укладання додаткової угоди до договору».

Відтак, враховуючи відсутність обопільної згоди обох сторін щодо визначення строку повідомлення про зміну тарифів на послуги з централізованого водопостачання, вказаний пункт сторонами не погоджено та не може бути включено до умов договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. у запропонованій виробником або споживачем редакції.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Часовоярського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Державного підприємства «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» про внесення змін до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. та викладення п.п.5.1, 5.3 розділу 5 «Розмір і порядок оплати послуг водопостачання» у редакції виробника, підлягають частковому задоволенню з визначених вище підстав.

Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає розподілу між сторонами в рівних частинах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь в особі Часовоярського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Часів Яр до Державного підприємства «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України», сел.Ягідне про внесення змін до договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р., укладеного між Часовоярським регіональним виробничим управлінням Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» та Державним підприємством «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» та прийняти:

- п.5.1 розділу 5 «Розмір і порядок оплати послуг водопостачання» в редакції: «Споживач» оплачує «Виробникові» послуги водопостачання, вартість яких визначається на підставі калькуляції, затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Станом на 01.09.2017р. вартість 1 куб. м технічної напірної води становить 3,74 грн (без ПДВ)»;

- п.5.3 розділу 5 «Розмір і порядок оплати послуг водопостачання» в редакції: «При зміні вартості 1 куб. м технічної напірної води «Виробник» сповіщає про це «Споживача» окремим листом з наданням копії калькуляції затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Зазначений лист є підставою для подальших розрахунків між сторонами без укладення додаткової угоди до договору».

Викласти п.5.1 договору №41/04-03/17п від 17.03.2017р. на послуги з централізованого водопостачання в наступній редакції: «Споживач» оплачує «Виробникові» послуги водопостачання, вартість яких визначається на підставі калькуляції, затвердженої КП «Компанія «Вода Донбасу». Вартість 1 куб. м технічної напірної води становить 3,74 грн (без ПДВ)».

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство Бахмутської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» (84505, Донецька обл., Бахмутський район, сел.Ягідне, вул.Садова, буд.47, ) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.К.Лібкнехта, буд.177А, ) в особі Часовоярського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (84553, Донецька обл., Бахмутський район, м.Часів Яр, вул.Зої Космодем'янської, буд.3, ) судовий збір в сумі 800 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 14.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 19.12.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця