ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.09.2017р.                      Справа № 905/1535/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до відповідача: Комунального підприємства «Макіївтепломережа»

про стягнення 5 084 139,53 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився,

Суть спору: ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернулась до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить (із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог за вх.№22040/17 від 22.08.2017р.) стягнути з КП «Макіївтепломережа» 5 084 139,53 грн., з яких: 4 631 068,21 грн. інфляційні витрати, нараховані за період липень 2014р. - травень 2017р. за зобов’язаннями квітня 2011р. та 453 071,32 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 07.07.2014р. по 30.06.2017р. за зобов’язаннями квітня 2011р.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб’єктів господарювання

№06/10-2438-БО-8 від 20.12.2010р. в частині оплати спожитого природного газу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.08.2017р. строк вирішення спору по справі продовжено на 15 днів до 22.09.2017р. у зв’язку із задоволенням відповідного клопотання представника позивача за вх. № 22522/17 від 29.08.2017р.

Відповідач у судові засідання не з’явився, відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову не надав. При цьому, з огляду на інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО» (із змінами та доповненнями) та акт господарського суду Донецької області від 26.07.2017р. про неможливість надсилання поштової кореспонденції на адресу відповідача: 86156, Донецька обл., м. Макіївка, вул. Лебедєва, 72 А, що зазначена позивачем у позові та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.07.2017р., про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошень про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні», а тому господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача у судовому засіданні та в порядку статті 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 21.09.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

20.12.2010р. між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (постачальник, позивач) та КП «Макіївтепломережа» (покупець, відповідач) укладено договір 06/10-2438 БО-8 про закупівлю природного газу за державні кошти, за умовами якого постачальник зобов’язується поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець зобов’язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п.1.2 цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб’єктів господарювання. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору. ( п.1.1. договору).

Відповідно до умов п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 29.04.2011р.) продавець передає покупцеві у період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. газ в обсязі до 15 542,3 тис. куб м., у т.ч.: у січні – 2 850,4 тис. куб м., у лютому - 2 418,8 тис. куб. м., у березні – 2200,7 тис. куб. м., у квітні – 2 890,0 тис. куб м.

Приймання - передачі газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається на підставі технічних актів приймання – передачі газу між газотранспортним підприємством та покупцем, з урахуванням планового обсягу поставки, наданого постачальником (п. 2.2. Додатку №1 до договору).

За змістом п.3.1 договору ціна за 1000 куб. м. природного газу на момент укладання договору становить 2 187,20 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ – 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами – 234 грн., крім того ПДВ – 20%. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу – 2 464,94 грн., крім того, ПДВ - 20%, всього з ПДВ 2 957,93 грн.

Сторонами неодноразово вносились зміни в п.3.1 договору, про що укладалися відповідні додаткові угоди, згідно з якими ціна за 1000 куб.м. природного газу становила:

- з 01.01.2011р. – 3 073,97 грн. з ПДВ (додаткова угода №1 від 28.01.2011р.),

- з 01.04.2011р. – 3 436,75 грн. з ПДВ (додаткова угода №2 від 04.04.2011р.),

- з 01.07.2011р. – 4 042,76 грн. з ПДВ (додаткова угода №4 від 11.07.2014р.).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 (тридцять чотири) відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 (тридцять три) відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюються на підставі акта приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі порушення покупцем умов п.4.1 цього договору, покупець зобов’язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. (п.7.3.1 договору).

Строк позовної давності за цим договором та до вимог про стягнення неустойки встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Неустойка нараховується за шість місяців, що передують моменту звернення з претензією або позовом. (п. 9.3. договору).

Цей договір набирає чинності з дати підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, діє у частині поставки газу до 31 грудня 2011 року включно, а у частині розрахунків за газ – до їх повного здійснення. (п. 10.1. договору у редакції додаткової угоди №1 від 28.01.2011р. до договору).

Додатком №1 від 20.12.2010р. до договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-2438 БО-8 від 20.12.2010р. визначено умови поставки і обліку газу та інші права та обов’язки сторін, а також порядок приймання-передачі газу.

Додатковою угодою № 1 від 28.01.2011р. до договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-2438-БО-8 від 20.12.2010р. в т.ч. викладено назву договору у наступній редакції: «Договір поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб’єктів господарювання» та відповідно викладено назву Додатку №1 в новій редакції.

Додатковою угодою № 5 від 03.10.2011р. до договору сторони домовились вважати договір № 06/10-2438 БО-8 від 20.12.2010р. припиненим в частині поставки природного газу з 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу за січень - квітень 2011 року, підписаних уповноваженими особами сторін та скріплених печатками підприємств, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 30 491 921,61 грн., а саме: у січні 2011 року на суму 8 762 026,09 грн. (10 924,88 грн. + 8 751 101,21 грн.), у лютому 2011 року на суму 7 425 993,53 грн. (9 351,01 грн. + 7 416 642,52 грн.), у березні 2011 року на суму 6 169 687,39 грн. (6 161 409,20 грн. + 8 278,19 грн.), у квітні 2011 року на суму 8 134 214,60 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.07.2012р. по справі № 7/431, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.08.2012р., позовні вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до КП «Макіївтепломережа» про стягнення основного боргу в сумі 5 585 861,96 грн., пені в сумі 485 145,02 грн., інфляційних в сумі 443 009,61 грн., 3% річних в сумі 166 014,93 грн. задоволено частково. Стягнуто з КП «Макіївтепломережа» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» борг в сумі 5 585 861,96 грн., пеню в сумі 242 572,51 грн., інфляційні в сумі 443 009,61 грн., 3% річних в сумі 166 014, 93 грн., судовий збір у сумі 56 460 грн. У задоволенні вимог в залишковій частині відмовлено у зв’язку із зменшенням суми стягуваної пені.

У рішенні встановлені обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб’єктів господарювання №06/10-2438-БО-8 від 20.12.2010р. щодо оплати спожитого природного газу у січні-квітні 2011р. в сумі 5 585 861,96 грн. При цьому, нарахування пені здійснено позивачем за період з 16.06.2011р. по 16.12.2011р., 3% річних - за період з 11.02.2011р. по 16.12.2011р., інфляційних втрат – за період з лютого по червень 2011р.

27.08.2012р. на виконання рішення господарського суду Донецької області від 10.07.2012р. по справі №7/431 виданий відповідний наказ.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. по справі № 905/3010/14 позов ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» задоволено частково та стягнуто з КП «Макіївтепломережа» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» суму 99 120,44 грн. інфляційних збитків, суму 412 085,14 грн. 3% річних, суму 10 245,49 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

У рішенні встановлені обставини щодо прострочення відповідачем оплати спожитого природного газу за договором поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб’єктів господарювання №06/10-2438-БО-8 від 20.12.2010р. у січні-квітні 2011р. в сумі 5 061 861,96 грн., яка стягнута з відповідача рішенням господарського суду Донецької області від 10.07.2012р. по справі № 7/431, а також здійснення часткової оплати відповідачем у сумі 524 000 грн. після прийняття рішення господарського суду Донецької області від 10.07.2012р. по справі № 7/431. Водночас, нарахування 3% річних здійснено позивачем за період з 17.12.2011р. по 13.06.2014р., інфляційних втрат – за період з липня 2011р. по березень 2014р.

13.07.2015р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. по справі № 905/3010/14 виданий відповідний наказ.

За порушення строків оплати відповідачем основного боргу в розмірі 5 061 861,96 грн. за квітень 2011р., який стягнутий рішенням господарського суду Донецької області від 10.07.2012р. по справі № 7/431, позивачем (із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог за вх.№22040/17 від 22.08.2017р.) нараховано інфляційні втрати в розмірі 4 631 068,21 грн. за період липень 2014р. – травень 2017р. та 3 % річних в розмірі 453 071,32 грн. за період з 07.07.2014р. по 30.06.2017р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

У ст.129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов’язковим до виконання.

Згідно з ч.ч.1-3 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов’язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об’єднаннями на всій території України. Обов’язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У п.2.6. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Як вище встановлено господарським судом, рішенням господарського суду Донецької області від 10.07.2012р. по справі № 7/431, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, стягнуто з КП «Макіївтепломережа» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» – борг в сумі 5 585 861,96 грн., пеню в сумі 242 572, 51 грн., інфляційні в сумі 443 009,61 грн., 3% річних в сумі 166 014, 93 грн., судовий збір у сумі 56 460 грн.

При цьому, у рішенні господарського суду Донецької області від 10.07.2012р. по справі № 7/431 встановлені обставини, які в силу вимог ч.3 ст.35 ГПК України не потребують доказування, зокрема, щодо наявності боргу КП «Макіївтепломережа» в розмірі 5 585 861,96 грн., який виник внаслідок неналежного виконання останнім умов договору поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб’єктів господарювання

№ 06/10-2438-БО-8 від 20.12.2010р. в частині оплати у повному обсязі поставленого ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» природного газу.

Станом на 13.06.2014р. борг відповідача складав 5 061 861,96 грн., що встановлено рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. по справі № 905/3010/14.

Станом на 30.06.2017р. вказаний борг в розмірі 5 061 861,96 грн. відповідачем не сплачений.

Відповідно до ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов’язків є договір, який в силу вимог ст.629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Згідно з приписами ст. 599 ЦК України, ст.202 ГК України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п.7.1. постанови пленуму ВГСУ від 12.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань» роз’яснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

У п.9 Оглядового листа ВГСУ від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань» також встановлено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.11.2012р. № 5011-32/5219-2012). Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010р. № 10/25, від 04.07.2011р. № 13/210/10, від 12.09.2011р. № 6/433-42/183, від 14.11.2011р. № 12/207, від 23.01.2012р. № 37/64.

Розрахунок 3 % річних, який здійснений позивачем, та, згідно з яким розмір нарахованих позивачем 3 % річних за період з 07.07.2014р. по 30.06.2017р. становить 453 071,32 грн. перевірений господарським судом та встановлено відповідність вказаного розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача, а отже позовні вимоги в зазначеній частині задовольняються господарським судом у повному обсязі.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та, згідно з яким розмір нарахованих інфляційних втрат за період з липня 2014р. по травень 2017р. становить 4 631 068,21 грн. перевірений господарським судом та встановлено відповідність вказаного розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача, а отже позовні вимоги в зазначеній частині задовольняються господарським судом у повному обсязі.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 76 262,09 грн. (із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог за вх.№22040/17 від 22.08.2017р.).

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

1. Позов Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Макіївтепломережа» (86156, Донецька обл., м. Макіївка, вул. Лебедєва, б. 72 «А», ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 3% річних в сумі 453 071 (чотириста п’ятдесят три тисячі сімдесят одна) грн. 32 коп., інфляційні втрати в сумі 4 631 068 ( чотири мільйони шістсот тридцять одна тисяча шістдесят вісім) грн. 21 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 76 262 (сімдесят шість тисяч двісті шістдесят дві) грн. 09 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 26 вересня 2017р.

Суддя                                Л.В. Ніколаєва