ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р. Справа № 16/38/5022-593/2012

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А. (доповідач)

суддів Матущак О.І.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Кишенюк Н.Т.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2-представник;

від відповідача: не з»явився

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України за вих. № 31/13-4269 від 23.10.2017 (вх. № ЛАГС 01-05/5309/17 від 13.11.2017)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.10.2017 (суддя Хома С.О., м.Тернопіль) про виправлення помилки у виконавчому документі ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2014 про затвердження мирової угоди

у справі № 16/38/5022-593/2012

за позовом дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільміськгаз, м. Тернопіль

про стягнення 1166800,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.10.2017 у справі № 16/38/5022-593/2012 (суддя С.О. Хома) в задоволенні заяви №31/13-4097 від 10.10.2017 Дочірньої компанії "ОСОБА_1 України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про виправлення помилки у виконавчому документі ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2014 про затвердження мирової угоди у справі № 16/38/5022-593/2012 відмовлено.

Приймаючи зазначену ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що - в п. 3 резолютивної частини ухвали господарського суду Тернопільської області від 24 липня 2014 року у справі № 16/38/5022-593/2012 вірно вказано строк пред'явлення даної ухвали до виконання: до 25 липня 2015 року включно, адже зазначений строк пред'явлення виконавчого документа до виконання повністю відповідав вимогам п. 2 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (в редакції, чинній станом на день винесення ухвали суду від 24.07.2014 року).

Дочірньою компанією ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України подано апеляційну скаргу № 31/13-4269 від 23.10.2017, а також уточнення до апеляційної скарги №31/13-4743 від 22.11.2017, в яких просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.10.2017 у справі № 16/38/5022-593/2012, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх обставин справи. Зокрема, скаржник вважає, що судом не взято до уваги, що право стягувача на пред»явлення виконавчого документа на примусове виконання до органу державної виконавчої служби виникає у момент та у часі коли боржник не виконує свої фінансові зобов»язання, передбачені умовами Мирової угоди, а саме коли боржник не сплачує (не перераховує) кошти стягувачеві відповідно до графіку погашення заборгованості. Графік погашення заборгованості відповідно до умов Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2014 у справі № 16/38/5022-593/2012, закінчується 30.06.2024.

Отже на думку скаржника, вищезазначена ухвала суду про затвердження мирової угоди, яка є виконавчим документом у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», підлягає пред»явленню до органу державної виконавчої служби протягом дії Мирової угоди та з врахування однорічного строку пред»явлення виконавчих документів до виконання, встановленого ст..22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент затвердження Мирової угоди), тому строк пред»явлення вищевказаної ухвали на виконання до органу державної виконавчої служби до 01.07.2015.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що в п.3 резолютивної частини ухвали Господарського суду Тернопільської області від 17.10.2017 у справі № 16/38/5022-593/2012 вірно вказано строк пред»явлення даної ухвали до виконання: до 25 липня 2015 включно, адже зазначений строк пред»явлення виконавчого документа до виконання повністю відповідав вимогам п.2 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на день винесення ухвали суду від 24.07.2014).

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду Тернопільської області суду від 24 липня 2014 року затверджено у справі № 16/38/5022-593/2012 мирову угоду, укладену 20.06.2014 між Дочірньою компанією "ОСОБА_1 України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та ОСОБА_3 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" .

13.10.2017 року від Дочірньої компанії "ОСОБА_1 України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшла заява № 31/13-4097 від 10.10.2017 про виправлення помилки у виконавчому документі ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2014 про затвердження мирової угоди у справі № 16/38/5022-593/2012, у якій зазначено, зокрема, що:

- у п. 1 п.п.4 Мирової передбачений графік погашення заборгованості (затверджений судом), відповідно до якого Боржник зобов'язаний щомісячно погашати заборгованість, починаючи з липня 2014 року по червень 2024 року включно до повної її сплати;

- право стягувача на пред'явлення виконавчого документа на примусове виконання до органу державної виконавчої служби виникає у момент та у часі, коли боржник не виконує свої фінансові зобов'язання, передбачені умовами Мирової угоди, а саме, коли боржник не сплачує (не перераховує) кошти стягувачу відповідно до графіку погашення заборгованості;

- графік погашення заборгованості відповідно до умов Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2014 у справі № 16/38/5022-593/2012 закінчується 30.06.2024;

- п.1 п.п. 13 резолютивної частини ухвали Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2014 у справі № 16/38/5022-593/2012 передбачено, що ухвала про затвердження мирової угоди підлягає пред'явленню до органу державної виконавчої служби протягом дії Мирової угоди та з врахуванням однорічного строку пред'явлення виконавчих документів до виконання, встановленого ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV, а саме: з 01.08.2014 року по 01.07.2025 включно;

- оскільки графік погашення заборгованості відповідно до умов Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2014 у справі № 16/38/5022-593/2012, закінчується 30.06.2014, а вищевказана ухвала про затвердження мирової угоди, яка є виконавчим документом у розумінні Закону України "Про виконавче провадження" підлягає пред'явленню до органу державної виконавчої служби протягом дії Мирової угоди та з врахуванням однорічного строку пред'явлення виконавчих документів до виконання, встановленого ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, чинній на момент затвердження Мирової угоди), тому строк пред'явлення вищевказаної ухвали на виконання до органу державної виконавчої служби до 01.07.2015, а саме:

- 30.06.2024 (строк дії Мирової угоди) + 1 рік (однорічний строк пред'явлення виконавчих документів до виконання, встановлений ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, чинній на момент затвердження Мирової угоди;

- однак, як вбачається з ухвали Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2014 р. у справі № 16/38/5022-593/2012, якою затверджена вищевказана Мирова угода, судом помилково у пункті 3 резолютивної частини ухвали зазначено строк пред'явлення даної ухвали до виконання до 25 липня 2015 року включно;

Просить суд:

-виправити помилку в ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2014. у справі № 16/38/5022-593/2012, а саме: у пункті 3 резолютивної частини ухвали замість "строк пред'явлення ухвали до виконання до 25 липня 2015 року включно" зазначити "строк пред'явлення ухвали до виконання: протягом дії мирової угоди, з 01.08.2014 року по 01.07.2025 року включно";

У відповідності до ст. 89 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній на день прийняття ухвали суду) суддя за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, чинній станом на день винесення ухвали суду від 24.07.2014) ухвали судів у господарських справах є виконавчими документами.

В п. 7.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012, з наступними змінами та доповненнями, зазначається, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012, з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто виникли у виготовленні тексту рішення).

Однак, якщо неправильне визначення стягуваної суми, розміру присудженого до стягнення майна було наслідком застосування норм матеріального права, які не підлягали застосуванню, то про арифметичну помилку не йдеться, і підстави для виправлення такої помилки відсутні.

Вирішення питань, пов'язаних з виправленням описок чи арифметичних помилок, не потребує обов'язкового розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідні процесуальні дії оформлюються ухвалами, які надсилаються учасникам судового процесу у встановленому законом порядку.

Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення помилки зазначив, що в п. 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду Тернопільської області від 24 липня 2014 року у справі № 16/38/5022-593/2012 вірно вказано строк пред'явлення даної ухвали до виконання: до 25 липня 2015 року включно, адже зазначений строк пред'явлення виконавчого документа до виконання повністю відповідав вимогам п. 2 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (в редакції, чинній станом на день винесення ухвали суду від 24.07.2014 року).

Вказане свідчить, що зазначення в ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 24 липня 2014 року у справі № 16/38/5022-593/2012 «строк пред'явлення даної ухвали до виконання: до 25 липня 2015 року включно» є не механічною помилкою суду, в наслідком застосування судом норм права.

За таких обставин відсутні підстави для виправлення описки суду.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 86 ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи наведені в апеляційній скарзі, оскільки скаржником не спростовано фактів, покладених в основу оскаржуваної ухвали, а відтак, скаржником не доведено фактів, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, відповідно до ст.129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 271, 275, 276 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.10.2017 у справі № 16/38/5022-593/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України за вих. № 31/13-4269 від 23.10.2017 (вх. № ЛАГС 01-05/5309/17 від 13.11.2017) без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Якімець Г.Г.

(Повний текст постанови складено 27.12.2017).