КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 910/14073/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Куряков А.С.,

від відповідача: Філіп С.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз Ком'юніті" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017р. у справі №910/14073/17 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз Ком'юніті"

до Підприємства об'єднання громадян "Київське учбово-виробниче підприємство №1 "Українського товариства сліпих"

про усунення перешкод у користуванні приміщенням та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про: 1) зобов'язання усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням загальною площею 187,2 кв. м. (1-й поверх АПК), яке розташоване за адресою: 03118, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 115 шляхом відновлення водопостачання та електропостачання у вказаному приміщенні, орендованому за договором оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015р. №48; 2) зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням загальною площею 187,2 кв. м. (1-й поверх АПК), яке розташоване за адресою: 03118, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 115, орендованому за договором оренди нежилого приміщення від 30.12.2015р. №48.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2017р. у справі №910/14073/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що Позивачем не доведено вчинення Відповідачем перешкод щодо користування та розпорядження спірним майном, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017р. у справі №910/14073/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги договір оренди нежитлового приміщення від 07.08.2017р., укладений між сторонами, та акт приймання передачі щодо оренди приміщення. Також Позивач зазначає, що виконує взяті на себе зобов'язання за договором оренди і продовжує сплачувати орендну плату.

Позивач звертає увагу на те, що договір оренди №48 від 30.12.2015р. є чинним, законні підстави для розірвання договору відсутні, акт приймання-передачі приміщення на його повернення не складався.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 07.12.2017р. У судовому засіданні 07.12.2017р. оголошено перерву до 14.12.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

30.12.2015р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір оренди нежилого приміщення №48, відповідно до умов якого Відповідач надає послугу з оренди приміщення, а Позивач приймає у тимчасове строкове платне користування приміщення, згідно приймально-здавального акту. Приміщення, що орендується, надається Позивачу для використання в його господарській діяльності під: офіс, виробництво, склад, виробничо-складське та ін.

Відповідно до п.4.1. договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року.

Згідно з п.5.2 договору орендна плата в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Відповідача або готівкою в касу підприємства наперед не пізніше 5 числа поточного місяця.

Відповідно до п.5.7, 5.8, 5.10, 5.11 договору за спожиту електроенергію, теплову енергію, водопостачання, за користування внутрішніми телефонами Позивач відшкодовує витрати до 25 числа поточного місяця.

Згідно з п.5.9 договору Позивач відшкодовує податок на землю в термін до 5 числа поточного місяця.

Відповідно до п.10.1 договору останній не підлягає розірванню в односторонньому порядку, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови договору і свої зобов'язання.

01.01.2016р. на виконання умов вказаного вище договору Відповідач передав, а Позивач прийняв у строкове платне користування нежиле приміщення площею 187,2 кв.м. (1-й поверх АПК), яке знаходиться за адресою: 03118, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 115 (об'єкт оренди) і перебуває на балансі Відповідача.

26.04.2017р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору оренди, відповідно до якої змінено строк сплати відшкодування на витрати Відповідача. Зокрема, відшкодування витрат згідно п.5.2, 5.7 здійснюється до 5 числа поточного місяця.

20.07.2017р. на адресу Позивача від Відповідача надійшло повідомлення №112/01 від 18.07.2017р. про односторонню відмову від договору оренди у зв'язку із порушенням строків внесення орендної плати.

28.07.2017р. за результатами розгляду вказаного повідомлення, Позивач надав Відповідачу відповідь про те, що відповідно до умов договору та діючого законодавства України договір не може бути розірвано в односторонньому порядку, а перелік систематичних порушень договору останнім не передбачено. У зв'язку з чим укладений між сторонами договір є чинним та породжує цивільні права й обов'язки для обох підприємств.

01.08.2017р. Відповідачем видано розпорядження №8 щодо відключення Позивача від електропостачання та водопостачання, зняття показників лічильників та опломбування їх.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведена стаття унормовує захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, констатує, що право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Відповідно до цієї статті, власник у цьому випадку має право вимагати (негаторний позов) захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо).

Підставою негаторного позову є обставини створення Відповідачем перешкод у здійсненні Позивачем правомочностей власника. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Отже, задоволення негаторного позову можливе за сукупністю двох підстав: наявність у позивача права вимоги усунення перешкод та вчинення перешкод відповідачем. За відсутністю хоча б однієї з обставин, підстави для задоволення негаторного позову відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами укладено договір оренди №45 від 30.12.2015р., на виконання якого Відповідач передав у користування Позивачу приміщення площею 187,2 кв.м. (1-й поверх АПК), яке знаходиться за адресою: 03118, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 115 (об'єкт оренди) і перебуває на балансі Відповідача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що Відповідач всупереч чинному між сторонами договору перешкоджає Позивачу використовувати об'єкт оренди відповідно до цільового призначення та створює умови, які не дають можливості використовувати приміщення для здійснення підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що Позивач направив Відповідачу повідомлення №112/01 від 18.07.2017р. про односторонню відмову від договору оренди у зв'язку із порушенням строків внесення орендної плати.

Відповідно до п.10.1 договору останній не підлягає розірванню в односторонньому порядку, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови договору і свої зобов'язання.

Як вбачається із банківської виписки Відповідача за 11.09.2017р.-12.09.2017р., 28.07.2017р., 31.07.2017р. Позивач здійснював оплату орендних платежів та відшкодування витрат Відповідача з порушенням строків їх оплати, визначених п.5.2, 5.7, 5.8, 5.9, 5.10, 5.11 договору, а тому Позивач скористався своїм правом визначеним п.10.1 договору для його розірвання в односторонньому порядку.

За вказаних обставин, апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що договір оренди №48 від 30.12.2015р. є чинним, законні підстави для розірвання договору відсутні, акт приймання-передачі приміщення на його повернення не складався.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Позивачем не доведено порушення його прав Відповідачем щодо користування спірним приміщенням.

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги договір оренди нежитлового приміщення від 07.08.2017р. №15, укладений між сторонами, та акт приймання передачі щодо оренди приміщення.

У матеріалах справи знаходиться копія примірника договору від 07.08.2017р. та акту, які не підписані Відповідачем (арк.36-41 т.1), тобто такий договір не відповідає вимогам ч.3 ст.639 Цивільного кодексу України та не може вважатися укладеним.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз Ком'юніті" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017р. у справі №910/14073/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017р. у справі №910/14073/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов