ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"18" жовтня 2017 р. Справа № 3/132-12

за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Фонду державного майна України, м. Київ

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, м. Київ

2) Публічного акціонерного товариства "Забір'я", Києво- Святошинського району, с. Забір'я

про визнання незаконним та часткове скасування наказу, витребування водного обєкту з незаконного володіння та визнання права власності

головуючий суддя: Лопатін А.В.

судді: Наріжний С.Ю.

ОСОБА_1

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебувала справа № 3/132-12 за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Фонду державного майна України (надалі позивач) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (надалі відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "Забір'я" (надалі відповідач-2) про визнання незаконним та часткове скасування наказу, витребування водного обєкту з незаконного володіння та визнання права власності.

Рішенням господарського суду Київської області від 05.12.2013 р. позов задоволено, визнано недійсним та скасовано наказ РВ Фонду державного майна України по Київській області від 02.06.1998 р. № 5-25-7/27 про перетворення Державного виробничого сільськогосподарського рибоводного підприємства „Забіря у Відкрите акціонерне товариство в частині передачі згідно Переліку нерухомого майна ПАТ Забіря наступних водних обєктів: став вирощувальний, 23 га Фастівський район, с. Мотовилівка; став вирощувальний (в.Мот), 69 га ч. Мотовилівка Васильківський район; став "Млинок", 9,3 га, Фастівський район, Хутір Млинок; став вирощувальний, 52,3 га Фастівський район, с. Пришивальне, визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на водні об'єкти передані ПАТ Забір'я наказом регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській області від 02.06.98 р. № 5-25-7/27 про перетворення Державного виробничого сільськогосподарського рибоводного підприємства Забір'я у Відкрите акціонерне товариство та переліком нерухомого майна, що передається у власність ВАТ Забір'я, зокрема, став "Млинок", 9,3 га., за адресою: Київська обл., Фастівський район, с. Млинок, витребувано на користь держави в особі Фонду державного майна України з незаконного володіння ПбАТ Забір'я водні об'єкти передані останньому наказом регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській області від 02.06.98 р. № 5-25-7/27 про перетворення Державного виробничого сільськогосподарського рибоводного підприємства Забір'я у ВАТ Забір'я та переліком нерухомого майна, що передається у власність ВАТ Забір'я, зокрема, став "Млинок", 9,3 га., за адресою: Київська обл., Фастівський район, с. Млинок, стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області в доход Державного бюджету України 4292 (чотири тисячі двісті девяносто дві) гривні 00 коп. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2014 р. рішення господарського суду Київської області від 05.12.2013 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.04.2015 р. рішення господарського суду Київської області від 05.12.2013 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2014 р. залишено без змін.

На примусове виконання вказаного рішення господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

04.08.2015 р. на адресу господарського суду Київської області від ПАТ Забір'я надійшла скарга на дії та постанову від 20.07.2015 р. про відкриття виконавчого провадження № 481559991 начальника ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2

Станом на дату надходження вказаної скарги, матеріали справи № 3/132-12 перебували у апеляційній судовій інстанції.

03.09.2015 р. матеріали справи № 3/132-12, супровідним листом від 31.08.2015 р. № 09-08.2/7375/15 Київського апеляційного господарського суду, повернуто до господарського суду Київської області, а 04.09.2015 р. передано судді Лопатіну А.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2015 р. скаргу ПАТ Забір'я на дії ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області по справі № 3/132-12 прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Лопатіна А.В, суддів Лилака Т.Д. та Щоткіна О.В., розгляд скарги на дії ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області призначено на 16.09.2015 р., зобовязано ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області подати до суду відзив на скаргу ПАТ Забір'я з правовим обґрунтуванням своїх заперечень.

16.09.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником ПАТ Забір'я подано письмові пояснення, які за своєю правовою природою є доповненням до скарги.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.09.2015 р. в задоволенні скарги ПАТ Забір'я на дії Відділу Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції відмовлено.

23.08.2017 р. на адресу суду від стягувача Фонду державного майна України надійшла скарга на дії органу Державної виконавчої служби України, яку передано судді Лопатіну А.В. до розгляду після виходу з відпустки.

Згідно з протоколом автоматичної заміни складу колегії суддів від 06.09.2017 р. для розгляду скарги на дії органу ДВС України визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Лопатін А.В., судді Наріжний С.Ю. та Щоткін О.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2017 р. клопотання Фонду державного майна України про поновлення строку на оскарження дій або бездіяльності органу Державної виконавчої служби України у справі № 3/132-12 прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Лопатіна А.В, суддів Наріжного С.Ю. та Щоткіна О.В. Розгляд клопотання Фонду державного майна України про поновлення строку на оскарження дій або бездіяльності органу Державної виконавчої служби України призначено на 20.09.2017 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.09.2017 р. клопотання Фонду державного майна України про поновлення строку на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, судом задоволено.

В судовому засіданні, заслухавши присутнього представника скаржника та розглянувши скаргу на дії органу ДВС України, судом встановлено наступне:

Відповідно частини першої статті 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Частиною першою статті 74 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Скарга Фонду державного майна України на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вмотивована тим, що вимогою виконавця органу Державної виконавчої служби України від 23.06.2017 р. № 5252 Фонд державного майна України зобовязано зявитись до державного виконавця з метою проведення виконавчих дій, а саме передачі майна боржника, визначеного у виконавчому провадженні. В свою чергу, листом від 14.07.2017 р. № 10-25-13694 Фонд державного майна України звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та звернув увагу на те, що виконавчі дії необхідно провести у відповідності до Закону України Про виконавче провадження, наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень та норм чинного законодавства України за місцезнаходженням майна. Виходячи з наведеного Фонд державного майна України просив провести виконавчі дії у відповідності до норм законодавства, а також, враховуючи вищезазначене, повідомити належним чином стягувача та боржника про дату, час та місце проведення виконавчих дій.

Проте державним виконавцем, не зважаючи на вимогу Фонду державного майна України, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.07.2017 р.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноважений представник органу ДВС України жодного разу в судове засідання не зявився, обґрунтовані заперечення на скаргу від останнього також не надходили.

Статтею 75 ГПК України встановлено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 121-2 ГПК України скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на викладене, враховуючи повторну неявку уповноваженого представника ДВС у судове засідання та не подання заперечень на скаргу, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги Фонду державного майна України на дії органу ДВС України за наявними в матеріалах справи документами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, постановою від 17.09.2015 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було прийнято до виконання виконавче провадження № 48155991 з примусового виконання рішення суду за судовим наказом від 12.09.2014 р. у справі № 3/132-12.

Державним виконавцем було направлено, зокрема стягувачу вимогу виконавця від 23.06.2017 р. № 5252, згідно якої державний виконавець вимагав протягом 5-ти днів з моменту отримання цієї вимоги зявитись до державного виконавця з метою проведення виконавчих дій, а саме передачі майна боржника визначеного у виконавчому документів. Крім того, вказана вимога містить повідомлення, що неявка уповноваженого представника стягувача буде розцінена, як перешкоджання виконанню рішення суду, що тягне за собою повернення виконавчого документу стягувачу без виконання на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Разом з тим, стягувачем Фондом державного майна України, у відповідь на вказану вимогу, було надіслано лист від 14.07.2017 р. № 10-25-13694, в якому Фонд державного майна України звертає увагу державного виконавця на те, що виконавчі дії необхідно провести у відповідності до Закону України Про виконавче провадження, наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень та норм чинного законодавства України, та посилаючись на норми законодавства зазначає, що такі дії мають бути вчинені за місцезнаходженням майна, яке на виконання рішення суду має бути передане державі в особі Фонду державного майна України. Виходячи з наведеного Фонд державного майна України у вказаному листі просить провести виконавчі дії у відповідності до норм законодавства, а також, повідомити належним чином стягувача та боржника про дату, час та місце проведення виконавчих дій.

Разом з тим, жодним чином не відреагувавши на вказаний лист стягувача, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області постановою від 27.07.2017 р. виконавчий документ наказ № 3/132-12, виданий 12.09.2014 р. повернено стягувачу, з посиланням на приписи п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (далі-Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі статтею 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з приписами частини першої статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із частиною третьою ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконання рішення, яке зобовязує боржника вчиняти певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Згідно із пп. 22-23 ст. VIII наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження.

У разі наявності інформації про місцезнаходження предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження вказує час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачу присуджених предметів, а також попереджає стягувача про повернення йому виконавчого документа на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону, якщо він не з'явиться на виконання без поважних причин.

Відповідно частини першої статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на все наведене вище, враховуючи, що судове рішення є обов'язковим до виконання, проте державним виконавцем не вчинено, передбачених Законом вичерпних заходів примусового виконання рішення та не використано надані йому права з метою примусового виконання рішення під час здійснення виконавчого провадження № 48155991 за наказом № 3/132-12, виданим 12.09.2014 р., у відповідності до норм законодавства, суд визнає доводи скаржника щодо неправомірності винесення постанови про повернення виконавчого документу обґрунтованими.

Як вбачається з прохальної частини скарги, скаржник просить суд: скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену 27.07.2017 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 48155991 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 3/132-12 від 12.09.2014 р. та зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вжити вичерпних заходів, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження" з організації примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 48155991 за наказом господарського суду Київської області від 12.09.2014 р. у справі № 3/132-12.

Згідно положень пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003 р. у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до пункту 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України № 9 від 07.10.2012 р. за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, скарга Фонду державного майна України на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України та Законом України Про виконавче провадження, суд

ухвалив:

1. Скаргу Фонду державного майна України від 22.08.2017 р. на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити.

2. Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27.07.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 48155991.

3. Зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вжити вичерпних заходів, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження" з організації примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 48155991 за наказом господарського суду Київської області від 12.09.2014 р. у справі № 3/132-12.

Копію ухвали направити учасникам судового процесу.

Головуючий суддя А.В. Лопатін

Судді С.Ю. Наріжний

ОСОБА_1