ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

29.12.2017р. Справа № 20/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» за вх. №33304/17 від 19.12.2017р. про видачу дублікату наказу

по справі № 20/21

за позовом ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Донецької філії ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до відповідача ОСОБА_2 підприємства «Сервіс»

про стягнення 86 517,55 грн.,

Без виклику учасників справи.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.04.2011р. по справі № 20/21 (суддя Донець О.Є.) позовні вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в особі Донецької філії ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до КП «Сервіс» задоволено частково. Зменшено розмір суми пені до 2 205,77 грн. Стягнуто з КП «Сервіс» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в особі Донецької філії ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 70 909,74 грн. суму заборгованості за спожитий природний газ, 2 205,77 грн. суму пені, 500,67 грн. суму 3% річних, 1 002,44 грн. суму інфляції, 746,19 грн. суму держмита, 203,54 грн. суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

22.04.2011р. на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ.

19.12.2017р. за вх. № 33304/17 господарський суд одержав заяву ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», в якій остання просить суд видати дублікат наказу господарського суду Донецької області від 22.04.2011р. №20/21 про стягнення з КП «Сервіс» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в особі Донецької філії заборгованості за спожитий природний газ в сумі 70 909,74 грн., пені в сумі 2 205,77 грн., інфляційних в сумі 1 002,44 грн., 3% річних в сумі 500,67 грн., витрат по сплаті державного мита в сумі 746,19 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 203,54 грн.

В обґрунтування заяви позивач (заявник) посилається на втрату вказаного наказу під час його перебування на примусовому виконанні, про що свідчить довідка органу ДВС № 14-57/520 від 05.12.2017р., а також на те, що на теперішній час рішення суду не виконане, та кошти не стягнуті.

У звязку з відрахуванням зі штату судді Донця О.Є., на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області від 19.12.2017р. № 01-02/1396 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» призначено повторний автоматичний розподіл справи № 20/21 та згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2017р. заява розподілена судді Ніколаєвій Л.В.

Проаналізувавши заяву ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про видачу дублікату наказу та додані до неї документи, господарський суд дійшов наступних висновків.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

У п.11 ч. 1 розділу XI Перехідних положень ГПК України в редакції ЗУ від 03.10.2017р. №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 357 ГПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно зі ст. 358 ГПК України втрачене судове провадження у справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду. Частиною першою ст. 363 ГПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Як вище встановлено судом, в провадженні господарського суду Донецької області перебувала справа №20/21 за позовом ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в особі Донецької філії ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до КП «Сервіс» про стягнення 86 517,55 грн., та її розгляд закінчено ухваленням господарським судом Донецької області рішення від 05.04.2011р. Водночас, матеріали вказаної справи є втраченими, у звязку з проведенням антитерористичної операції у Донецькій області.

Господарським судом встановлено наявність в автоматизованій системі документообігу суду наступних процесуальних документів по справі № 20/21: ухвала ГСДО про порушення провадження у справі від 12.03.2011р., рішення ГСДО від 05.04.2011р. (повний текст рішення) та здійснено їх роздрукування. Також позивачем (заявником) надано до суду копію наказу ГСДО від 22.04.2011р. по справі № 20/21.

Таким чином, враховуючи звернення до суду ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» із заявою за вх. № 33304/17 від 19.12.2017р. про видачу дублікату наказу та необхідність її розгляду, господарський суд вважає за доцільне відновити за власною ініціативою втрачене судове провадження № 20/21 частково - в обсязі наявних у суду документів.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

У ст. 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Як вище встановлено судом, на виконання рішення ГСДО від 05.04.2011р. по справі №20/21, 22.04.2011р. господарським судом видано наказ про стягнення з КП «Сервіс» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в особі Донецької філії ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 70 909,74 грн. суми заборгованості за спожитий природний газ, 2 205,77 грн. суми пені, 500,67 грн. суми 3% річних, 1 002,44 грн. суми інфляції, 746,19 грн. суми держмита, 203,54 грн. суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У пп.19.4 п. 19 ч. 1 розділу XI Перехідних положень ГПК України в редакції ЗУ від 03.10.2017р. №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017р., встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

За приписами ч.1 ст.2, п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р. (в редакції, яка діяла на момент предявлення наказу до виконання) встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови від 06.05.2011р. головним державним виконавцем ВДВС Амвросіївського управління юстиції відкрито виконавче провадження №26281213 з виконання наказу ГСДО №20/21 від 22.04.2011р. про стягнення з КП «Сервіс» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в особі Донецької філії ДК «Газ України» 70 909,74 грн. суми заборгованості за спожитий природний газ, 2 205,77 грн. суми пені, 500,67 грн. суми 3% річних, 1 002,44 грн. суму інфляції, 746,19 грн. суми держмита, 203,54 грн. суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зі змісту довідки №14-57/520 від 05.12.2017р. Амвросіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що на виконанні у вказаному відділі органу примусового виконання рішень знаходився наказ №20/21 від 22.04.2011р. Проте, у зв'язку з проведення антитерористичної операції на території Донецької області, матеріали виконавчого провадження залишились на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що наказ ГСДО №20/21 від 22.04.2011р. залишився у матеріалах виконавчого провадження на тимчасово непідконтрольній території, а отже є втраченим відділом державної виконавчої служби з незалежних від нього причин.

Відтак, вирішуючи питання щодо видачі дубліката наказу ГСДО №20/21 від 22.04.2011р., суд виходить з того, що строк, встановлений для предявлення наказу до виконання не сплив, з огляду на подання зазначеного виконавчого документу на виконання до органу примусового виконання рішень та відсутність доказів, які свідчать про його повернення на адресу позивача (заявника).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі № 18-рп/2012 від 13.12.2012р. виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р., «Савіцький проти України» від 26.07.2012р. право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі «Півень проти України» суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р. (заява № 3236/03) існування заборгованості, підтверджене обов'язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за вх. № 33304/17 від 19.12.2017р. про видачу дублікату наказу.

При цьому, судом враховано, що позивачем (заявником) здійснено оплату судового збору за видачу дубліката наказу у розмірі та порядку, встановлених на момент подання відповідної заяви (14.12.2017р. згідно з поштовим штемпелем).

Керуючись ст.ст. 234, 363, пп.19.4 п.19 ч. 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відновити втрачене судове провадження №20/21 за позовом ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Донецької філії ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до ОСОБА_2 підприємства «Сервіс» про стягнення 86 517,55 грн. частково.

2. Заяву ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» за вх. № 33304/17 від 19.12.2017р. про видачу дублікату наказу господарського суду Донецької області від 22.04.2011р. №20/21 задовольнити.

3. ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» дублікат наказу господарського суду Донецької області від 22.04.2011р. по справі № 20/21 про стягнення з КП «Сервіс» (87333, Донецька область, смт. Новоамвросіївське, вул. Зелена, 1; р/р № 1699 БВ філія відділення ПІБ м. Торез, Донецької області, МФО 334282, ОКПО 32567716) на користь ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, в особі Донецької філії ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (83017, м. Донецьк, бул. Шевченко, 25; поточний рахунок 57 в ДОУ ВАТ «Ощадбанк» України у м. Донецьк, МФО 335106, ) 70 909,74 грн. суми заборгованості за спожитий природний газ, 2 205,77 грн. суми пені, 500,67 грн. суми 3% річних, 1 002,44 грн. суми інфляції, 746,19 грн. суми держмита, 203,54 грн. суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвала набрала чинності 29.12.2017р. та може бути оскаржена у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Додаток на адресу ОСОБА_1 компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1): дублікат наказу господарського суду Донецької області від 22.04.2011р. по справі №20/21.

Суддя Л.В. Ніколаєва