ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.01.2017 Справа № 905/2839/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/2839/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до відповідачів: 1. Державного підприємства «Донецька залізниця»; 2. Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця»

про стягнення 4 312,68 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Чаруковский Р.В., за дов.

Суть спору: ПрАТ «ММК ім. Ілліча» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ДП «Донецька залізниця» збитків у розмірі 4 312,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виявленою недостачею вантажу, який прийнятий до перевезення залізницею.

Ухвалою суду від 16.11.2016р. залучено до участі у справі у якості іншого відповідача ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця».

У клопотанні, яке надано до суду разом із супровідним листом за вх. № 354/17 від 10.01.2017р., позивач просить суд стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця», як належного відповідача, збитки у розмірі 4 312,68 грн. з посиланням на те, що договір № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги підтверджує відповідальність ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця». Також, у клопотанні ПрАТ «ММК ім. Ілліча» просить суд вважати вимоги, викладені у позовній заяві, помилковими.

Виходячи з того, що ПрАТ «ММК ім. Ілліча» не визначено в чому саме полягає помилковість викладених у позовній заяві вимог, а також з того, що від позовних вимог, які першочергово були заявлені до ДП «Донецька залізниця», ПрАТ «ММК ім. Ілліча» не відмовилось у порядку, передбаченому процесуальним законодавством, суд розглядає позовні вимоги про стягнення збитків у розмірі 4 312,68 грн. з ДП «Донецька залізниця», ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця».

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 10.01.2017р. проти позову усно заперечив, просив суд відмовити у його задоволенні.

Позивач у судові засідання не з'явився. При цьому, ухвали суду від 05.10.2016р., від 25.10.2016р., від 16.11.2016р. одержані позивачем, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідач 1 у судові засідання не з'явився, відзив на позов не надав. При цьому, про час та місце судових засідань відповідач 1 повідомлявся шляхом розміщення відповідних оголошень на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, приймаючи до уваги, що місцезнаходженням відповідача 1 є: 83062, м. Донецьк, вул. Артема,68, а також призупинення відділеннями поштового зв'язку приймання та пересилання поштових відправлень до м. Донецьк.

Крім того, судові ухвали розміщені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За таких обставин, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю представників позивача та відповідача 1 та за наявними у справі документами.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 10.01.2017р. за участю представника відповідача 2 господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача 2, господарський суд встановив:

25.12.2015р. між ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» (виконавець, відповідач 2) та ПАТ «ММК ім. Ілліча» (в подальшому організаційно-правову форму змінено на ПрАТ) (вантажовласник) було укладено договір №1970/ДФ/10017, за змістом п.1.1 якого предметом цього правочину є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

За п.2.1. договору про організацію перевезень вантажовласник, зокрема, зобов'язався здійснювати вивантаження вантажів, що прибувають на його адресу.

Відповідно до п. п. 2.2., 2.3. договору про організацію перевезень виконавець, серед іншого, зобов'язався видавати вантажі вантажовласника, подавати під вивантаження вагони згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника; здійснювати розрахунки з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати Вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Маріуполь-Сортувальний.

За змістом п.7.1. договору про організацію перевезень виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Строк дії договору - до 31.12.2016р. (п.7.4. договору).

Договір підписаний та скріплений печатками з обох сторін.

27.07.2016р. зі станції Правда Придніпровської залізниці ПАТ «Євраз Дніпродзержинський КХЗ» (відправник) відправлений на адресу ПрАТ «ММК ім. Ілліча» (одержувач, позивач) на станцію призначення Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці вантаж - кокс доменний у напіввагоні № 56916406 у кількості 42 600 кг, що підтверджується залізничною накладною № 46295572.

Відповідні відмітки у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений засобами вантажовідправника вище бортів вагону; маркуванням є шапка над рівнем бортів вагону.

Також господарським судом встановлено, що на станції Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці складений комерційний акт БН № 726601/626 від 30.07.2016р., згідно з яким за результатами комісійного переважування напіввагону № 56916406 виявлено: брутто - 63 300 кг, тара з бруса - 22 300 кг, нетто - 41 000 кг, що менше документу на 1 600 кг. Завантаження у вагоні вище рівня бортів на 200-300мм, «шапкоподібне»; праворуч по ходу потягу наявні поглиблення: над 1 люком 2 000 мм х 1 500 мм х 200 - 300 мм, над 7 люком 2 000 мм х 1 500 мм х 300 - 400 мм в глибину вагону; маркування порушене; теча вантажу відсутня. Вагон прибув у технічному відношенні справний. Переважування вантажу здійснено на 150т електронних вагах ст. Сартана 2 з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні вагону недостача вантажу підтвердилась.

Згідно з розрахунком вартості недостачі вантажу, який здійснений позивачем у позовній заяві, маса відповідальної недостачі, із врахування норми недостачі 1% маси нетто вантажу, становить 1 174 кг (1,174т), а її вартість - 4 312,68 грн. з ПДВ, виходячи із вартості 1 т коксу доменного - 3 673,50 грн. з ПДВ.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.2 ст.307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць України), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вищевикладених вимог Закону, наявна у матеріалах справи залізнична накладна № 46295572 від 27.07.2016р. свідчить про укладення між вантажовідправником і перевізником договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача.

Також вказана залізнична накладна свідчить, що завантаження вантажу у напіввагон №56916406 здійснювалась відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГПК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ч.1 ст.918 ЦК України завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно з п.п.5,6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Відправником вжиті такі заходи щодо схоронності вантажу, як нанесення захисного маркування вапном поздовжньою смугою вздовж вагона, і вантаж зданий до перевезення залізниці, якою в свою чергу вантаж прийнятий до перевезення без жодних зауважень щодо його завантаження.

Відповідно до ст.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Разом з тим, у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення

Між тим, обставини про порушення маркування, наявність поглиблень, відсутність при цьому течі вантажу, які встановлені в комерційному акті, свідчать про наявність підстав для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст.32-34 ГПК України на підтвердження того, що недостача вантажу сталося внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти та усунення яких від неї не залежало.

Враховуючи наведене, а також з огляду на те, що спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем 2, перевезення за залізничною накладною № 46295572 від 27.07.2016р. здійснювалось саме відповідачем 2 через станції його регіональної філії, суд вважає, що фактичним перевізником та, відповідно, особою, відповідальною за заподіяні позивачу збитки, є саме відповідач 2.

Водночас, доказів існування у 2016 році договірних відносин між позивачем та відповідачем 1 суду не надано, відповідачами 1, 2 в порядку приписів ст. ст. 32-34 ГПК України не підтверджено.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.114 Статуту залізниць, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 862/5083, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для коксу становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з ч. 1 ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що позивачем невірно визначено загальну вартість недостачі вантажу, оскільки застосовано неправильні вихідні дані щодо вартості однієї тони вантажу у спірному вагоні.

За розрахунком суду, вартість недостачі вантажу складає 4 794,62 грн. (1,174 т х 4 084,01 грн. з ПДВ).

При цьому суд виходить з наступного:

Відповідно до наявного в матеріалах справи рахунку №1695-4 від 27.07.2016р. ПАТ «Євраз Дніпродзержинский КХЗ» (вантажовідправник) вартість 1 т коксу доменного складає 4 084,01 грн. з ПДВ (144 982,69 грн. / 42,600 т х 120 %).

Недостача вантажу у напіввагоні № 56916406 становить 1 600 кг (42 600 кг - 41 000 кг). Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 426 кг (42 600 кг х 1%). Недостача вантажу у напіввагоні № 56916406 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 1 174 кг (1,174т) (1 600 кг - 426 кг).

Тобто, за розрахунком суду, розмір збитків є фактично більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Проте, суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, а тому виходить з визначеного саме позивачем розміру збитків.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків у розмірі 4 312,68 грн. з відповідача 2, та, відповідно, про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків у розмірі 4 312,68 грн. з відповідача 1.

На підставі ст. ст. 44,49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача 2.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» у розмірі 4 312,68 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна,22; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ) 4 312 (чотири тисячі триста дванадцять) грн. 68 коп. збитків, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення з Державного підприємства «Донецька залізниця» збитків у розмірі 4 312,68 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 16.01.2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва