ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.05.2017р. Справа № 905/636/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/636/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель М ЛТД»

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Шляхове ремонтно будівельне управління»

про стягнення 1 529 999,78 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ТОВ «Параллель М ЛТД» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з КП «Шляхове ремонтно будівельне управління» 1 529 999,78 грн., з яких: 934 250 грн. основний борг, 58 855,20 грн. 3 % річних, 536 894,58 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі продажу нафтопродуктів № 7680/15/Б від 30.12.2014р. в частині оплати одержаного палива.

У письмових поясненнях за вх. № 10222/17 від 12.04.2017р. та за вх. № 13180/17 від 10.05.2017р. позивач посилається на те, що у п. 1.1. договору купівлі продажу нафтопродуктів № 7680/15/Б від 30.12.2014р. встановлено, що з моменту переходу права власності на паливо, паливо залишається на зберіганні в продавця, відпустка палива зі зберігання покупцеві здійснюється на підставі предявлених талонів на паливо на АЗС продавця. Підтвердженням відпуску палива відповідачу є довідки про обсяги відпущеного ТОВ «Параллель М ЛТД» палива на користь КП «Шляхове ремонтно будівельне управління» згідно договору купівлі продажу нафтопродуктів № 7680/15/Б від 30.12.2014р. за накладними № ВТ00186897 від 30.12.2014р., № ВТ00000112 від 08.01.2015р., № ВТ00000590 від 19.01.2015р., які містять інформацію про найменування та номер талонів, за якими відпущено паливо за накладними, дату продажу талонів, ціну за літр палива, дату, АЗС відпуску палива. Водночас, підтвердженням фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ «Параллель М ЛТД» та КП «Шляхове ремонтно будівельне управління» та відпуску палива останньому є також податкові накладні № 5188 від 31.12.2014р., № 3445 від 31.01.2015р., № 3586 від 28.02.2015р., № 3634 від 31.03.2015р., складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог чинного законодавства, які містять відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, а також квитанції про прийняття зазначених податкових накладних. Крім того, позивач посилається на неможливість надання до суду актів видачі палива зі зберігання та доказів направлення відповідачу рахунків на оплату палива, доказів, що підтверджують повноваження ОСОБА_2 при підписанні накладної № ВТ00000590 від 19.01.2015р., з огляду на те, що до 30.12.2015р. колишнім місцезнаходженням відповідача є м. Донецьк та більшість документації залишена на непідконтрольній території, та на те, що на даний час відновити втрачені документи неможливо. Поряд з цим, позивач просить суд розглянути справу без участі його представника за наявними у ній матеріалами.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову не надав. При цьому, враховуючи відомості ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно з якими місцезнаходженням відповідача є 83086, Донецька обл., вул. 50-річчя СРСР, буд. 1, призупинення приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької області (в т.ч. до м. Донецьк) та, відповідно, неможливість надсилання за належністю поштової кореспонденції, про що складений відповідний акт господарського суду Донецької області від 24.03.2017р., а також приймаючи до уваги розяснення, викладені в інформаційному листі ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО» (із змінами та доповненнями), про час та місце судових засідань відповідач повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошень про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні». За таких обставин, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача у судовому засіданні та в порядку статті 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні 15.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд встановив:

30.12.2014р. між ТОВ «Параллель М ЛТД» (продавець, позивач) та КП «Шляхове ремонтно будівельне управління» (покупець, відповідач) укладений договір № 7680/15/Б, згідно з яким продавець зобовязується передати у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти паливо й сплатити за нього певну грошову суму в строки й на умовах, встановлених даним договором.

З моменту переходу права власності на паливо, паливо залишається на зберіганні в продавця. Відпустка палива зі зберігання покупцеві здійснюється на підставі предявлених талонів на паливо на АЗС продавця.

Паливо бензини автомобільні А-92, РЕКРЕКТ, РЕКРЕКТ 95, РЕКРЕКТ 98, РЕКРЕКТ Diesel (Дизельне паливо), А-95, А-95 Євро, сертифіковані згідно ДСТУ 4839-2007 «Бензини автомобільні підвищеної якості. Технічні умови», ДСТУ 3868-1999 «Паливо дизельне. Технічні умови», ДСТУ 4849-2007 «Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови», газ скраплений марки ПТ, СПБТ, БТ згідно ДСТУ 4047-2001, газ марки ПА, ПБА згідно ДСТУ 27578-87.

Талони на паливо спеціальний талон, придбаний на умовах і за відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на одержання на АЗС фіксованої кількості нафтопродуктів певного найменування й марки, які позначені в ньому. (п. 1.1. договору).

Відповідно до умов п. 1.2. договору за взаємною згодою сторін у період дії даного договору вартість одного літра палива, установлена згідно п. 2.1. даного договору, є величиною незмінною по виданим покупцеві талонам.

Згідно з умовами п. 1.3. договору сторони домовилися про те, що момент переходу права власності на паливо (факт його продажу), який наступає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладною або накладною, оформленою між покупцем і продавцем, заповненої відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Продавець видає покупцеві (представникові покупця) талони в момент видачі видаткової накладної, і інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній.

У п. 1.4 договору передбачено, що у момент предявлення талона для відпустки палива на АЗС продавця здійснюється фіксація відпустки палива зі зберігання покупцеві, шляхом обліку й погашення предявленого талона, причому дана фіксація підтверджує виконання продавцем своїх зобовязань за цим договором. По закінченні кожного календарного місяця, на 5-й робочий день місяця, наступного за звітним, продавець формує для покупця акт видачі палива зі зберігання, у якому вказується найменування й кількість палива, виданого зі зберігання за предявленими талонами, що покупець (його представник) зобовязаний підписати. У випадку не підписання акту видачі палива зі зберігання у встановлений термін або у випадку відсутності інших заперечень з боку покупця (його представника) сторони визначили, що даний акт не може бути оскаржений надалі, вважається підписаним й є обовязковим для сторін за даним договором.

Належним чином оформлений талон на відпустку палива виготовляється продавцем і містить наступні реквізити: товарний знак, марку палива, кількість палива, що підлягає відпустці, штрих код для компютерної обробки інформації, відбиток печатки покупця й підпис його відповідальної особи, а якщо буде потреба відбиток печатки продавця «Для документів» із вказівкою від руки назви покупця, номер талона (що містить 15ть знаків), надпис «Бюджет». (п. 1.5. договору).

Відповідно до умов п. 1.7 договору право власності на паливо від продавця до покупця переходить у момент підписання сторонами видаткової накладної або накладної. До моменту фактичної відпустки палива покупцеві по талонах, паливо перебуває на зберіганні в продавця. Сторони погодили, що всі умови й місця зберігання палива продавець визначає самостійно без яких небудь обмежень і погоджень із покупцем. Продавець має право здійснювати змішання палива, що перебуває на зберіганні, одного роду й однієї якості. Сторони визначили, що в рамках даного договору звичайним строком зберігання є період тривалістю до 183 календарних днів з моменту підписання кожної видаткової накладної або накладної на паливо й видачі талонів (з моменту надходження палива на зберігання), для кожної партії палива зазначеного в даній накладній. Початком обчислення строку виконання зобовязання продавця відпустити паливо покупцеві по талонах є дата підписання сторонами видаткової накладної на паливо. Передача покупцеві палива зі зберігання без предявлення талона не здійснюється. У випадку, якщо покупець не скористається своїм правом одержати паливо в період звичайного строку зберігання (183 календарних дня), сторони прийшли до згоди, що паливо залишається на зберіганні в продавця на період не більше 6 строків зберігання (1098 календарних днів зберігання понад звичайний строк зберігання) і даний період є періодом, протягом якого в порядку ст. 256 і ст. 257 ЦК України покупець має право висунути вимогу до продавця по поверненню палива. Після закінчення понад звичайний строк зберігання покупець втрачає право на це паливо.

Згідно з умовами п. 1.8 договору для відпустки палива приймаються талони без помарок і виправлень, із штрих кодом, що читається, які мають всі реквізити, зазначені в п. 1.5. даного договору. Талон, по якому здійснена відпустка палива, залишається на АЗС. Сторони домовилися про те, що факт відпустки палива (виконання обовязку продавця передати паливо у власність покупцеві) підтверджується предявленим талоном, що враховується продавцем. При здійсненні звірки за основу беруться дані продавця.

У п. 1.9 договору встановлено, що загальна сума договору становить 1 800 000 грн., у т.ч. ПДВ 300 000 грн.

Ціна на паливо, а також його кількість вказуються продавцем у видатковій накладній на паливо, а також у рахунку фактурі. Покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування). У вартість палива входять вартість послуг зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат продавця, повязаних зі зберіганням і відпусткою палива покупцеві по талонах. (п. 2.1. договору).

Термін дії даного договору - з дати його підписання по 31.12.2015р., а в частині грошових зобовязань до повного виконання. (п. 4.1 договору).

На виконання умов договору позивач видав відповідачу талони на паливо та здійснив відповідачу відпуск палива в загальній кількості 55 000 л на загальну суму 934 250 грн., що підтверджується видатковою накладною № ВТ00186897 від 30.12.2014р., накладними № ВТ00000112 від 08.01.2015р., № ВТ00000590 від 19.01.2015р., які підписані сторонами без зауважень та заперечень, довідками про обсяги відпущеного ТОВ «Параллель М ЛТД» палива на користь КП «Шляхове ремонтно будівельне управління» згідно договору купівлі продажу нафтопродуктів № 7680/15/Б від 30.12.2014р. за накладними № ВТ00186897 від 30.12.2014р., № ВТ00000112 від 08.01.2015р., № ВТ00000590 від 19.01.2015р. Повноваження осіб на одержання талонів та палива за видатковою накладною № ВТ00186897 від 30.12.2014р., накладною № ВТ00000112 від 08.01.2015р. підтверджуються довіреностями на одержання ТМЦ № 1089 від 30.12.2014р., № 5 від 08.01.2015р., виданих відповідачем. При цьому, господарським судом прийнято до уваги посилання позивача щодо неможливості надання довіреності на особу, яка підписала накладну № ВТ0000059 від 19.01.2015р. з огляду на її знаходження на непідконтрольній території.

Також позивачем виставлені рахунки фактури № Т-00238977 від 30.12.2014р., № Т-00238685 від 08.01.2015р., № Т-00239151 від 19.01.2015р. на оплату палива на загальну суму 934 250 грн.

Господарські операції за накладними № ВТ00000112 від 08.01.2015р., № ВТ00000590 від 19.01.2015р. відображені позивачем у податковій звітності, що підтверджується податковими накладними № 3445 від 31.01.2015р., № 3586 від 28.02.2015р., № 3634 від 31.03.2015р., які містять відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій та квитанціями № 1 про прийняття контролюючим органом зазначених податкових накладних.

Між тим, відповідач оплату одержаного палива не здійснив, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу в розмірі 934 250 грн., також і 3 % річних в розмірі 58 855,20 грн., інфляційні втрати в розмірі 536 894,58 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 7680/15/Б від 30.12.2014р., згідно з яким, позивач зобовязався передати у власність покупцю паливо, а відповідач прийняти та оплатити отримане паливо в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної.

Відповідно до вимог частини першої статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у частинах першій та сьомій статті 193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що за паливо, яке поставлене позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору на суму 934 250 грн., відповідач оплату не здійснив, як у строк, встановлений умовами договору, так і в подальшому, у звязку з чим у відповідача виник борг в розмірі 934 250 грн. При цьому жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, які спростовують його наявність відповідач до суду не надав.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу, а отже і їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3% річних за загальний період з 29.01.2015р. по 10.03.2017р. становить 58 855,20 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем помилково визначено початкову дату прострочення за накладною № ВТ00000112 від 08.01.2015р., оскільки 18.02.2015р. є кінцевою датою оплати.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок 3% річних та встановлено, що за загальний період з 29.01.2015р. по 10.03.2017р. 3% річних становлять 58 850,98 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних задовольняються господарським судом частково у визначеному судом розмірі.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних втрат за загальний період з 29.01.2015р. по 10.03.2017р. становить 536 894,58 грн., перевірений господарським судом, та встановлено, що позивачем помилково включено до періоду нарахування інфляційних втрат місяці виникнення заборгованості, а також здійснено нарахування за неповний місяць.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, приймаючи до уваги розяснення, викладені у п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», здійснено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що розмір інфляційних втрат за загальний період з 01.02.2015р. по 28.02.2017р. становить 522 933,05 грн.

При цьому, з огляду на неподання позивачем заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст.22 ГПК України щодо нарахованих інфляційних втрат за накладними № ВТ00186897 від 30.12.2014р. та № ВТ00000590 від 19.01.2015р. позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат задовольняються господарським судом частково в розмірі 513 910,13 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПараллельМ ЛТД» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Шляхове ремонтно будівельне управління» (83086, Донецька обл., вул. 50-річчя СРСР, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПараллельМ ЛТД» (69091, м. Запоріжжя, бул. Шевченко, буд. 71-А, кім. 901, , п/р № 4065 в ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», МФО № 334851) основний борг в розмірі 934 250 (девятсот тридцять чотири тисячі двісті пятдесят) грн., 3% річних в розмірі 58 850 (пятдесят вісім тисяч вісімсот пятдесят) грн. 98 коп., інфляційні втрати в розмірі 513 910 (пятсот тринадцять тисяч девятсот десять) грн. 13 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 605 (двадцять дві тисячі шістсот пять) грн. 17 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 22 травня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва