У Х В А Л А

29 грудня 2017 року Справа № 913/467/14

Провадження № 16/913/467/14

Господарський суд Луганської області у складі: судді Ворожцова А.Г.

за участю: секретаря судового засідання Богуславської Є.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

на дії органу державної виконавчої служби

у справі за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

про стягнення 304 390 117 грн. 56 коп.

орган виконання судових рішень - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

у присутності:

від позивача (стягувача) - ОСОБА_1, довіреність № 01/44-947Д від 21.12.2016,

від відповідача (боржника) - ОСОБА_2, довіреність № 1 від 01.01.2017,

від ДВС - ОСОБА_3, довіреність № 818/20.3-03 від 29.12.2016,

в с т а н о в и в:

04 жовтня 2017 року до господарського суду Луганської області звернувся відповідач (боржник) у справі, ТОВ «Луганське енергетичне обєднання», зі скаргою № 01-19/2/256 від 27.09.2017 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій викладено вимоги:

1. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Іванюти І.М. з винесення у межах ВП № 46260965 постанови від 12.09.2017 про арешт коштів боржника в рамках примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2014 у справі № 913/467/14 щодо стягнення грошових коштів у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 138 989 301,28 грн.

2. Визнати недійсною постанову від 12.09.2017 про арешт коштів боржника, винесену у межах ВП № 46260965 головним державним виконавцем Іванютою І.М.

3. Зняти накладений в рамках примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області 05.05.2014 у справі № 913/467/14 арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку(ах):

код фінансової установи: 304665, назва фінансової установи: Філія - Луганське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, адреса фінансової установи: 93400, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36; рахунки: № 3374; № 3374; № 3374; № 3374; № 3374; № 3374; № 3374; № 3374; № 60; № 60;

код фінансової установи: 305749, назва фінансової установи: ПАТ ОСОБА_4 ДНІПРО, адреса фінансової установи: 01023, м. Київ, вул. Мечникова, 3; рахунки: № 904; № 902;

код фінансової установи: 380805, назва фінансової установи: ПАТ ОСОБА_5 Аваль, адреса фінансової установи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; рахунки: № 1, № 8, № 1, № 2, № 4, № 8, № 1, № 2, № 1, № 3, № 8, № 7, № 7, № 5, № 4, № 9, № 9, № 9, № 6, № НОМЕР_1;

код фінансової установи: 300012, назва фінансової установи: ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, адреса фінансової установи: 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; рахунки: № 6381, № 6380;

код фінансової установи: 334851, назва фінансової установи: ПАТ ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_6, адреса фінансової установи: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; рахунки: № 9603, № 261075908, № 9603, № 9603, № НОМЕР_2;

код фінансової установи: 304795, назва фінансової установи: ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, адреса фінансової установи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; рахунок: № 2922;

код фінансової установи: 351005, назва фінансової установи: ПАТ УКРСИББАНК, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; рахунок: № 4600;

код фінансової установи: 322313, назва фінансової установи: ПАТ УКРЕКСІМБАНК, адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; рахунок: № 458;

код фінансової установи: 300023, назва фінансової установи: ПАТ УКРСОЦБАНК, адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29; рахунок: № 9812;

код фінансової установи: 339500, назва фінансової установи: ПАТ ТАСКОМБАНК, адреса: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 30; рахунки: № 0001, № 0101, № 0001;

і належать Товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, та направити копію відповідного судового рішення рекомендованим або цінним листом безпосередньо на адресу зазначених банків.

У зв'язку з поверненням 05.12.2017 до господарського суду Луганської області матеріалів справи № 913/467/17, суд розглядає скаргу ТОВ Луганське енергетичне обєднання № 01-19/2/256 від 27.09.2017 на дії виконавчої служби.

19 грудня 2017 року до канцелярії суду представником ТОВ "ЛЕО" подано лист про доповнення скарги за № 01-19/2/334, яким боржник посилається на додаткові підстави своїх вимог, визначених ним у первісній скарзі.

Додаткові доводи скаржника зводяться до того, що постанова про арешт коштів боржника порушує права та законні інтереси не тільки товариства, а й робітників ТОВ "ЛЕО", з огляду на те, що виконавчим органом арештовані грошові кошти, призначені для виплати заробітної плати найманим працівникам.

Стягувач, ДП "Енергоринок", вважає, що скаржник не має право надавати суду жодних доповнень до скарги, оскільки таким чином скаржник:

- по-перше, змінює предмет та підстави скарги, а тому доповнення до скарги є новою скаргою,

- по-друге, він пропустив 10-денний термін для подання такої нової скарги до суду,

- по-третє, з моменту звернення з первісною скаргою до суду у скаржника було достатньо часу для того, аби надати ці додаткові пояснення до справи раніше.

Орган виконання, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підтримав доводи стягувача з аналогічних підстав.

Суд звертає увагу представників сторін на те, що з 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, і відповідно до ст. 342 цього кодексу скарга має бути розглянута протягом 10 днів.

Суд не погоджується з доводами стягувача щодо відсутності підстав у скаржника подавати додаткові письмові пояснення до скарги, враховуючи таке.

Боржник звернувся до суду 4 жовтня поточного року зі скаргою з метою зняття арешту з коштів скаржника в межах примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2014 у справі № 913/467/14, і саме зняття арешту з коштів на вказаних скаржником рахунках є предметом поданої скарги.

Надаючи суду доповнення до раніше поданої скарги, скаржник не змінив ані вимогу про зняття арешту, ані власне номери банківських рахунків, ані вимогу про визнання дії виконавчого органу з винесення постанови, що оскаржується, незаконною, ані вимогу щодо визнання цієї постанови недійсною.

За таких обставин суд не вбачає зміну скаржником предмету та підстав у поданій ним скарзі.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши доводи представника стягувача, беручи до уваги позицію виконавчої служби та боржника, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Луганської області від 05.05.2014 у справі № 913/467/14 була затверджена мирова угода, згідно з якою відповідач визнав вимоги позивача про стягнення основного боргу, що виник за період з грудня 2012 року по березень 2013 року та з вересня 2013 року по грудень 2013 року, в сумі 289 930 875,37 грн., інфляційних нарахувань в сумі 1 049 267,66 грн., 3% річних в сумі 3 924 905,69 грн., штрафу в сумі 10 000,00 грн., пені в сумі 10 000,00 грн., судових витрат 73 080,00 грн., загалом 294 998 128,72 грн.

Позивач погодився надати відповідачу розстрочку погашення заборгованості до 31 грудня 2016 року за відповідним графіком.

07 травня 2015 року орган виконання прийняв постанову про зупинення виконавчого провадження у звязку з включенням боржника до Реєстру ПЕК, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на строк дії процедури погашення відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 № 2711-IV.

Після скасування Вищим господарським судом України ухвали господарського суду Луганської області від 28.02.2017 про надання розстрочки зобовязань боржника на 10 років, залишеної в силі апеляційним судом, 12 вересня 2017 року органом виконання було винесено постанову про арешт коштів боржника, винесену у межах ВП № 46260965, що оскаржується.

Звертаючись зі скаргою 4 жовтня 2017 року, боржник, ТОВ "ЛЕО", посилався на те, що у постанові про арешт коштів невірно визначено суму боргу через часткове погашення боржником заборгованості у розмірі 289 237 299,43 грн. у т.ч. й у звязку з припиненням зобовязань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Скаржник вважав, що його непогашена сума боргу має складати 5 760 829,29 грн.

Суд не погоджується з такими доводами, оскільки на момент винесення постанови органу виконання, що оскаржується, існував спір щодо прийняття стягувачем заяв боржника про зарахування однорідних вимог, який мав бути розглянутий в окремому позовному провадженні.

Щодо заяви боржника про доповнення до скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46260965 державним виконавцем була винесена 30.01.2015 (Т. 6, а.с. 19 - 21) на підставі ухвали суду № 913/467/14 від 05.05.2014.

Поновляючи виконавче провадження постановою від 15.07.2016 (Т. 6. а.с. 27 29) на підставі ч. 5 ст. 39 Закону, орган виконання посилався на усунення обставин, що стали підставою для зупинення виконавчого провадження за заявою стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, при цьому, постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п. 3 цієї статті арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Матеріали справи містять постанову від 12.09.2017 про арешт коштів боржника (Т. 6, а.с. 47 49) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 138 989 302,28 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 60 державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. п. 10.1., 10.3., 10.4., 10.9., 10.11. постанови НБУ від 21.01.2004 року № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Банк має здійснити арешт коштів на рахунку клієнта на підставі постанови державного виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком державного виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк має ужити заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Зняття арешту з коштів банк має здійснювати за постановою державного виконавця, прийнятою відповідно до законодавства… або за рішенням суду, яке надійшло до банку безпосередньо від суду.

З огляду на фактичні обставини справи, наявні у справі матеріали виконавчого провадження та з урахуванням норм Закону, суд не вбачає порушень у діях державного виконавця під час винесення постанови про арешт коштів.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення вимог скаржника щодо визнати незаконними дії головного державного виконавця з винесення постанови про арешт коштів боржника.

Разом з тим, суд звертає увагу на таке.

Статтями 8, 9, 68 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Пунктом 7 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 28.01.2016 № 01-06/131/16 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням господарськими судами Закону України "Про виконавче провадження" (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ) " встановлено, що накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства, призводить до порушення їх конституційних прав.

Враховуючи викладене, накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним.

Скаржник надав до суду копію договору банківського рахунку № 302079 від 23.04.2015, згідно з яким ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро" відкрив скаржнику, ТОВ "ЛЕО", рахунок № 902, згідно з яким ОСОБА_4 зобовязався здійснювати розрахунково-касове обслуговування підприємства скаржника і який скаржник визначив як рахунок, на якому мають знаходитися кошти, які мають спрямовуватися на виплату найманих працівників ТОВ "ЛЕО".

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У п. 2 Наказу Міністерства доходів і зборів України № 453 від 09.09.2013 року "Про затвердження Порядку прийняття банками на виконання розрахункових документів на виплату заробітної плати" передбачено, що банки приймають від платників єдиного внеску грошові чеки, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником єдиного внеску розрахункових документів (документів на переказ готівки) про перерахування коштів для сплати сум єдиного внеску. Суми, сплачені за цими документами, повинні складати не менше 1/3 суми коштів для виплати заробітної плати, зазначеної в грошових чеках, платіжних дорученнях та інших розрахункових документах.

Додатком 1 до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.12.2016р. № 2197 "Про встановлення тарифів на розподіл електричної енергії (передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами) та тарифів на постачання електричної енергії за регульованим тарифом для ТОВ "Луганське енергетичне обєднання" (копія додана до матеріалів справи) встановлена структура тарифу складовою якої зокрема є і заробітна плата працівників та відрахування на соціальні заходи.

Виходячи з цього, витрати ТОВ "ЛЕО" на виплату заробітної плати найманим працівникам на місяць складає 31 270 тис. грн., які враховують обовязкові податки та збори.

Суд вважає, що за будь-яких обставин підприємство боржника, ТОВ "ЛЕО", має забезпечити конституційне право найманих працівників на отримання заробітної плати в межах щомісячних витрат у сумі 31 270 тис. грн. з банківського рахунку № 902, відкритому підприємством у ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро" та визначеному як рахунок, на якому мають знаходитися кошти, які спрямовуються на виплату заробітної плати.

За таких обставин, вимоги скаржника щодо визнання недійсною постанови від 12.09.2017 про арешт коштів боржника, винесеної у межах ВП № 46260965 та зняття арешту з грошових коштів, що містяться на вказаних ним рахунках, накладеного в межах примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області 05.05.2014 у цій справі, підлягають задоволенню в частині рахунку № 902, відкритому підприємством у ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро".

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 234, 339, 342, 343 ГПК, суд -

у х в а л и в :

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання" задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову від 12.09.2017 про арешт коштів боржника, винесену у межах ВП № 46260965, в частині арешту коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", іден. код 31443937, які знаходяться на рахунку № 902, відкритому товариством у ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро", виходячи з витрат на виплату заробітної плати найманим працівникам у розмірі 31 270 тис. грн. на місяць.

3. Зняти накладений в рамках примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області 05.05.2014 у справі № 913/467/14 арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", іден. код 31443937, № 902, відкритому у ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро", виходячи з витрат на виплату заробітної плати найманим працівникам у розмірі 31 270 тис. грн. на місяць.

4. У задоволенні решти скарги відмовити.

Відповідно до ч. 4, абз. 2 ч. 6 ст. 233, ч. 9 ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали буде виготовлено та підписано протягом 3-х днів.

Суддя А.Г. Ворожцов