КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 910/4772/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Майданевича А.Г.

За участю представників:

від позивача: Разумов М.А. - представник

від відповідача-1: Колісник Б.О. - представник

Завірюха М.І. - представник

від відповідача-2: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Край Проперті» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 року у справі № 910/4772/17 (суддя: Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

до 1) Дочірнього підприємства «Край Проперті»

2) Компанії «Артпрогруп ЛТД»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві

про звільнення з-під арешту нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Край проперті» про звільнення з-під арешту нерухомого майна.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 р. у справі № 910/4772/17 позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» задоволено в повному обсязі.

Присуджено звільнити з-під арешту нерухоме майно належне на праві власності Дочірньому підприємству «Край Проперті», а саме: нежилий будинок (літ. А) загальною площею 28 539,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 13-Б, реєстраційний номер 00, накладеного Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження № 53384822 (номер запису про обтяження 18955459).

Присуджено до стягнення з Дочірнього підприємства «Край Проперті» на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» 1 600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Дочірнє підприємство «Край Проперті» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 р. у справі № 910/4772/17 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду, викладені у вказаному рішенні, є хибними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та не мають належного правового підґрунтя.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 залучено до справи іншого відповідача, а саме Компанію «Артпрогруп ЛТД».

17.10.2017 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач повністю не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.11.2017 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Руденко М.А. у відпустці, на підставі розпорядження № 09-52/686/17 від 09.11.2017 для розгляду справи № 910/4772/17 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Іоннікової І.А., Майданевича А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 справу у вищезазначеному складі колегії суддів прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 12.12.2017.

06.12.2017 від представника відповідача-1 надійшли письмові доповнення до апеляційної скарги з урахування письмових пояснень позивача.

Представник відповідача-2 11.12.2017 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримав вимоги апелянта викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу відповідача-1 задовольнити.

12.12.2017 розгляд справи відкладено на 14.12.2017

Представники відповідача-2 та третьої особи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку присутніх представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників відповідача-2 та третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, відзивів та письмових пояснень, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

22.09.2011 між Публічним акціонерним товариством «Сбербанк» (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії») та Дочірнім підприємством «Край проперті» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 119-В/11/55/кл, відповідно до умов якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах ліміту, що складає 51 167 000,00 доларів США 00 центів, з останнім днем дії Кредитної лінії - 31.03.2017.

Також, 22.09.2011 між Публічним акціонерним товариством «Сбербанк» (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії») та Дочірнім підприємством «Край проперті» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 120-В/11/55/кл, відповідно до умов якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті в межах ліміту, що складає 5 000 000,00 доларів США 00 центів, з останнім днем дії Кредитної лінії - 31.03.2017.

27.09.2011 між Публічним акціонерним товариством «Сбербанк» (який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії») та Дочірнім підприємством «Край проперті» з метою забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця, які випливають із договору про відкриття кредитної лінії № 119-в/11/55/КЛ від 22.09.2011 та договору про відкриття кредитної лінії № 120-в/11/55/КЛ від 22.09.2011, було укладено іпотечний договір відповідно до умов п. 1.3 якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку майно, зазначене в п. 3.1. цього договору.

За умовами п. 3.1 договору, предметом іпотеки за цим договором є:

Нежилий будинок (літ. А), загальною площею 28 539,50 кв.м., що знаходиться за адресою місто Київ, проспект Глушкова Академіка, будинок № 13 б (тринадцять «б»), реєстраційний номер: 34696251, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку, посвідченого Піддубною С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 24 грудня 2004 року за реєстровим № 6871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 24 грудня 2004 року за № - 402676, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11 січня 2005 року у реєстровій книзі № 91п-270 за реєстровим № 6259п, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22 вересня 2011 року.

Вартість цього нерухомого майна згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 31399389, виданим Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 22 вересня 2011 року, складає 15 897 619 (п'ятнадцять мільйонів вісімсот дев'яносто сім тисяч шістсот дев'ятнадцять) гривень 42 копійки.

Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці площею 34157 кв.м., кадастровий номер якої: 79:485:021, згідно Договору суборенди земельної ділянки, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банкомзв'язок» та Іпотекодавцем 18 серпня 2006 року, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що зроблено запис від 23 лютого 2007 року за № 79-6-00477 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Умовами п. 3.2 іпотечного договору сторони погодили, що заставна вартість предмету іпотеки складає 461 418 602 (чотириста шістдесят один мільйон чотириста вісімнадцять тисяч шістсот дві) гривні 00 копійок, що за офіційним обмінним курсом НБУ/крос-курсом станом на 27 вересня 2011 року (1 доллар США = 7,9736 грн.) становить 57 868 290 (п'ятдесят сім мільйонів вісімсот шістдесят вісім тисяч двісті дев'яносто) доларів США 61 цент.

Заборону на відчуження іпотечного майна було накладено 27.09.2011 за реєстровим № 11653515 (т. 1 а.с. 184).

За умовами п. 6.1. іпотечного договору, за рахунок предмета іпотеки банк має право задовольнити свої вимоги, що забезпечені іпотекою згідно з ст. 2 іпотечного договору у повному обсязі, що визначається на момент фактичного відшкодування (задоволення).

Позивачем зазначено, що ПАТ «Сбербанк» згідно з інформаційної довідки 20.03.2017 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об'єктів нерухомого майна 10.02.2017 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва зроблено запис № 18955459 щодо обтяження іпотечного майна шляхом накладення арешту на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33803423 від 10.02.2017.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача постановою державного виконавця від 10.02.2017 в інтересах іншого стягувача - відповідача, порушує переважне право позивача, як іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет обтяження та на задоволення вимог з вартості заставленого (іпотечного) майна переважно перед іншими кредиторами боржника.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. Іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином у випадку невиконання боржником основного зобов'язання позивач має право на звернення стягнення на майно, визначене в договорі іпотеки.

Як встановлено апеляційним судом, постановою державного виконавця від 10.02.2017 в межах виконавчого провадження № 53384822 накладено арешт на нерухоме майно належне на праві власності Дочірньому підприємству «Край Проперті», а саме: нежилий будинок (літ. А) загальною площею 28 539,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 13-Б, реєстраційний номер 00, про що здійснено запис № 18955459.

За приписами ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав. При цьому порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На думку позивача, останньому належить переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок майна ДП «Край Проперті».

За приписами ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 395 Цивільного кодексу України речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності майна позивачеві та безпідставність включення такого майна до опису майна боржника та накладення на нього арешту.

За змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про звільнення майна з під арешту.

Підставами для визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним.

При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді.

Позивачами за таким позовом можуть бути особи, які вважають, що майно, яке перебуває під арештом, належить їм, а не боржникові, можуть звернутись до суду з позовом про звільнення цього майна з-під арешту (виключення майна з опису).

Колегія суддів зазначає, що в позовах про звільнення майна з-під арешту позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов'язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником; факт порушення його права. Відповідач має довести свої заперечення проти покладених в основу позову фактів, тому що для боржника, який має в справі відповідну юридичну зацікавленість, має значення вирішення судом питання про належність йому спірного майна, оскільки звільнення його з-під арешту потягне за собою вилучення іншого майна для повного задоволення вимог стягувача.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази оскарження, визнання недійсним чи скасування постанови державного виконавця від 10.02.2017 в межах виконавчого провадження № 53384822 про накладення арешту на нерухоме майно.

У свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази набуття позивачем права власності чи іншого речового права на майно, на яке було накладено арешт відповідною постановою.

Позивач у даній справі взагалі не обґрунтовує неправомірності накладання арешту чи того, що потреба у такому заході відпала, а зазначає лише про порушення своїх прав щодо реалізації спірного майна.

В той же час, вказаний довід позивача є передчасним, оскільки накладання арешту на спірне майно не позбавляє позивача права в подальшому звернути стягнення на спірне майно з урахуванням правил пріоритетності, визначених ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (аналогічних висновків дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 24 квітня 2017 року у справі № 923/749/16).

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності та доводи сторін, колегія суддів дійшла висновку, що наявність арешту спірного майна не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача на момент розгляду спору, а відповідно, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 року у справі № 910/4772/17 підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга Дочірнього підприємства «Край Проперті» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Край Проперті» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 року у справі № 910/4772/17 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, ) на користь Дочірнього підприємства «Край Проперті» (місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул.. Різницька, 11-Б, ) 1 760,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят грн. 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

6. Матеріали справи № 910/4772/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

А.Г. Майданевич