ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Справа № 911/2760/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мантінга Україна

до Дочірнього підприємства Рітейл Центр

про стягнення 7323,34 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 17.03.2017 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 21.11.2017 року).

Обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мантінга Україна до Дочірнього підприємства Рітейл Центр про стягнення 7323,34 грн. з яких 6659,31 грн. основного боргу, 137,94 грн. 3 % річних та 526,09 грн. інфляційних за Договором № РЦ032592 від 01.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2017 року порушено провадження у справі № 911/2760/17 та призначено справу до розгляду на 11.10.2017 року.

11.10.2017 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що доданий позивачем в підтвердження заявлених позовних вимог Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року на суму 6659,31 грн. не може бути належним доказом в підтвердження заявленої до стягнення суми боргу по Договору № РЦ032592 від 01.02.2016 року, оскільки вказаний Акт звірки підписаний сторонами по двох договорах, а саме по спірному Договору № РЦ032592 від 01.02.2016 року, за яким за відповідачем рахується заборгованість в сумі 4537,54 грн. та за Договором про переведення боргу № 1А_070 від 22.04.2016 року, за яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 2121,77 грн. Відтак, вказав про те, що оскільки Договір про переведення боргу № 1А_070 від 22.04.2016 року не є предметом розгляду даної справи, заявлена позивачем сума боргу за поставлений ОСОБА_3 згідно спірного Договору має бути зменшена на суму 2121,77 грн. Окрім того, посилався на недоліки в спірних видаткових накладних доданих позивачем до позову, оскільки вони не містять прізвища і посади особи, яка від імені відповідача прийняла ОСОБА_3, на відсутність в матеріалах справи довіреностей на отримання ТМЦ і доказів реалізації спірного ОСОБА_3, у звязку з чим просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.10.2017 року розгляд справи відкладався до 01.11.2017 року у звязку з невиконанням сторонами вимог ухвали Господарського суду Київської області від 14.09.2017 року та необхідністю витребування нових доказів.

01.11.2017 року представником відповідача подано письмові пояснення по суті спору, зокрема інформацію щодо реалізованого за спірним Договором ОСОБА_3.

У звязку з перебуванням судді Карпечкіна Т.П. на лікарняному розгляд справи 01.11.2017 року не відбувся та ухвалою Господарського суду Київської області від 10.11.2017 року розгляд справи було призначено на 22.11.2017 року.

21.11.2017 року представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 22.11.2017 року представник позивача не зявився, сторони вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 14.09.2017 року частково не виконали, у звязку з чим розгляд справи відкладався до 29.11.2017 року.

Крім того, в судовому засіданні 22.11.2017 року представником відповідача в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, було подано клопотання про продовження строку розгляду спору, яке задоволено судом та продовжено розгляд спору.

29.11.2017 року представником позивача подано письмові пояснення по суті спору, де останній уточнив позовні вимоги і просив стягнути 6659,31 грн. основного боргу, який складається з заборгованості за спірним Договором, яка на час вирішення спору становить 4537,54 грн., в підтвердження чого надав Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року по спірному Договору на суму 4537,54 грн., який підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками, та заборгованості за Договором про переведення боргу № 1А_070 від 22.04.2016 року в розмірі 2121,77 грн., укладеним між позивачем, відповідачем та ТОВ ЕФФІУС ГРУП, згідно якого ТОВ ЕФФІУС ГРУП перевело на відповідача борг в розмірі 2121,77 грн., який виник за Договором № ЭГ032592 від 01.02.2016 року, укладеним між ТОВ ЕФФІУС ГРУП та позивачем. Решту вимог залишив без змін.

Позивач в судовому засіданні 29.11.2017 року позовні вимоги (уточнені) підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 29.11.2017 року проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Мантінга Україна (далі - позивач, Постачальник) та Дочірнім підприємством Рітейл Центр (далі - відповідач, Покупець) було укладено Договір № РЦ032592 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобовязується в порядку і на умовах визначеним Договором, та у відповідності з Замовленням Покупця, поставити ОСОБА_3, а Покупець зобовязується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, прийняти ОСОБА_3 і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній та які не можуть перевищувати цін узгоджених в Специфікації. Поставка ОСОБА_3 постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації Покупцем через мережу магазинів «Фуршет».

ОСОБА_3 поставляється Постачальником у відповідності з Замовленнями Покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в Замовленні (п. 3.1 Договору).

Пунктом поставки ОСОБА_3 за цим Договором є склад Покупця, адреса якого вказана в Замовленні. Поставка ОСОБА_3 до місця передачі здійснюється транспортом Постачальника. Витрати з транспортування ОСОБА_3 до пункту поставки несе Постачальник. Датою поставки є дата отримання Покупцем ОСОБА_3 на складі Покупця (п. 3.4 Договору).

У випадку якщо ОСОБА_3 не виходить на необхідний рівень продаж у роздрібній мережі Покупця для вказаної категорії ОСОБА_3, або якщо ОСОБА_3 не був реалізований на протязі строку придатності, або ОСОБА_3 виявився неякісним при тестуванні, Покупець направляє на адресу Уповноваженого представника Постачальника повідомлення про обсяг та причини повернення ОСОБА_3, а також перелік торгівельних точок з яких Постачальник зобовязаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання повідомлення від Покупця вивезти такий ОСОБА_3 (п. 3.7.1 Договору).

Покупець оформлює повернення ОСОБА_3 за допомогою накладної на повернення товарів (п. 3.7.2 Договору).

Покупець оплачує ОСОБА_3, що поставляється за цінами погодженими Сторонами в Специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на ОСОБА_3 в Специфікації вказується в гривнях. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків коми (ціна без ПДВ та з ПДВ) (п. 7.1 Договору).

Загальна сума цього Договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка ОСОБА_3 (п. 7.8 Договору).

Оплата за ОСОБА_3 здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування кошів на банківський рахунок Постачальника щосереди кожні 30 днів після реалізації ОСОБА_3 (п. 7.9 Договору).

Зобовязання Покупця по оплаті ОСОБА_3 вважається виконаним з моменту списання коштів з його банківського рахунку (п. 7.11 Договору).

Як стверджував позивач в поданому позові, на виконання зобовязань за Договором ним протягом 04.06.2016 року 06.10.2016 року було поставлено відповідачу ОСОБА_3 на загальну суму 12081,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: № РН-0011238 від 04.06.2016 року на суму 1128,60 грн.; № РН-0011596 від 11.06.2016 року на суму 207,60 грн.; № РН-0011967 від 20.06.2016 року на суму 234,00 грн.; № РН-0012193 від 24.06.2016 року на суму 1081,80 грн.; № РН-0012288 від 25.06.2016 року на суму 207,60 грн.; № РН-0012906 від 09.07.2016 року на суму 655,20 грн.; № РН-0012933 від 11.07.2016 року на суму 219,00 грн.; № РН-0013217 від 15.07.2016 року на суму 660,60 грн.; № РН-0013236 від 15.07.2016 року на суму 207,60 грн.; № РН-0014729 від 15.08.2016 року на суму 219,00 грн.; № РН-0014957 від 18.08.2016 року на суму 660,60 грн.; № РН-0015103 від 22.08.2016 року на суму 453,00 грн.; № РН-0015462 від 27.08.2016 року на суму 1789,20 грн.; № РН-0015658 від 01.09.2016 року на суму 862,80 грн.; № РН-0015794 від 05.09.2016 року на суму 640,20 грн.; № РН-0016488 від 16.09.2016 року на суму 655,20 грн.; № РН-0016948 від 24.09.2016 року на суму 441,60 грн.; № РН-0017149 від 29.09.2016 року на суму 862,80 грн.; № РН-0017153 від 30.09.2016 року на суму 207,60 грн.; № РН-0017489 від 06.10.2016 року на суму 687,00 грн., які підписані представниками Сторін та скріплені їх печатками.

Однак, відповідач в порушення п. 7.9 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманого ОСОБА_3 не виконав, розрахувався частково на суму 5421,69 грн., відтак, за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 6659,31 грн., в підтвердження чого надав Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року на суму 6659,31 грн., який підписаний сторонами і скріплений їх печатками.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути з відповідача 6659,31 грн. боргу за Договором № РЦ032592 від 01.02.2016 року.

В ході розгляду спору відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що доданий позивачем в підтвердження заявлених позовних вимог Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року на суму 6659,31 грн. не може бути належним доказом в підтвердження заявленої до стягнення суми боргу по Договору № РЦ032592 від 01.02.2016 року, оскільки вказаний Акт звірки підписаний сторонами по двох договорах, а саме по спірному Договору № РЦ032592 від 01.02.2016 року за яким за відповідачем рахується заборгованість в сумі 4537,54 грн. та за Договором про переведення боргу № 1А_070 від 22.04.2016 року за яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 2121,77 грн. Відтак, вказав про те, що оскільки Договір про переведення боргу № 1А_070 від 22.04.2016 року не є предметом розгляду даної справи, заявлена позивачем сума боргу за поставлений ОСОБА_3 згідно спірного Договору має бути зменшена на суму 2121,77 грн. Окрім того, посилався на недоліки в спірних видаткових накладних доданих позивачем до позову, оскільки вони не містять прізвища і посади особи, яка від імені відповідача прийняла ОСОБА_3, на відсутність в матеріалах справи довіреностей на отримання ТМЦ і доказів реалізації спірного ОСОБА_3, у звязку з чим просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також, в ході розгляду спору відповідачем підтверджено реалізацію ОСОБА_3, в тому числі поставленого за спірними видатковими накладними за Договором № РЦ032592 від 01.02.2016 року.

Позивачем до суду були подані письмові пояснення по суті спору, де останній уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача 6659,31 грн. основного боргу, який складається з заборгованості за спірним Договором, яка на час вирішення спору становить 4537,54 грн., в підтвердження чого надав Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року по спірному Договору на суму 4537,54 грн., який підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками, та заборгованості за Договором про переведення боргу № 1А_070 від 22.04.2016 року в розмірі 2121,77 грн., укладеним між позивачем, відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕФФІУС ГРУП, згідно якого ТОВ ЕФФІУС ГРУП перевело на відповідача свій борг в розмірі 2121,77 грн., який виник за Договором № ЭГ032592 від 01.02.2016 року, укладеним між ТОВ ЕФФІУС ГРУП та позивачем.

Таким чином, фактично подані 29.11.2017 року пояснення позивача щодо суми основного боргу, яка складається з заборгованості за двома договорами, один з яких не є предметом розгляду даної справи, є заявою в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України про зміну підстав позову, яка подана після початку розгляду справи по суті, а відтак підлягає залишенню судом без розгляду.

В поданих 29.11.2017 року поясненнях позивача останній зазначив, що станом на момент прийняття рішення заборгованість відповідача за спірним Договором № РЦ032592 від 01.02.2016 року складає 4537,54 грн., що відповідачем визнано, позивачем погоджено в підписаному сторонами Акті звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року по спірному Договору на суму 4537,54 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 4537,54 грн. за спірним Договором, яка останнім в ході розгляду спору визнана в Акті звірки взаєморозрахунків.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати поставленого та реалізованого ОСОБА_3 за спірним Договором, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 137,94 грн. 3 % річних та 526,09 грн. інфляційних порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 31.12.2016 року по 08.09.2017 року нарахованих на суму боргу в розмірі 6659,31 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, в ході розгляду спору судом встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем за спірним Договором становить 4537,54 грн., судом було здійснено правильний розрахунок 3% річних та інфляційних на суму боргу 4537,54 грн. за заявлений позивачем період з 31.12.2016 року по 08.09.2017 року, оскільки згідно підписаного сторонами Акту звірки взаєморозрахунків на спірну суму коштів, вказана заборгованість почала існувати з 11.11.2016 року і на даний час непогашена.

Відтак, за розрахунком суду з відповідача підлягає стягненню 90,25 грн. 3% річних та 351,03 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 4978,82 грн. з яких 4537,54 грн. основного боргу, 90,25 грн. 3% річних та 351,03 грн. інфляційних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Також, позивачем в позові заявлено до стягнення з відповідача витрати на оплату послуг адвоката в сумі 3000,00 грн. В обґрунтування відповідного клопотання позивач, посилаючись на те, що для отримання правової допомоги по складанню позовної заяви про стягнення з відповідача заборгованості за спірним Договором він звертався до адвоката, на підтвердження чого надав суду Договір № 01 про надання правової допомоги у господарських судах від 16.03.2017 року, укладений з адвокатом ОСОБА_1, відповідно до п. 1.2 якого адвокат ОСОБА_1 зобов`язався надати позивачу правову допомогу щодо написання документів, представництва та захисту інтересів остннього в т.ч. в господарських судах України з питання стягнення заборгованості з Дочірнього підприємства Рітейл Центр, що виникла на підставі Договору № РЦ032592 від 01.02.2016 року. Факт здійснення відповідних витрат підтверджується платіжним дорученням № 6630 від 24.04.2017 року на суму 3000,00 грн., факт надання послуг адвокатом підтверджується Актом здачі-приймання наданої правової допомоги від 20.03.2017 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_1

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуг перекладача, адвоката, та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно задоволеним позовних вимогам.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позов задоволено частково в загальній сумі 4978,82 грн., витрати на послуги адвоката в сумі 3000,00 грн. підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 2039,60 грн.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються судом на відповідача в розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам, а саме 1087,77 грн.

Таким чином, судові витрати, які покладаються на відповідача в загальній сумі 3127,37 грн. (1087,77 грн витрати по сплаті судового збору + 2039,60 грн. витрати на послуги адвоката).

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Рітейл Центр (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, 16, кімната 5, код 38734018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мантінга Україна (02002, м. Київ, вул. С. Сагайдака, 114-А, код 31809982) 4537 (чотири тисячі пятсот тридцять сім) грн. 54 коп. основного боргу, 90 (девяносто) грн. 25 коп. 3% річних, 351 (триста пятдесят один) грн. 03 коп. інфляційних та 3127 (три тисячі сто двадцять сім) грн. 37 коп. судових витрат.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.12.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін