донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

13.12.2017 року справа №905/2568/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді За участю представників сторін від позивача від відповідача від третьої особиОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 - за довіреністю б/н від 11.01.2016р.; ОСОБА_5 - за довіреністю №09-32/526 від 24.11.2016р.; не з'явились;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ
на рішення Господарського суду Донецької області
від27.06.2017 року
у справі №905/2568/16 (головуючий суддя: Мельниченко Ю.С., судді: Ніколаєва Л.В., Курило Г.Є.)
за позовом до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаТовариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш", м.Донецьк Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ ОСОБА_6 акціонерного товариства "Корум Україна", м. Донецьк
провизнання припиненим права застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року; визнання припиненими зобовязання за договороми застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш" (далі за текстом ТОВ "Корум Донецькгірмаш") звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі за текстом ПАТ "Промінвестбанк") про визнання припиненим права застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року, визнання припиненими зобовязання за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року.

Позов обґрунтовано посиланням на втрату майна (товарів в обороті та обладнання за договорами застави) позивачем у звязку з його захопленням та знищенням невідомим особами в місті Донецьку.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 06.10.2016 року у справі №905/2568/16 (суддя: Уханьова О.О.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2016 року (судді: Агапов О.Л. головуючий, ОСОБА_7, ОСОБА_8В.), позов задоволено частково, визнано припиненим право застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року, у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.07.2017 року рішення попередніх судових інстанцій скасовано, справу №905/2568/16 направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій стало неправильне застосування ст. 593 Цивільного кодексу України та як наслідок визнання застави припиненою, оскільки за висновком Вищого господарського суду України суди не врахували, що втрата предмета застави сама по собі не завжди припиняє зобов`язання з приводу застави. Також суд касаційної інстанції визнав помилковим висновок судів про порушення прав позивача діями відповідача у зв`язку із зверненням до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після нового розгляду, рішенням Господарського суду Донецької області від 27.06.2017 року у справі №905/2568/16 позов ТОВ "Корум Донецькгірмаш" до ПАТ "Промінвестбанк" задоволено частково, визнано припиненим право застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року, у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач - ПАТ "Промінвестбанк", який просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2017 року у справі №905/2568/16 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Корум Донецькгірмаш" у повному обсязі.

В обґрунтування підстав звернення з апеляційної скарги скаржник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Вважає, що заява громадянина ОСОБА_9 від 02.10.2016 року не є належним доказом втрати заставного майна позивачем, оскільки діяльність цього працівника пов`язана з комп`ютерним та інформаційним забезпеченням позивача та не має відношення до безпосередньої виробничої діяльності підприємства. Тобто, цей працівник об'єктивно не був обізнаний з предметом застави та не міг встановити його наявність чи відсутність.

На думку скаржника, позивачем не доведено факту втрати майна та не надано доказів, що підтверджують реальну втрату предмета застави.

Банк наголошує, що позивач, в порушення умов договору застави, не повідомив Заставодержателя про втрату предмета застави та не надав для заміни інше майно.

Висновки місцевого суду про те, що подання позову Банком про звернення стягнення на передане в заставу майно порушує інтереси Заставодавця апелянт вважає помилковим враховуючи той факт, що у разі втрати предмета застави Заставодавцем, якщо він не замінив предмет застави, порушуються охоронювані законом інтереси Заставодержателя, а не заставодавця, який не виконав свої зобов`язання за договором застави. Зокрема, пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет застави свідчить саме про порушення прав Банку, як кредитора та заставодержателя і ніяким чином не може свідчити про наявність порушеного права з боку заставодавця.

Скаржник також вважає, що майно, яке є предметом застави, є в наявності та використовується позивачем у виробничій діяльності за місцем фактичного перебування на цей час.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2017 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів, яку визначено у складі: ОСОБА_3 головуючий, судді Будко Н.В., Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.08.2017 року о 14 год. 00 хв.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 08.08.2017 року від ТОВ "Корум Донецькгірмаш", позивач вказав про безпідставність доводів апеляційної скарги, просив суд залишити рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2017 року у справі №905/2568/16 без змін.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1468 від 28.08.2017 року, у звязку із перебуванням головуючого судді Дучал Н.М. у відпустці на дату розгляду апеляційної скарги, призначено автоматизований розподіл справи №905/2568/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2017 року для розгляду апеляційної скарги сформовано нову колегію суддів, яку визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Геза Т.Д., Стойка О.В.

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 29.08.2017 року, 13.09.2017 року, 25.09.2017 року, 18.10.2017 року, 15.11.2017 року розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався. Змінювався склад суду.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1928 від 17.10.2017 року, у зв'язку зі звільненням у відставку судді Малашкевича С.А. та перебуванням судді Будко Н.В. у відпустці на дату слухання справи, які є членами цієї колегії, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №905/2568/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2017 року сформовано нову колегію суддів, яку визначено у наступному складі: ОСОБА_1 - головуючий (суддя-доповідач), судді Геза Т.Д., Дучал Н.М.

13.12.2017 року у судовому засіданні апеляційної інстанції був присутній представник ПАТ "Промінвестбанк", який наполягав на доводах викладених в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2017 року у справі №905/2568/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні апеляційної інстанції 13.12.2017 року представник ТОВ "Корум Донецькгірмаш" заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2017 року у справі №905/2568/16 без змін.

Представники третьої особи в судове зсідання 13.12.2017 року не зявились. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце проведення судового засідання сторін по справі було повідомлено належним чином. Явка сторін у судове засідання апеляційної інстанції не була визнана обовязковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами ч. 2 цієї ст. передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи та залухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (Банк) та ОСОБА_6 акціонерним товариством "Торгова компанія "Гірничі машини" (Приватне акціонерне товариство "Корум Україна"/Позичальник) було укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №15-93/19-8/13.

За змістом п. 2.1 Кредитного договору, зі змінами від 28.08.2014 року, Банк зобовязується надати Позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 158436000 російських рублів (ліміт кредитної лінії) на умовах, встановлених цим договором, далі кредитна лінія, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору, зі змінами від 28.08.2014 року, дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 04.08.2015 року згідно узгодженого сторонами графіку зменшення ліміту щомісяця. У разі несвоєчасного погашення суми, що перевищує ліміт кредитної лінії, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитною лінією є пятий робочий день з дня, у якому сталось таке перевищення.

Згідно п. 3.2 Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі: 21% річних в гривні; 12% річних в доларах США; 16,8% річних в російських рублях, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, по заборгованості в іноземній валюті використовується метод "факт/360", виходячи із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Як свідчать матеріали справи, ПАТ "Промінвестбанк" на виконання вказаного Кредитного договору перерахував Позичальнику кредитні кошти.

В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору 27.12.2013 року між ПАТ "Промінвестбанк" (Заставодержатель) та ТОВ "Гірничі машини - Донецькгірмаш" (в подальшому ПрАТ "Корум Україна"/Заставодавець) було укладено Договір застави товарів в обороті №15-94/19-130/13, згідно умов якого:

- п. 1.1 Договору, він забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-8/13 від 30.05.2013 року, (а також всіх договорів про внесення змін, що укладені та можуть бути укладені до нього), укладеного між заставодержателем та позичальником.

- п. 1.2 Договору, предметом застави є товари в обороті (виробничі запаси сировини, матеріалів, листовий і сортовий металопрокат, злитки, допоміжні матеріали, заготовки і ін.) в асортименті на загальну суму 6022100 (шість мільйонів двадцять дві тисячі сто) гривень, перелік яких викладений у додатку №1 до цього договору, які є його невід'ємною частиною. Майно може бути замінено на інші товари в обороті, такого ж виду та загальної вартості, що зазначені в додатку №1 до цього договору або його перевищувати.

- п. 1.3 Договору, майно належить заставодавцю на праві власності та обліковується на його балансі, що підтверджується довідкою заставодавця станом на 27.12.2013р. Сторони, враховуючи залишкову балансову вартість, оцінюють майно, яке передається в заставу в сумі 6022100 (шість мільйонів двадцять дві тисячи сто) гривень.

- п. 1.4 Договору, на строк дії договору майно залишається у користуванні заставодавця та знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Івана Ткаченко, буд.189.

- п. 3.1.4 Договору, за умови загибелі, втрати чи пошкодження майна і невиконанні при цьому заставодавцем умов, викладених у п. 3.2.1 цього договору вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору.

- п. 3.2.1 Договору, у випадку загибелі, втрати або пошкодження майна з будь-якої причини протягом 48 годин з моменту настання цього випадку письмово повідомити про це заставодержателя і протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надіслання повідомлення замінити майно іншим, належним заставодавцю на праві власності майном за згодою заставодержателя.

- п. 3.2.4. Договору, заставодержатель зобов'язаний в день укладання цього договору застрахувати майно на суму не менш ніж їх заставна вартість тільки в страховій компанії, акредитованій заставодержателем і надати заставодержателю екземпляри оригіналів договорів страхування майна і копії документів, що підтверджують оплату страхових платежів, а також заставодавець зобов'язується додержуватися вимог заставодержателя до страхового захисту майна протягом всього терміну дії кредитного договору та цього договору.

- п. 6.1 Договору, ризик випадкової загибелі майна або його випадкового зіпсування несе заставодавець.

- п. 6.2 Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, в забезпечення належного виконання умов кредитного договору від 30.05.2013 року між ПАТ "Промінвестбанк" (Заставодержатель) та ТОВ "Гірничі машини - Донецькгірмаш", в подальшому ПрАТ "Корум Україна" (Заставодавець) укладено договір застави №15-94/19-77/13, за умов якого:

- п. 1.1 Договору, він забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-8/13 від 30.05.2013 року, (а також всіх договорів про внесення змін, що укладені та можуть бути укладені до нього), укладеного між заставодержателем та позичальником.

- п. 1.2 Договору (в редакції договору про внесення змін №20-2124/3-1 від 28.08.2014 року), предметом застави є основні засоби, а саме обладнання: перелік якого викладено в додатку №1 до договору про внесення змін №20-2124/3-1 від 28.08.2014 року до договору застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013р., який є невід'ємною частиною цього Договору.

- п. 1.3 Договору (в редакції договору про внесення змін №20-2124/3-1 від 28.08.2014 року), майно належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою заставодавця станом на 28.08.2013 року та обліковується на балансі заставодавця.

- п. 1.4 Договору (в редакції договору про внесення змін від 27.12.2013 року) сторони цього договору оцінюють майно у 35957900,00грн.

- п. 3.1.4 Договору за умови загибелі, втрати чи пошкодження майна і невиконанні при цьому заставодавцем умов, викладених у п.4.1.1 цього Договору вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору.

- п. 4.1.1 Договору, у випадку загибелі, втрати або пошкодження майна з будь-якої причини протягом 48 годин з моменту настання цього випадку письмово повідомити про це заставодержателя і протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надіслання повідомлення замінити майно іншим, належним заставодавцю на праві власності майном за згодою заставодержателя.

- п. 4.1.4. Договору, заставодержатель зобов'язаний протягом 14 (чотирнадцяти) днів з моменту укладення цього договору застрахувати предмет застави на повну заставну вартість на користь заставодержателя в акредитованій заставодержателем страховій компанії на користь заставодержателя та надати заставодержателю договір страхування, страховий поліс або інший документ, що підтверджує факт страхування предмету застави та документ, що підтверджує оплату страхового платежу/внеску.

- п. 7.1 Договору, ризик випадкової загибелі майна або його випадкового пошкодження несе заставодавець.

- п. 7.2 Договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором (з урахуванням усіх змін та доповнень до нього) або до припинення права застави у випадках, що прямо передбачені чинним законодавством.

За умовами договорів застави №15-94/19-130/13 (п. 1.4. Договору) та №15-94/19-77/13 (п. 1.6. Договору) майно (товари у обороті) знаходяться у користуванні Заставодавця - ТОВ "Гірничі машини - Донецькгірмаш" та знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Івана Ткаченко, буд. 189.

Позивач при зверненні до суду зазначив, що у серпні 2014 року невідомі озброєні особи з використанням вогнепальної зброї захопили нежитлові приміщення, які знаходяться на території заводу ТОВ "Корум Донецькгірмаш" за адресою: м. Донецьк, вул. Івана Ткаченко, буд. 189. Вони почали самостійно керувати та розпоряджатись майном (основними засобами) підприємства. Фактично з моменту захоплення підприємства органи управління ТОВ "Корум Донецькгірмаш" не керують зазначеними нежитловими приміщеннями та майном, яке в них знаходилось. Зважаючи на те, що ПАТ "Промінвестбанк", як Заставодержатель, звернувся до суду в іншій справі - №905/120/15 про звернення стягнення на предмет застави за вищезазначеними договорами застави і вказаними діями порушуються права позивача, оскільки Банк не визнає наявності підстав для припинення права застави, ТОВ "Корум Донецькгірмаш" звернулось з даним позовом до суду.

Як вже зазначалось, позов було задоволено частково, визнано припиненим право застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року, у задоволенні іншої частині позову, а саме: припинення зобов'язання за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року - відмовлено.

Приймаючи вищевказане рішення господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що заява працівника підприємства позивача ОСОБА_9 підтверджує факт реальної втрати майна підприємством позивача, а також довідка від 04.10.2016 року директора ТОВ "Корум Донецькгірмаш", копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна №69677176 від 04.10.2016 та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №50450487 від 04.10.2016 свідчить про відсутність у позивача будь-якого іншого нерухомого та рухомого майна для заміни. За висновком суду першої інстанції наявність позову Банку у справі №905/120/15 про звернення стягнення на предмети застави свідчить про наявність у позивача - ТОВ "Корум Донецькгірмаш" порушеного права, яке підлягає захисту.

При розгляді вищевказаних позовних вимог, повторно переглядаючи справу з урахуванням повноважень визначених в ст. 101 ГПК України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не може погодитись із висновком місцевого суду, а відтак вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Статтею 1 ГПК України та ст. 16 ЦК України передбачено звернення до господарського суду відповідних осіб за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

При цьому суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК України, згідно з якими при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства тощо.

Такий спосіб захисту як припинення господарських правовідносин передбачений ч. 2 ст. 20 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У ст. 572 ЦК України визначене поняття застави, згідно якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ст. 576 ЦК України).

Статтями 579, 580 ЦК України унормовано, що предмет застави може бути замінений лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави несе власник заставленого майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави заставодавець на вимогу заставодержателя зобов'язаний надати рівноцінний предмет або, якщо це можливо, відновити знищений або пошкоджений предмет застави.

Згідно ст. 587 ЦК України особа, яка володіє предметом застави, зобов'язана, якщо інше не встановлено договором: 1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави.

Заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором.

Заставодержатель, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний відшкодувати заставодавцю завдані збитки.

Згідно із ст. 205 ГК України господарське зобов'язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає, якщо інше не передбачено законом. У разі неможливості виконання зобов'язання повністю або частково зобов'язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов'язану сторону від відповідальності за невиконання зобов'язання відповідно до вимог закону. Господарське зобов'язання припиняється неможливістю виконання у разі ліквідації суб'єкта господарювання, якщо не допускається правонаступництво за цим зобов'язанням. У разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб'єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами. Ліквідація суб'єкта господарювання - банкрута є підставою припинення зобов'язань за його участі.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про заставу" та ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі, зокрема, втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави.

Як вбачається з матеріалів справи, доказом втрати майна позивач вважає оригінал нотаріально посвідченої 02.10.2016 року (приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим №2425) заяви працівника ТОВ "Корум Донецькгірмаш" (наказ №256-К від 02.06.2014 року про прийняття на роботу з 02.06.2014 року спеціалістом з безпеки ІТ та каналів зв'язку Департаменту безпеки) ОСОБА_9, з якої вбачається, що останній в 2014 році працював спеціалістом з безпеки ІТ та каналів звязку Департаменту безпеки на підприємстві позивача за адресою: м. Донецьк, вул. Івана Ткаченка, буд. 189. У серпні 2014 року невідомі озброєні люди, з використанням вогнепальної зброї, захопили вищезазначене підприємство: будівлі та споруди на території підприємства, а також всі матеріально-технічні цінності, які належали підприємству. Після захоплення підприємства заявник двічі перебував на території підприємства (початок вересня та жовтня 2014 року). Під час перебування на території підприємства бачив, що труби, металеві листи, швелери, шестигранники, вуголки, тобто матеріальні цінності, що раніше використовувались у роботі підприємства, фактично знищені, порізані на металобрухт. Крім того, заявник побачив, що виробнича діяльність не ведеться, все обладнання (станки, котли, печі, зварювальні апарати, компресори, преси, крани тощо) розібране, знищено та перебуває у стані, що не підлягає ремонту або відновленню.

Вищезазначена заява для господарського суду першої інстанції стала доказом, який підтверджує факт реальної втрати майна підприємством позивача.

Проте, колегія суддів не може прийняти до уваги таку заяву працівника позивача, як належний та допустимий доказ саме втрати заставного майна та його фізичної відсутності у ТОВ "Донецьк Гірмаш", оскільки об'єктивно така заява працівника ТОВ "Корум Донецькгірмаш" це єдиний доказ з якого вбачається особисте перебування його на території підприємства, та що він є дійсно очевидцем реального стану обладнання та металу, які знаходились на території підприємства на той час та , який перебував та оглядав дійсний стан обладнання та що саме відбувалось із заставним майном на той час.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює зазначену письмову заяву зважаючи на те, що з неї лише вбачається візуальний огляд матеріального та технічного стану заставного майна цим працівником, але відсутні жодні відомості щодо кількісних та якісних характеристик, відсутнє також найменування, перелік товарів в обороті, їх ідентифікуючі ознаки, будь-якої звірки або інвентаризації цього майна не проводилось, тощо.

Як свідчать умови договорів застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року в заставу передано 669 обєктів виробничих запасів, сировини, матеріалів, листового та сортового прокату та 841 обєктів основних засобів.

Зазначені пояснення працівника ОСОБА_9 не можуть підтвердити чи спростувати наявність або відсутність в натурі заставного майна.

Враховуючи вищенаведені обставини, зокрема те, що в заставу передавалась велика кількість рухомого майна - обладнання, товарів в обороті, промислового устаткування, які всі є індивідуально визначені родовими ознаками, що також свідчить про необґрунтованість посилань працівника позивача на повну відсутність заставного майна, яке обєктивно за два рази (як зазначає працівник) дослідити у повному обсязі не передбачається за можливе.

В матеріалах справи наявна довідка від 04.10.2016 року директора ТОВ "Корум Донецькгірмаш", за змістом якої все майно, що належало підприємству знаходилось за адресою: м. Донецьк, вул. Івана Ткаченка, буд. 189 та було передано в іпотеку та заставу відповідачу, інше майно у підприємства відсутнє. Крім того, позивачем надані копії Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна №69677176 від 04.10.2016 року та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №50450487 від 04.10.2016 року.

Суд не може прийняти до уваги вищевказані докази позивача, оскільки по-перше: сама лише довідка про відсутність майна за підписом директора ТОВ "Корум Донецькгірмаш" не може бути обєктивним доказом відсутності майна, зважаючи на її односторонню спрямованість, а по-друге: довідки з Державного реєстру обтяжень підтверджують інформацію лише по майну, що перебуває в заставі, та не може підтверджувати відсутність іншого майна у позивача, яке йому належить на праві власності.

Колегія суддів апеляційної інстанції виходить з тих обставин, що втрата предмета застави за своїм юридичним змістом означає відсутність істотної умови договору застави і неможливість задоволення кредитором своїх вимог за рахунок застави.

Тобто, із втратою предмета застави стає відсутнім спосіб забезпечення зобовязання в цілому.

Як свідчать умови договорів застави, а саме п. 6.1. Договору застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та п. 7.1. Договору застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року, сторони у них погодили, що ризик випадкової загибелі майна або його випадкового пошкодження несе саме Заставодавець - ТОВ "Корум Донецькгірмаш".

Зазначені умови договорів застави щодо ризиків випадкової втрати кореспондуються з положеннями ст. 580 ЦК України, відповідно до якої ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави несе власник заставленого майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

На захист майнових інтересів ТОВ "Корум Донецькгірмаш" у разі настання певних страхових подій, у відповідності до п. 3.2.4 Договору застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та п.4.1.4 Договору застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року сторони передбачили обовязок Заставодавця застрахувати заставлене майно.

Матеріали справи містять Договір страхування майна №1255ип/13д/цп від 11.06.2013 року та Договір страхування майна №1396ип/13д/цп від 27.12.2013 року за якими судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до п. 3.1.8 Договору страхування майна №1255ип/13д/цп від 11.06.2013 року та п. 3.1.8. Договору страхування майна № 1396ип/13д/цп від 27.12.2013 року до страхового випадку відносяться, зокрема, протиправні дії третіх осіб зникнення, знищення або пошкодження майна в результаті виключно тиких дій, вчинених з проникненням у приміщення чи інше сховище: крадіжки зі зломом, відкритого викрадення майна (грабежу нападу з метою заволодіння майном, поєднаного з насильствм (розбій). Умисне знищення або пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу або іншим способом. Наявність протиправних дій підтверджується постановою компетентного органу, що проводить дізнання або попереднє слідство, про порушення кримінальної справи за ознакою скоєння відповідного злочину.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача (страхувальника), до страховика за договорами страхування майна №1255ип/13д/цп від 11.06.2013 року та №1396ип/13д/цп від 27.12.2013 року (АТ "СК "АХА Страхування") з повідомленням про настання страхового випадку та отримання страхового відшкодування, що може відновити порушене право позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Корум Донецькгірмаш" звертався до органів внутрішніх справ з вищевказаного приводу, що підтверджується листом-повідомленням про кримінальне правопорушення, зареєстрованим в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події чергової частини ГУМВС України в Донецькій області за №1486 від 29.08.2014 року.

Факт захоплення підприємства та його майна також підтверджується витягом з кримінального провадження №0001303 від 06.11.2014 року та листом Слідчого управління ГУ МВС України в Донецькій області №4/7894/2 від 29.12.2014 року, в якому зазначено про об'єднання кримінальних проваджень.

В свою чергу, судом апеляційної інстанції з метою повного, об'єктивного та всебічного розгляду справи неоднаразово ухвалами від 25.09.2017 року та від 18.10.2017 року було зобов'язано Слідче управління ГУНП у Донецькій області надати інформацію стосовно стану досудового розслідування фактів захоплення ТОВ "Корум Донецькгірмаш" та знищення його майна, що знаходиться за адресою: 83005, м. Донецьк, вул. І. Ткаченка, 189, за кримінальним провадженням №0001303.

За змістом листа-відповіді, який надійшов до суду 26.10.2017 року від Слідчого управління ГУНП у Донецькій області, на даний час відкрито кримінальне провадження №0001303 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України, за фактом захоплення невідомими озброєними особами території заводу ПАТ "Донецькгірмаш". Інформації щодо стану заставного майна ПАТ "Промінвестбанк", про його наявність чи відсутність, правоохоронним органом не надано.

При цьому, повідомлення до правоохоронних органів та жодні документи за фактом відкритого кримінального провадження №0001303, за висновком апеляційного суду, не підтверджують втрату позивачем свого майна та відсутність у ТОВ "Корум Донецькгірмаш" заставного майна відповідно договорів застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року, оскільки будь-які процесуальні дії правоохоронними органими не здійснювались через непідконтрольність та відсутність доступу до території проведення АТО.

В ухвалі Донецького апеляційного господарського суду від 25.09.2017 року було зобов'язано посадових осіб ПАТ "Корум Донецькгірмаш" (керівника, головного бухгалтера, їх заступників) з'явитись у судове засідання для дачі усних та письмових пояснень суду апеляційної інстанції: з приводу втрати або наявності заставного майна за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року, наявності чи відсутності майна для заміни предмета застави на інше майно, ведення чи припинення ведення господарської діяльності підприємством в умовах проведення антитерористичної операції; пояснення за даними балансів підприємства.

Присутній в судовому засіданні апеляційної інстанції керівник ТОВ "Корум Донецькгірмаш"ОСОБА_11 пояснив, що у даний час господарська діяльність підприємсвта фактично не здійснюється, все майно, яке перебувало у власності позивача знаходиться на непідконтрольній території в м. Донецьку. За його твердженням, у позивача заставне майно ПАТ "Промінвестбанк" не перебуває у володіння та інше майно, за рахунок якого можливо було замінити заставне, у позивача відсутнє, доступ на територію підприємства на даний час неможливий. Також пояснив суду, що особисто він, як посадова особа, не був очевидцем подій захоплення території заводу через його виїзд з м. Донецька у травні 2014 року. Тобто, підтвердити чи спростувати фактичні обставини наявності або відсутності заставного майна на території заводу, знищення, розібрання, вивезення заставного майна об'єктивно неможливо.

Разом з цим, відповідно до бухгалтерського обліку ТОВ "Корум Донецькгірмаш", а саме балансів за 2014 - 2017 роки, висновку незалежного аудитора та консолідованої фінансової міжнародної звітності за 2014 рік судом апеляційної інстанції встановлено, що майнові активи, в т.ч. заставне майно, обліковується на балансі позивача у якості знеціненого активу, який не використовується у господарській діяльності, будь-яких операцій та доказів на підтвердження інвентаризації, ідентифікації, залишкової вартості заставного майна в бухгалтерському та податковому обліку не здійснювалось.

Безпосередньо позивач не надав будь-яких первинних документів, які б підтверджували реальну та наявну втрату, знищення, стан заставного майна, інші докази виведення із свого володіння предмету застави.

Ймовірно, що з урахуванням проведення активної фази антитерористичної операції, об'єктивно із загальновідомих відомостей, заставне майно могло бути предметом знищення повністю або в якійсь частині. Проте такі обставини неможливо встановити лише на підставі пояснень одного з працівників. Баланси позивача за період 2014 - 2017 роки свідчать про наявність та незмінність облікування активів ТОВ "Корум Донецькгірмаш". Позивач не підтвердив та судом не встановлено факт саме знищення заставного майна, об'єми та розміри, вартість втраченого, знищеного, розібраного заставного майна, їх залишкову вартість.

В свою чергу, відповідач не підтвердив зворотнє, - що такі факти не мали та не мають місця у дійсності, оскільки ПАТ "Промінвестбанк" також втратив доступ та будь-яку можливість обєктивно оглянути та дослідити майно, яке перебуває в заставі.

Колегія суддів апеляційної інстанції не заперечує факт відсутності доступу у позивача до свого підприємства та майна за адресою: м. Донецьк, вул. Івана Ткаченка, буд. 189. Проте, за наявними в матеріалах справи доказами, не вдається за можливе встановити відсутність заставного майна та товарів в обороті враховуючи те, що позивачем не доведено його відсутність, відповідачем не підтверджена його наявність та жодними державними органами, в т. ч. органами внутрішніх справ, також не підтверджено відсутність заставного майна.

Сам по собі факт проведення антитерористичної операції на території, де знаходиться майно заставодавця, та обставини захоплення виробничих потужностей ТОВ "Корум Донецькгірмаш" невідомими озброєними особами не є тією обставиною з якою закон пов'язує можливість припинення застави в судовому порядку. До того ж, розрізання металопрокату, зливків, сировини, перебування обладнання в розібраному стані ще не свідчить про втрату предмета застави взагалі та не може бути підставою для визнання права застави припиненим. В реаліях сьогодення, за відсутності доступу у правоохоронних органів доступу на території проведення АТО, без встановлення у кримінальній справі фактів вчинення кримінального правопорушення, в т. ч. викрадення, пошкодження чи знищення заставного майна ПАТ "Промінвестбанк" та притягнення винних осіб до відповідальності, об'єктивно не є можливим встановити реальну відсутність заставного майна та товарів в обороті у позивача в натурі, а не лише відсутність до нього доступу.

Таким чином, враховуючи системний аналіз ст.ст. 576, 579, 580, 587, 593 ЦК України та встановлені обставини справи у їх сукупності, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 ГПК України, ані фізичної (реальної) втрати майна предмета застави, ані відсутності іншого майна для замін втраченого, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання припиненим права застави.

Вимога позивача про визнання припиненими зобовязання за договором застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року та договором застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року з посилання на положення ст. 607 ЦК України, є похідною від вимоги про припинення права застави, а тому у її задоволені теж слід відмовити.

Слід також наголосити на тому, що ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З аналізу наведених норм законодавства слід дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Стаття 546 ЦК України визначає, що договір застави є одним зі способів забезпечення виконання зобовязання. За його змістом, відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Таким чином, сторонами у договорі застави є кредитор (заставодержатель) і боржник (заставодавець), цей договір забезпечує виконання укладеного між сторонами кредитного договору, за яким кредитором є ПАТ "Промінвестбанк", а боржником ТОВ "Корум Україна".

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України "Про заставу" заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Тобто правом контролю за предметом застави наділений за законом та належним чином укладеним договором застави лише заставодержатель.

Відповідно до п. 3.2.1. Договору застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 та п. 4.1.1. Договору застави №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року сторони дійшли згоди, що у випадку загибелі, втрати або пошкодження майна з будь-якої причини протягом 48 годин з моменту настання цього випадку Заставодавець повинен письмово повідомити про це Заставодержателя і протягом 3 робочих днів з моменту надіслання повідомлення замінити майно іншим, належним Заставодавцю на праві власності майном за згодою Заставодержателя.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач в порушення вищевказаних умов договору не попередив про втрату предметів застави, що не спростовано останнім.

Будь-яких доказів надіслання ТОВ "Корум Донецькгірмаш" повідомлень ПАТ "Промінвестбанк" з інформацією про захоплення заставного майна, про його знищення чи пошкодження матеріали справи не містять.

Однак, господарський суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не встановив які охоронювані законом інтереси позивача порушено внаслідок невиконання ним своїх обов'язків за договором застави і втрати самим же позивачем предмета застави.

Виходячи з аналізу норм §6 розділу 1 глави 49 книги п'ятої Цивільного кодексу України "Застава", у разі втрати предмета застави заставодавцем - ТОВ "Корум Донецькгірмаш", якщо останній не замінив предмет застави, порушуються охоронювані законом інтереси заставодержателя - ПАТ "Промінвестбанк", а не позивача (який, не виконавши свої обов'язки, передбачені договором застави та ст.ст. 580, 586, 587 Цивільного кодексу України і порушивши права відповідача, сам же і звернувся з позовом до суду про захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів).

В той же час наявність в господарському суді іншої справи №905/120/15 за позовом ПАТ "Промінвестбанк" про звернення стягнення на предмет застави, який намагається визнати втраченим для встановлення у судовому порядку ТОВ "Корум Донецькгірмаш" у даній справі, жодним чином не порушує права останнього, а лише свідчить про реалізацію Банком свого законного права на захист інтересів, гарантованого ст. 55 Конституції України.

За таких обставин, оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції не може вважатись законним та обґрунтованим, оскільки, в порушення вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України, воно прийняте без повного та всебічного з'ясування всіх суттєвих обставин справи та оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду і правильного вирішення спору по суті. У ньому також не було враховано вказівок, що містились у постанові касаційної інстанції, які є обовязковими під час нового розгляду справи в силу вимог ч. 1 ст. 11112 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ "Промінвестбанк" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 27.06.2017 року у справі №905/2568/16 підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи необхідність здійснення нового розподілу судових витрат після нового розгляду справи, витрати по сплаті судового збору, а саме за подання: первісної апеляційної скарги 3031,60 грн., касаційної скарги 3307,20 грн. апеляційної скарги після нового розгляду 3031,60 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду Донецької області від 27.06.2017 року у справі №905/2568/16 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 27.06.2017 року у справі №905/2568/16 - скасувати.

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6 акціонерного товариства "Корум Україна" про визнання припиненим права застави за договорами застави №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року, №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року та визнання припиненими зобовязання за договором застави товарів в обороті №15-94/19-130/13 від 27.12.2013 року, №15-94/19-77/13 від 30.05.2013 року відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш" (83005. м. Донецьк, вул. Івана Ткаченка, буд. 189, ідентифікаційний код 25332714) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, буд. 12, ідентифікаційний код 00039002, р/р №0012) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп., за подання касаційної скарги у розмірі 3307 (три тисячі триста сім) грн. 20 коп. та за подання апеляційної скарги після нового розгляду у розмірі 3031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді Т.Д. Геза

ОСОБА_3