ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 рокуСправа № 912/3345/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б. при секретарі Костючок О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи №912/3345/17

за позовом: Приватного підприємства "Броксервіс-консалтинг", Полтавська область, м.Кременчук

до відповідача: Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області

про визнання частково незаконним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 02.10.17;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 5/12/23/1 від 04.01.17.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приватне підприємство "Броксервіс-Консалтінг" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 06.12.2017) про визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №594 від 02.09.2016 "Про затвердження протоколів та актів з визначення та відшкодування збитків власнику землі".

Позов мотивовано тим, що позивач з 22.02.2010 є власником нерухомого майна площею 254,1 кв.м., розташованого за адресою: Кіровоградська область, м.Олександрія, проспект Леніна (Соборний), 48/1.

11.08.2016 комісією із визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам виконавчого комітету Олександрійської міської ради приватному підприємству "Броксервіс-Консалтінг" за використання земельної ділянки під зазначеним нерухомим майном без правовстановлюючих документів за період з 01.08.2013 по 01.08.2016 визначені збитки у вигляді неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки площею 170 кв.м. у розмірі орендної плати на суму 39072,80грн.

Акт комісії із визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 11.08.2016 затверджено рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради №594 від 02.09.2016. З відповідним пунктом вказаного рішення не погоджується позивач та вважає, що комісією із визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам визначено площу земельної ділянки, якою користується позивач без правовстановлюючих документів не з технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яку здійснюють спеціалізовані земплевпорядні організації, а з правовстановлюючого документу на належну позивачу будівлю.

Позивач зазначає, що договір оренди між ним та Олександрійською міською радою не укладався, тому вимоги щодо відшкодування неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки є безпідставними.

Крім того, позивач зазначає, що посилання відповідача в оспорюваному рішенні на ОСОБА_3 визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 є необґрунтованим, оскільки відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів від орендної плати зазначеним ОСОБА_3 не передбачено.

За наведених обставин позивач вважає п.2 рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 02.09.2016 №594 таким, що протирічить ст. 157 Земельного кодексу України та вказаному вище ОСОБА_3.

ОСОБА_3 з тим, у поданому позові позивач ставить під сумнів наявність повноважень виконавчого комітету Олександрійської міської ради здійснювати контроль за використанням і охороною земель в м.Олександрії Кіровоградської області.

Ухвалою господарського суду від 16.11.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.12.2017 о 12:00.

Відповідач у відзиві на позов з позовними вимогами не погоджується з наступних підстав.

Щодо посилання позивача на відсутність встановлених меж земельної ділянки на підставі розробленої та затвердженої технічної документації, відповідач зазначає про обов'язок саме користувача земельної ділянки вчинити дії щодо розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), шляхом подання заяви та отримання відповідного дозволу. Вказані дії позивачем, не зважаючи на звернення відповідача, вчинені не були.

Не погоджується також відповідач із твердженням позивача щодо відсутності в ОСОБА_3 визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів від орендної плати за землю, зазначивши, що п.1 вказаного ОСОБА_3 передбачає відшкодування власника землі та землекористувачам збитків, заподіяних, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Стосовно посилання позивача на відсутність у виконавчого комітету повноважень щодо здійснення контролю за використанням та охороною земель, відповідач зазначає, що згідно ст. 189 Земельного кодексу України, ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" наділений повноваженнями здійснення контролю за використанням та охороною земель.

В судовому засіданні 07.12.2017 представником позивача подано клопотання про витребування у Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель по м.Олександрії, затвердженого рішенням Олександрійської міської ради від 28.04.2017 №286, а також про витребування у виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області "Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" та Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання з наступних підстав.

Стаття 81 Господарського процесуального кодексу України передбачає право учасника справи подати клопотання про витребування доказів судом у разі неможливості самостійно надати докази.

20.12.2017 відповідачем подано до суду пояснення, до яких додано копії документів, що просив витребувати позивач у поданому клопотанні.

В судовому засіданні 07.12.2017 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

15.12.2017 набрав чинності ОСОБА_2 України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

У звязку з наведеним ухвалою від 26.12.2017 постановлено справу №912/3345/17 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті в судовому засіданні 27.12.2017.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

Приватним підприємством "Броксервіс-Консалтінг" 22.02.2010 придбано з прилюдних торгів нежитлове приміщення з підвалом загальною площею 254,1 кв.м., яке складається з нежитлового приміщення площею 168,9 кв.м. та підвалу площею 85,2 кв.м., розташоване за адресою: Кіровоградська область, м.Олександрія, проспект Леніна, 48/1.

Як вбачається з матеріалів справи, право користування земельною ділянкою для обслуговування вказаного нежитлового приміщення, позивачем не оформлено.

Згідно протоколу №3 засідання комісії по визначенню розміру збитків Олександрійської міської ради, завданих зволіканням землекористувачів оформляти права на земельні ділянки під об'єктами нерухомого майна приватної власності від 11.08.2016, комісією розраховано та затверджено суму збитків, завданих зволіканням з укладанням договору оренди, що, з урахуванням нормативної грошової оцінки 1 кв.м. за адресою розташування та площі земельної ділянки, а також ставки орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за період з 01.08.2013 по 01.08.2016 становить 39072,80грн. Як вбачається з копії протоколу, долученої до матеріалів справи, в засіданні комісії брав участь керівник позивача.

11.08.2016 комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлено факт використання позивачем земельної ділянки за адресою: м.Олександрія, просп. Соборний, 48/1 площею 170 кв.м. без правовстановлюючих документів та нараховано збитки, завдані власнику земельної ділянки за останні три роки, в розмірі 39072,80грн.

Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 02.09.2016 №594 (п.2) затверджено акти з визначення та відшкодування збитків власнику землі до протоколу №3 від 11.08.2016 по пр. Соборному, 48/1, завданих ТОВ "Броксервіс-Консалтінг" в розмірі 39072,80грн.

Господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування пункту 2 вказаного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Підпунктом 1 пункту "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Відповідно до пунктів "є" та "ж" статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства.

ОСОБА_3 з тим, статтею 189 ЗК України передбачено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

З наведених норм вбачається, що виконавчий комітет Олександрійської міської ради, приймаючи оспорюване рішення, діяв в межах наданих йому повноважень.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Згідно п.1 ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. При цьому, п."д" ст. 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Для визначення розміру вказаних збитків постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 затверджено "ОСОБА_3 визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" (далі ОСОБА_3).

Відповідно до п.1 ОСОБА_3 власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (п.2 ОСОБА_3).

Господарський суд не погоджується з твердженням позивача щодо неправомірного застосування відповідачем ОСОБА_3, оскільки системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 Земельного кодексу України та ОСОБА_3. Відповідна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі №703/5377/14-ц.

Стосовно твердження позивача щодо безпідставно нарахованої суми збитків, зазначеної в акті та протоколі, затверджених спірним рішенням відповідача, господарський суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина 2 ст. 123 Земельного кодексу України).

За приписами ч.3 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, всупереч наведеним вище нормам, користуючись земельною ділянкою під належним йому нерухомим майном, з 2010 року не вживав жодних заходів щодо розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та подальшого оформлення права користування земельною ділянкою.

Листом від 23.05.2016 Олександрійська міська рада зверталась до позивача з проханням у 30-денний строк вжити заходів щодо оформлення права користування земельною ділянкою.

12.12.2016 Олександрійською міською радою на адресу позивача направлено претензію з пропозицією вжити заходів щодо вирішення питання оформлення права користування земельною ділянкою.

Претензією від 07.07.2017 позивачу ОСОБА_5 міською радою запропоновано добровільно сплатити нараховану суму збитків в розмірі 39072,22грн.

Як зазначено відповідачем та не спростовано позивачем, вказані звернення позивачем залишені без відповіді.

ОСОБА_3 з тим, господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що оспорюваним рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради, зокрема, затверджено акт з визначення та відшкодування збитків власнику землі щодо земельної ділянки, завданих органу місцевого самоврядування як власнику землі за час користування позивачем земельною ділянкою.

Отже, повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Що стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, позивачем не доведено суду обставин, з якими закон пов'язує визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, спірне рішення не порушує права, обов'язки чи інтереси позивача, а відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 74, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.12.2017.

Суддя Г.Б. Поліщук