ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2017 року Справа № 904/9103/15

м.Дніпро

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року, ухваленого суддею Мельниченко І.Ф., повний текст якого складено 04.01.2016р. у справі № 904/9103/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпропетровськ до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго", м. Івано- Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 1 000 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про солідарне стягнення з відповідачів 1 000 000 грн., що складають суму заборгованості за простим векселем № 568.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року у справі № 904/9103/15 стягнуто з Публічного акціонерного товариства Прикарпаттяобленерго на користь Національної акціонерної компанії Нафтогаз України 1 000 000 грн. заборгованість за простим векселем, 7 500, 00 грн. судового збору.

В частині вимог до другого відповідача ПАТ Акцент-Банк відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство Прикарпаттяобленерго подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що господарський суд Дніпропетровської області розглянув справу без врахування клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі до розгляду повязаної з нею іншої справи № 909/548/15 господарським судом Івано-Франківської області, який здійснював перевірку на відповідність простого векселя № 568 формальним вимогам, що дозволяють розглядати його як цінний папір (вексель). Таким чином інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі та мають преюдиційне значення при розгляді даної справи, оскільки відповідач-2 заперечує існування вексельних зобовязань між сторонами.

Апелянт вважає, що справа № 904/9103/15 не могла бути розглянута до вирішення повязаної з нею іншої справи справи № 909/548/15. На думку апелянта, місцевий господарський суд всупереч вимогам ст. 75, 76 ОСОБА_1 Закону та Закону України «Про обіг векселів» та «Про господарські товариства» не відхилив вимоги позивача про виконання вексельного зобовязання за простим векселем № 568, яка предявлена на підставі документа, що не відповідає формі та не містить обовязкових реквізитів.

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.1-2, т.2) позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін. Вважає, що апеляційна скарга ґрунтується на припущеннях та домислах, не містить підстав, які підтверджують неможливість встановлення спірних обставин при розгляді даної справи. На думку позивача, скаржник не зазначив жодної норми, яку порушив господарський суд приймаючи рішення. Вважає рішення суду обґрунтованим і законним, прийнятим на підставі встановлення всіх обставин у справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р. апеляційну скаргу прийнято та призначено до розгляду на 14.03.2016р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2016р. було зупинено провадження у справі № 904/9103/15 до вирішення повязаної з нею справи № 909/548/15 господарським судом Івано-Франківської області. Зобов'язано сторін письмово повідомити суд про результати розгляду справи № 909/548/15.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017р. поновлено провадження у справі № 904/9103/15, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 28.12.2017р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.12.2017р. залишено без задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання сторони не забезпечили явку повноважних представників, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи та матеріали справи достатні для вирішення спору, колегія суддів розглянула справу у відсутність представників сторін.

В судовому засіданні 28.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджується матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору, Позивач є законним держателем простого векселя № 568 на суму 1 000 000 грн., випущеного Відкритим акціонерним товариством «Прикарпаттяобленерго», зі строком платежу «по предявленню, але не раніше 01 січня 2015 р.» (а.с. 15).

За даним векселем ВАТ «Прикарпаттяобленерго» зобов'язався заплатити проти цього векселя Українському кредитному банку чи його наказу 1 000 000 грн.

На звороті спірного векселя, Українським кредитним банком, був проставлений бланковий індосамент на пред'явника «Платити наказу: без обороту на мене».

Відповідно до п.1.1 статуту Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (Відповідач-2) є правонаступником ВАТ «Прикарпаттяобленерго» (т.1 а.с. 135-164).

Відповідно до наданих першим відповідачем доказів, копії яких залучено до матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк", м. Дніпропетровськ, є правонаступником Українського кредитного банку (т.1 а.с. 168-187).

9 квітня 2015 року НАК "Нафтогаз України" звернулась до Відповідача 2 із вимогою про оплату зазначеного векселя, яка була викладена в листі №256-2586/1.2-15. (а.с. 16).

Спір між сторонами випливає з правовідносин, повязаних з обігом векселів. Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про обіг векселів в Україні, якій визначає, зокрема, особливості здійснення операцій з векселями та виконання вексельних зобовязань у господарській діяльності, а також законодавство, яке регулює обіг векселів в Україні.Норми Цивільного кодексу України до правовідносин, повязаних з вексельним обігом, можуть бути застосовані лише у тій частині, яка не врегульована нормами вексельного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 1, 3, 21 Закону України від 18.06.1991р. Про цінні папери і фондову біржу векселі віднесені до цінних паперів, які засвідчують письмові боргові зобовязання встановленої форми, що дає право його власнику (векселедержателю) вимагати від боржника (векселедавця) сплатити зазначені у векселі суми грошових коштів у вказаний строк.

Зважаючи на те, що спірний вексель випущено 04.05.2000р., а Женевські конвенції 1930 року, якими запроваджено ОСОБА_1 закон про переказні векселі та прості векселі від 07.06.1930р., набрали чинності для України 06.01.2000р., до спірних правовідносин застосовується ОСОБА_1 про переказні векселі та прості векселі (далі - ОСОБА_1).

Відповідно до ст.16 ОСОБА_1 Закону особа, в якої знаходиться переказний вексель, вважається законним векселедержателем, якщо її право базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.

З огляду на викладене, позивач є законним векселедержателем простого векселя № 568 від 04.05.2000 р.

Статтею 9 ОСОБА_1 Закону встановлено, що трассант (векселедавець) відповідає за акцепт і за платіж. Він може зняти з себе відповідальність за акцепт; будь-яка умова, за якою він знімає з себе відповідальність за платіж, вважається ненаписаною.

З урахуванням вищевикладеного, місцевий господарський суд дійшов до вірного правового висновку, що трасант (векселедавець) не може зняти з себе відповідальність за платіж.

Відповідно до ст. 15 ОСОБА_1 закону, остання передбачає, оскільки, не обумовлено протилежне, індосант відповідає за акцепт і за платіж.

Виходячи з приписів вказаної норми закону, можливість включення до індосамента застереження "Без обороту на мене" чи будь-якого іншого застереження, що має наслідком звільнення індосанта від відповідальності за платіж по векселю.

В такому випадку індосант відповідає лише за дійсність переданої за векселем вимоги. Вказане застереження означає, що при неакцепті або неплатежі до такого індосанта не можуть бути пред'явлені вимоги передбачені ст.ст. 43 - 49 ОСОБА_1 закону, тобто, звільняє індосанта від відповідальності за невиконання зобов'язань за векселем.

Таким чином, форма індосаменту, за якої індосант перед своїм підписом робить напис "Без обороту на мене", або інше рівнозначне застереження, звільняє індосанта від відповідальності за пред'явленими до нього претензіями у разі не оплати векселя зобов'язаною за ним особою (основним вексельним боржником).

Як вже було зазначено вище, спірний вексель був індосований із застереженням "Без обороту на мене", а новий векселедержатель (позивач) погодився прийняти вексель за наявності такого застереження.

Зробивши таке застереження, індосант звільнив себе від відповідальності у разі несплати за цим векселем основним боржником - векселедавцем простого векселя.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позовні вимоги підлягають задоволенню саме з Відповідача -2 .

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неврахування місцевим господарським судом під час розгляду справи заявлених Відповідачем 2 клопотань про зупинення провадження у даній справі до ухвалення і набрання чинності рішення господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/548/15 про визнання векселів такими, що не мають вексельної сили та визнання недійсною поруки відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Як вбачається з мотивувальної частини рішення місцевого господарського суду від 29.12.2015р., відхиляючи доводи ПАТ "Прикарпаттяобленерго", щодо того, що спірний вексель не має вексельної сили, суд виходив з наступного:

Відповідно до статей 33, 75, 76 ОСОБА_1 закону про переказні та прості векселі простий вексель вважається таким, що не має сили простого векселя, тобто недійсним, лише у разі відсутності у ньому будь-яких необхідних реквізитів або зазначення строку платежу іншого, ніж встановлено у ст. 33 ОСОБА_1 закону. Інших підстав визнання недійсним векселів вексельне законодавство не містить.

Простий вексель, зокрема, повинен містити: 1) назву "простий вексель", яка включена у текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; 2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; 3) зазначення строку платежу; 4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; 5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; 6) зазначення дати і місця складання простого векселя; 7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

У відповідності до ст. 77 зазначеного ОСОБА_1 закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів.

Як вбачається із спірного векселя, (оригінал якого досліджувався судом), останній має всі необхідні реквізити, визначені ст. 75 ОСОБА_1 закону.

Приймаючи 01.08.2017р. рішення про відмову в задоволені позову у справі № 909/548/15 за позовом ПАТ «Прикарпаттяобленерго» до відповідачів ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ДП «Прикартаттяенергосервіс» ПАТ «Прикарпаттяобленерго», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «НАК «Нафтогаз України, ПАТ «Акцент-Банк» про визнання векселів, в тому числі № 568, такими що не мають вексельної сили та визнання недійсною поруки від 10.05.2000р., господарський суд Івано-Франківської області виходив з того, що, відповідно до статті 75 ОСОБА_1 закону простий вексель повинен містити такі реквізити: (1) найменування "вексель", яке включене безпосередньо в текст і висловлене тією мовою, якою цей документ складений; (2) просте і нічим не обумовлене обіцяння сплатити визначену суму; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому має бути здійснений платіж; (5) найменування того, кому або за наказом кого платіж повинен бути здійснений; (6) зазначення дати і місця складання векселя; (7) підпис того, хто видає документ (векселедавця).

Статтею 76 ОСОБА_1 закону встановлено, що документ, у якому відсутній будь-який із вказаних реквізитів, не має сили простого векселя, за винятком випадків, встановлених цією нормою.

Отже, ОСОБА_1 закон передбачає спосіб захисту порушеного права та інтересу шляхом визнання векселя такими, що не має вексельної сили, а підставою для задоволення такого позову є відсутність у спірному векселі будь-якого з реквізитів, вказаних у статті 75 ОСОБА_1 закону.

У відповідності до правил виготовлення і використання вексельних бланків, затверджених постановою кабінету міністрів України і національного банку України від 10.09.1992 № 528 (яка діяла на момент видачі спірних векселів) а саме: пунктом 1 розділу 2 "використання вексельних бланків", зокрема, встановлено, що вексель підписується керівником та головним бухгалтером юридичної особи та завірюється печаткою.

Як вбачається з спірних простих векселів, оригінали яких оглянуто судом, вони підписані головою правління ВАТ "Прикарпаттяобленерго" та головним бухгалтером та скріплені печаткою ВАТ "Прикарпаттяобленерго".

Згідно ухвал господарського суду у даній справі від 25.12.15 та 27.02.17, Львівським НДІ судових експертиз проведено 2 криміналістичної експертизи з дослідження підписів.

Згідно ст.7 ОСОБА_1 закону якщо на переказному векселі є підписи осіб, нездатних зобов'язуватися за переказним векселем, або підроблені підписи, або підписи вигаданих осіб, або підписи, які з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на переказному векселі або від імені яких переказний вексель був підписаний, то зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є все ж таки юридично дійсними.

В абз.2 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 08.06.07 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" зазначено, що особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення. При розгляді справ такої категорії судам необхідно також враховувати, що у разі схвалення в подальшому особою видачі (передачі) векселя представником без повноважень або з їх перевищенням, відповідальність за векселем на підставі ч.2 ст.241 Цивільного кодексу України несе ця особа, якщо інше не випливає із самого векселя.

За приписами ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи підписані керівником та головним бухгалтером позивача звіти за формою №2 (термінова, квартальна, річна) про випуск, реалізацію та обіг цінних паперів за січень 2002р., січень-грудень 2004 (а.с.25-32 том 3), лист головного бухгалтера позивача від 27.12.2005 №046/7217 (а.с.24 том 3), яким повідомлено відповідача - НАК "Нафтогаз України" про дійсність видачі спірних векселів, що свідчить про обізнаність керівництва позивача про факт видачі векселів та подальше їх схвалення.

Також, не може бути підставою для визнання спірних простих векселів такими, що не мають вексельної сили, та обставина, що у спірних векселях у графі "найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж" зазначено Український кредитний банк та не вказано виду вказаного господарського товариства, з огляду на наступне.

Матеріали свідчать про те, що на кожному спірному векселі міститься відбиток печатки Українського кредитного банку разом із ідентифікаційним кодом вказаної юридичної особи - 14360080.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за пошуком ідентифікаційного номеру 14360080 міститься інформація, що вказаний ідентифікаційний номер юридичної особи належить ПАТ "Акцент-банк" (т.2 арк.44-46).

Факт правонаступництва ЗАТ "Український кредитний банк", який в свою чергу є правонаступником прав та обов'язків "Українського кредитного банку", на ПАТ "Акцент-банк" сторонами не оспорюється.

ОСОБА_1 закон про переказні векселі та прості векселі та ОСОБА_1 України Про цінні папери та фондову біржу (в редакції, чинній станом на дату складення спірних векселів) не містили жодних правил складення такого реквізиту простого векселя як найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж, з огляду на що такий реквізит повинен відповідати вимозі щодо достатньої визначеності юридичної особи.

Згідно з п.1.2 Статуту Закритого акціонерного товариства Український кредитний банк, затвердженого загальними зборами акціонерів ЗАТ Український кредитний банк (протокол №3 від 22.08.2005р.), Закрите акціонерне товариство Український кредитний банк є правонаступником прав та обовязків Українського кредитного банку, який правонаступником прав та обовязків Київського приватного банку Київприватбанк, створеного за рішенням установчих зборів (протокол від 28.05.1992р.) та зареєстрованого Національним банком України 30 жовтня 1992р., реєстраційний №127 (а.с.230 том 2).

Таким чином, незазначення у спірних векселях організаційно-правової форми Українського кредитного банку закритого акціонерного товариства, ще не свідчить про незазначення найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж, оскільки навіть при відсутності у векселі організаційно-правової форми Українського кредитного банку вбачається можливим визначити та ідентифікувати вказану юридичну особу.

Доказів існування іншої юридичної особи з такою назвою Український кредитний банк, ідентифікаційним кодом 14360080 та з іншою організаційно-правовою формою, позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що твердження позивача про відсутність зобов'язання за спірними векселями, за наведених вище обставин, є необґрунтованим та не доведеним, а тому вказана дія вчинена правомірно, відповідно до вказаних вище норм закону. Більш того, факт випуску позивачем спірних векселів доведений належними засобами доказування.

Тобто правовий висновок господарського суду Дніпропетровської області у даній справі є аналогічним правовому висновку господарського суду Івано-Франківської області.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, що діяла на час винесення рішення місцевим господарським судом, господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до абзацу третього п.3.16 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" , Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017р. , обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Дані положення узгоджуються з положеннями частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, що діяла на час прийняття рішення місцевим господарським судом.

Відповідно до пункту 9 частини 1 Розділу XI ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2017р. у справі № 909/548/15, яке набрало законної сили, встановлені обставини, які спростовують заперечення апелянта щодо відсутності у спірного векселя вексельної сили, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду у справі 904/9103/15, а відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються як такі, що суперечать рішенню суду, яке набрало законної сили.

Інші доводи Скаржника зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують висновків до яких дійшов суд апеляційної інстанції переглядаючи справу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи справу, місцевий господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права і дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» 1 000 000 (один мільйон гривень) заборгованості за простим векселем та 7 500 (сім тисяч п'ятсот гривень) судового збору.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що під час перегляду апеляційним господарським судом не було встановлено порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, у відповідності до статті 276 Господарського процесуального кодексу України, рішення місцевого господарського суду у справі 904/1739/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 242, 269, 270, 273, 275 - 276, 281, 282 284, 288 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року у справі № 904/9103/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року у справі № 904/9103/15 залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення подається в порядку, визначеному статтею 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02.01.2018р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя О.В.Чус