РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа № 910/16712/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрросхим"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд Україна"

про стягнення 869 968,11 грн.

за участю представників:

від позивача:Буліч Н.С. - представник за довіреністю б/н від 01.06.2017р.
від відповідача:Симонов А.А. - представник за довіреністю №5517-с від 05.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрросхим" (далі - ТОВ "ТД "Укрросхим", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд Україна" (далі - ТОВ "Хімтрейд Україна", відповідач) про стягнення 869 968,11 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 20-01/16-2ДУ від 20.01.2016 р. в частині повної та своєчасної поставки передплаченого товару.

У позові ТОВ "ТД "Укрросхим" просить суд стягнути з відповідача попередню оплату в сумі 783 360,00 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 86 608,11 грн, а всього - 869 968,11 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав, що порушення строку виконання зобов'язання з поставки товару відбулось внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань з поставки контрагентом ТОВ "Хімтрейд Україна" - виробником продукції ТОВ «НФ Трейдінг Україна». Крім того, зазначив, що внаслідок повернення суми попередньої оплати позивачу, нарахування відсотків на ці кошти не здійснюється, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Також заявив клопотання про залучення ТОВ «НФ Трейдінг Україна» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, у якому судом було відмовлено, як необгрунтованому.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.01.2016 р. між ТОВ "ТД "Укрросхим" (покупець) та ТОВ "Хімтрейд Україна" (постачальник) був укладений договір поставкм товарів № 20-01/16-2ДУ (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов'язується партіями поставляти (передавати) у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати мінеральні добрива (далі - продукція) згідно наступного асортименту (номенклатурі), кількості та за цінами, а саме - селітру аміачну фасовану з доставкою у кількості 5 000 тонн на суму 37 500 000,00 грн. у т.ч. ПДВ.

Згідно з п. 2.1 договору загальна приблизна кількість продукції, що підлягає поставці за цим договором зазначена в п. 1.1 договору. Протягом строку дії договору продукція поставляється партіями в кількості, яка узгоджується між сторонами. Допустимі для постачальника відхилення складають: +/-10% від погодженої кількості партії продукції.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що ціна продукції, що зазначена у п. 1.1 договору є базовою та визначена на умові "СРТ - залізнична станція призначення на території України" (згідно з Правилами "Інкотермс" в редакції 2010 року). Згодою покупця на поставку продукції є попередня оплата за партію товару згідно рахунку-фактури постачальника відповідно до п. 3.5 договору.

Ціна на товар не є фіксованою та протягом дії договору може бути змінена за ініціативою постачальника. У даному випадку постачальник ініціює зміну ціни продукції шляхом виставлення рахунку-фактури, за яким повинна здійснюватись поставка товару (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору покупець сплачує кожну партію продукції, що підлягає постачанню у вигляді 100%-го авансового платежу (передоплати) суми вартості такої партії продукції відповідно до рахунків-фактур постачальника. Ціна на продукцію дійсна протягом зазначеного в рахунку-фактурі строку.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині розрахунків за поставлену продукцію - до їх повного здійснення покупцем, крім випадків, встановлених цим договором або чинним законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідач склав та надав позивачу рахунки на оплату продукції № 7-0916-9 від 07.09.2016 р. на суму 11 750 400,00 грн. та № 20-0916-16-1 від 20.09.2016 р. на суму 2 358 240,00, яка мала бути поставлена позивачу.

Позивач на виконання вищевказаних рахунків сплатив на користь відповідача грошові кошти в загальному розмірі 3 251 040,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку ТОВ "Хімтрейд Україна" від 09.09.2016 р. та від 20.09.2016 р.

Проте, відповідач поставив позивачу лише частину оплаченого ним товару загальною вартістю 2 346 300,00 грн., про що свідчать видаткові накладні № 270916-3 від 27.09.2016 р., № 201016-11 від 20.10.2016 р., № 201016-6 від 20.10.2016 р., № 211016-4 від 21.10.2016 р., № 221216-4 від 22.12.2016 р., № 150217-5 від 15.02.2017 р., № 170217-3 від 17.02.2017 р.

Також з матеріалів справи вбачається, що грошові кошти у сумі 121 380,00 грн. були повернуті відповідачем ТОВ "ТД "Укрросхим", на підставі листа останнього № 506 від 12.04.2017 р., що підтверджується банківською випискою від 12.04.2017 р.

Отже, непоставленим залишився товар на суму 783 360,00 грн. (3 251 040,00 грн. - 2 346 300,00 грн. - 121 380,00 грн.), у зв'язку з чим, 04.07.2017 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою (вих. № 726 від 30.06.2017 р.) повернути попередню оплату в розмірі 783 360,00 грн. Проте, ТОВ "Хімтрейд Україна" відмовило у поверненні вказаних коштів.

За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача попередню плату, перераховану на користь ТОВ "Хімтрейд Україна" у вказаній сумі у судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 ЦК України).

Також частиною 3 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Як вже встановлено судом, вартість оплаченого позивачем і не переданого йому товару становить 783 360,00 грн. Водночас, відповідач доказів, які б підтверджували повернення попередньої оплати за непоставлений товар позивачу або спростовували доводи останнього, суду не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 783 360,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

При цьому посилання відповідача на п. 9.2 договору та доводи про те, що порушення ним строку виконання зобов'язання з поставки товару виникло з вини постачальника відповідача (ТОВ «НФ Трейдінг Україна») суд відхиляє, оскільки виконання зобов'язання перед позивачем з поставки продукції за договором № 20-01/16-2ДУ від 20.01.2016 р. існує саме у ТОВ "Хімтрейд Україна", а не у іншої особи. Крім того, умови договору поставки не передбачають положень, що виробником товару, який зобов'язався поставити відповідач, є саме ТОВ «НФ Трейдінг Україна», а тому відповідач мав можливість вибору будь-якого із виробників продукції, що ним постачається.

Також суд відмовив у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі ТОВ «НФ Трейдінг Україна» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача з тих підстав, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки вказаної особи, яка не є стороною договору поставки № 20-01/16-2ДУ від 20.01.2016 р.

Стосовно іншої частини позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування чужими грошовими коштами на суму 869 968,11 грн., які позивач нарахував на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України та ст.ст. 536, 693 ЦК України, суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 ГК України відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивач вказує, що договором поставки не встановлений розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, а тому обгрунтовує їх нарахування ч. 6 ст. 231 ГК України, відповідно до якої за порушення грошових зобов'язань встановлюються штрафні санкції у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Однак, суд зазначає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, суд вважає, що частина 6 ст. 231 ГК України застосовується для нарахування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу (які позивачем у даному позові заявлені не були), та які є самостійними мірами цивільно-правової відповідальності, та різними за своєю правовою природою із відсотками, передбаченими ст. 536 ЦК України.

У той же час, ч. 3 ст. 693 ЦК України передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до п. 6.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 р. підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

Однак, у судовому засіданні встановлено, що сторони не визначили і не домовились про розмір процентів за користування грошовими коштами на підставі ст.ст. 536, 693 ЦК України, а в законі такий розмір процентів за користування коштами, отриманими у якості попередньої оплати за договором поставки, прямо не встановлений.

Отже, оскільки ні законом, ні умовами укладеного між сторонами договору поставки розмір процентів за користування постачальником чужими грошовими коштами не встановлено, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ "ТД "Укрросхим" частково.

Згідно зі ст. 49 ГПК України у разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати за позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрросхим" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд Україна" про стягнення 869 968,11 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд Україна" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, офіс 415, ідентифікаційний код 40076295) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрросхим" (40030, м. Суми, вул. Ковпака, буд. 4, ідентифікаційний код 14013532) попередню оплату в сумі 783 360 (сімсот вісімдесят три тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 11 750 (одинадцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 40 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 14 грудня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 10 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.