ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

(за результатами розгляду скарги при виконанні судового рішення)

20.12.17 Справа №18/2303/11

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

при секретарі Михатило А.В.

за участю представників:

від скаржника (позивача): не з'явились,

від боржника (відповідача): не з'явились,

від ВДВС: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу на дії Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо виконання рішення у справі №18/2303/11

за позовом Публічного акціонерного товариства " Банк національний кредит"

вул. Тургенєвська, 52/58, м.Київ, 04053

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

про стягнення 207 657,93 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 207 657,93 грн., в тому числі 100 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 49 993,23 грн. заборгованість за процентами, 44 365,44 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 13 299,26 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів.

Рішенням господарського суду від 27.09.2011 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 100 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 49993,23 грн. заборгованості за відсотками, 237,90 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

17.10.2011 видано відповідний наказ.

06.12.2017 до суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства " Банк національний кредит" на дії Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо виконання рішення у справі №18/2303/11, в якій стягувач просить:

1) визнати незаконними дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Мізіної І.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.11.2017;

2) зобов'язати державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Мізіну І.А. винести постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду №18/2303/11 від 17.10.2011 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк національний кредит" заборгованості в сумі 151 903, 36 грн.

Справа №18/2303/11 була знищена у зв'язку із закінченням встановлених строків зберігання, згідно акту №10 від 22.02.2017 Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, що підтверджується довідкою, виданою завідувачем архіву господарського суду Полтавської області.

Як роз'яснив Пленум ВГСУ у п. 3.21 Постанови від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розгляд господарським судом заяв (клопотань), інших звернень у справах, матеріали яких знищено у зв'язку із закінченням встановлених строків зберігання, та вчинення у зв'язку з цим певних процесуальних дій є можливим за наявності у суді належним чином завірених копій процесуальних документів (рішень, ухвал, виданих судом наказів і ін.) або за наявності таких документів у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В архіві господарського суду Полтавської області знаходиться оригінал рішення від 27.09.2011 року по даній справі.

Ухвалою суду від 07.12.2017 скаргу Публічного акціонерного товариства " Банк національний кредит" прийнято до провадження та призначено на 20.12.2017.

Представник скаржника (позивача), відповідача та ВДВС в судове засідання не з'явились.

Від скаржника надійшла заява про розгляд скарги за відсутності уповноваженого представника, в якій зазначив, що вимоги викладені в скарзі підтримує в повному обсязі.

Від ВДВС надійшли заперечення на скаргу (вх. №15489 від 18.12.2017), в яких просить суд розглянути скаргу за відсутності уповноваженого представника.

Боржник (відповідач) про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (повідомлення про вручення ухвали суду наявне в матеріалах справи), про причини неявки суду не повідомив.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (стаття 342 ГПК України).

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить висновку про часткове задоволення скарги виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду від 27.09.2011 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 100 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 49993,23 грн. заборгованості за відсотками, 237,90 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

На виконання рішення суду 17.10.2011 видано наказ.

Як вказує скаржник, 02.11.2017 на адресу Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ним було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного наказу Господарського суду №18/2303/11 від 17.10.2011.

22.11.2017 на адресу Банку надійшов лист відділу ДВС з повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та оригінал виконавчого документа (а.с. 14-15).

У повідомленні про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання № б/н від 13.11.2017 зазначено, що виконавчий документ на відповідає вимогам, передбачених статтею 4 ЗУ «Про виконавче провадження», не зазначено повних відомостей про боржника, а саме не вказано дата народження боржника.

Скаржник стверджує, дії державного виконавця при відмові у прийнятті до виконання виконавчого документа направлені на ухилення від виконання законного рішення суду, що призводить до втрати Банком можливості отримати в ліквідаційну масу значної суми грошових коштів для задоволення вимог кредиторів Банку, чим створюються передумови для порушення економічних інтересів Держави.

ВДВС в свою чергу, стверджує, що згідно п. 3 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Оскільки, на думку ВДВС, боржником у даному наказі є фізична особа, відсутня технічна можливість відкрити виконавче провадження, а саме без дати народження боржника фізичної особи.

Обов'язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

З наведеної вище норми вбачається, що дата народження боржника зазначається для фізичної особи, а не для фізичної особи - підприємця.

Крім того, зазначення дати народження боржника спрямовано на ідентифікацію особи. В даному випадку особа боржника ідентифікована шляхом зазначення ідентифікаційного коду.

При цьому суд зазначає, що статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За даних обставин, суд приходить висновку, що дії Державного виконавця є незаконними, оскільки наказ відповідає вимогам Закону, а скарга в частині визнання незаконними дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Мізіної І.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.11.2017, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги скаржника про зобов'язання державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Мізіну І.А. винести постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду №18/2303/11 від 17.10.2011, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

В статті 3 ЗУ "Про виконавче провадження", зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Як вбачається з поданої скарги та її матеріалів, оригінал наказу №18/2303/11 повернуто скаржнику, а отже зобов'язати державного виконавця вчинити будь які дії без пред'явленого до виконання виконавчого документу є неможливим.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно ч. 2 статті 343 ГПК України, у разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 234, 342-344 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Мізіної І.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.11.2017.

3.В задоволенні вимог про зобов'язання державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Мізіну І.А. винести постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду №18/2303/11 від 17.10.2011 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк національний кредит" заборгованості в сумі 151 903, 36 грн. відмовити.

4. Копії ухвали направити сторонам по справі та ВДВС.

Суддя Кульбако М.М.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи - з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ст..ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.