РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017Справа №910/17605/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Фідленс»

До відповідача-1 приватного акціонерного товариства «Агропромислова Компанія»

До відповідача-2 приватного підприємства «Вікторіа»

Про стягнення 1199269,74 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Драчук С.В. (за дов.)

від відповідачів не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Фідленс» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Агропромислова Компанія» (відповідача-1) та приватного підприємства «Вікторіа» (відповідача-2) про стягнення 1199269,74 грн.. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 1000,00 грн. боргу, 1000,00 грн. інфляційних, а з відповідача-1 - 1189070,00 грн. боргу, 8199,74 грн. інфляційних.

Позовні вимоги до відповідача-1 мотивовані порушенням останнім взятих на себе зобов'язань щодо оплати за поставлений товар за договором поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 19-Д від 03.02.2017. Вимоги до відповідача-2 ґрунтуються на договорі поруки № 3103/17 від 31.03.2017.

Суд своєю ухвалою від 12.10.2017 порушив провадження у справі № 910/17605/17.

Приватне акціонерне товариство «Агропромислова Компанія» подало ряд клопотань, а саме:

- про об'єднання в одне провадження справ № 910/17605/17, № 910/17604/17 та № 910/17865/17.

Відповідно до ст. 58 ГПК України, суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

У розумінні вимог Господарського процесуального кодексу України суддею у справі є суддя, який визначений автоматизованою системою документообігу суду для розгляду конкретної справи (ст. 2-1 ГПК України). Порушення такого порядку визначення судді є безумовною підставою для відводу судді (ст. 20 ГПК України).

Оскільки справи № 910/17604/17, № 910/17865/17 та справа № 910/17605/17 знаходяться у провадженні різних суддів, їх об'єднання зі справою № 910/17605/17 є неможливим та таким, що не передбачено законом. З огляду на це суд відмовив у задоволенні клопотання.

- про направлення матеріалів справи за підсудністю до господарського суду Запорізької області, у зв'язку з місцезнаходженням одного з відповідача у м. Мелітополі, Запорізької області.

Відповідно до ст.15 ГПК України, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Місцезнаходженням приватного підприємства «Вікторія» є м. Київ, що свідчить про те, що справа прийнята господарським судом міста Київ з додержанням правил територіальної підсудності.

З огляду на це суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про направлення матеріалів справи за підсудність до Господарського суду Запорізької області.

- про зупинення провадження у справі № 910/17605/17 до вирішення справи № 910/19388/17 за позовом приватного акціонерного товариства «Агропромислова Компанія» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Фідленс» та приватного підприємства «Вікторія» про визнання недійсним договору поруки № 3103/17 від 31.03.2017.

Суд відхилив клопотання як необґрунтоване - відсутні обставини, які би свідчили про неможливість вирішення справи № 910/17605/17 до вирішення справи № 910/19388/17.

Відповідач-2 визнав позовні вимоги та зазначив, що після порушення провадження у справі сплатив позивачеві 1000,00 грн. боргу та 1000,00 грн. інфляційних (платіжне доручення № 2666 від 24.11.2017).

Відповідач-1 відзиву на позов не надав, прибуття в судове засідання своїх представників не забезпечив, про причини неприбуття суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

03.02.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Фідленс» (постачальник) та приватне акціонерне товариство «Агропромислова Компанія» (покупець) уклали договір поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 19-Д (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник продає, а покупець купує на умовах даного Договору товар, в кількості, асортименті, цінах та умовах поставки («ІНКОТЕРМС 2010»), що обумовлюються в додатках або в специфікаціях або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Покупець зобов'язався сплатити вартість товару в розмірі 100% на умовах відстрочення кінцевого розрахунку протягом 60 календарних днів з дня відвантаження товару зі складу постачальника (дата зазначена у видатковій накладній) (п. 2.3 Договору).

31.03.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Фідленс» (кредитор) та приватне підприємство «Вікторіа» (поручитель) уклали договір поруки № 3103/17 (далі - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником (приватним акціонерним товариством «Агропромислова Компанія») зобов'язань за Договором, укладеним між боржником та кредитором, зокрема поручитель відповідає перед кредитором за виконання грошових зобов'язань (оплата основного боргу, пені, відсотків річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом).

В період з 03.04.2017 по 12.07.2017 позивач поставив відповідачу-1 товар на загальну суму 1246070,40 грн..

Відповідач-1 за товар сплатив частково, внаслідок чого у нього виник борг на суму 1190070,00 грн..

Станом на день розгляду справи 1190070,00 грн. боргу відповідач-1 не погасив.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача-1 перед позивачем в сумі 1190070,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем-1 не спростований.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, який судом прийнято як вірний, з відповідача-1 підлягає стягненню 9199,74 грн. інфляційних.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Як випливає із ст. 553 ЦК України, договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Договір поруки не передбачає виникнення або, навпаки, припинення будь-яких прав та обов'язків боржника. Він зазвичай лише здійснює підготовчі дії до укладення договору поруки, підшукуючи поручителя і одержуючи його згоду.

Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Частиною 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач заявив до стягнення солідарно з відповідачів 1000,00 грн. боргу та 1000,00 грн. інфляційних.

Оскільки відповідач-2 під час розгляду справи в суді сплатив позивачеві 1000,00 грн. боргу та 1000,00 грн. інфляційних, провадження у справі в частині вимог до відповідача-2 підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача-1 1189070,00 грн. боргу, 8199,74 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача-1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Агропромислова Компанія» (вул. Героїв України, 175, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319, код 31914947) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Фідленс» (вул. Шевченка, 82, кімната 7, селище міського типу Варва, Варвинський район, Чернігівська область, 17600, код 40840,00 грн. боргу, 8199,74 грн. інфляційних, 17989,05 грн. судового збору.

Припинити провадження у справі в частині вимог до приватного підприємства «Вікторіа».

Повний текст рішення складено 27.12.2017

Суддя С. А. Ковтун