КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 910/1897/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

За участі представників:

від позивача: Авдєєв В.В. - представник

від відповідача: Герасимчук О.А. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 року у справі № 910/1897/17 (суддя: Кудрельчук І.Д.)

за позовом Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери»

до Компанії «Свіспорт Інтернешнл Лтд.» (Swissport International Ltd.)

про розірвання договору про надання юридичних послуг

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське об'єднання «Лавринович і Партнери» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до компанії «Свіспорт Інтернешнл Лтд.» (Swissport International Ltd.) про розірвання договору про надання юридичних послуг від 08.11.2012 № 08/11-01 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами та угодами про внесення змін, укладеного Об'єднанням і Компанією.

Рішенням Господарського суду міста Києва 27.09.2017 року у справі № 910/1897/17 в задоволенні позовних вимог Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери» відмолено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Адвокатське об'єднання «Лавринович і Партнери» звернулося до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 року у справі № 910/1897/17 та прийняти нове рішення по справі, яким позовні вимоги Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що су першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 22.11.2017.

Представник відповідача 22.11.2017 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні 22.11.2017 оголошено перерву до 14.12.2017.

13.12.2017 представником позивача подано додаткові письмові пояснення.

Представники сторін у судове засідання з'явились, та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

08.11.2012 між позивачем (виконавець) і відповідачем (замовник) було укладено Договір про надання юридичних послуг від 08.11.2012 № 08/11-01 (надалі - Договір), за умовами якого:

- виконавець зобов'язується надати замовнику юридичні послуги, які визначені у пункту 1.2 Договору, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги та оплати їх своєчасно і в повному обсязі згідно з умовами Договору (пункт 1.1 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов'язань, передбачених Договором (пункт 8.1 Договору);

- у разі взаємної згоди відносно припинення дії Договору сторони укладають відповідну угоду в тій же формі, в якій був укладений Договір. У випадку, якщо сторони не дійдуть згоди щодо припинення дії Договору, спір врегульовується у порядку передбаченому статтею 9 Договору (пункт 8.2 Договору);

- сторони докладають всіх зусиль для врегулювання всіх спорів, що виникли в ході виконання або в зв'язку з Договором, шляхом переговорів (пункт 9.1 Договору);

- якщо таке врегулювання виявиться неможливим, і сторони не зможуть дійти згоди щодо спору, останній підлягає врегулюванню у судовому порядку із застосуванням матеріального права України (пункт 9.2 Договору).

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, за правовою природою укладений сторонами Договір є договором з надання юридичних послуг.

Позивач звернувся з позовом про розірвання Договору, посилаючись на те, що:

- 28.09.2016 Об'єднанням було надіслано Компанії лист з пропозицією про розірвання Договору з двома примірниками проекту договору про розірвання Договору, які були підписані позивачем;

- 01.12.2016 позивач отримав від відповідача листа, в якому Компанія не погодилася на розірвання Договору на умовах, запропонованих Об'єднанням у проекті договору про розірвання Договору;

- натомість позивач категорично не згоден з умовами розірвання Договору, які були запропоновані відповідачем.

У свою чергу, Компанія проти задоволення позову заперечувала, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем не доведено факт порушення його прав відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Статтею 907 Цивільного кодексу України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Частинами першою та другою статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зі змісту Договору вбачається, що Договір може бути розірвано за взаємною згодою, а у випадку недосягнення домовленості з приводу розірвання, то вказаний спір підлягає розгляду у судовому порядку.

Разом з тим, з листування сторін вбачається, що вони дійшли згоди щодо розірвання Договору, ні позивач, ані відповідач не заперечують проти самого факту розірвання.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності спору в частині розірвання Договору.

Однак, сторони не досягли згоди щодо форми і змісту правочину про розірвання Договору

Так, зі змісту проекту договору про розірвання Договору вбачається, що позивач пропонує розірвати Договір з моменту підписання проекту про його розірвання.

У свою чергу, відповідач у своєму листі від 01.12.2016 № б/н запропонував внести умови щодо відсутності претензій та конфіденційності.

Слід зазначити, що позивач просить суд лише розірвати Договір

Відповідно до частин першої - четвертої статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З огляду на викладене позивач не довів чим порушено його права, так як відповідач проти розірвання Договору не заперечує.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 року по справі № 910/1897/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/1897/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко