РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017Справа №910/18786/17

За позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАУЕР"

про стягнення 21 931,90 грн.

за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАУЕР"

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал"

про стягнення 19 355, 96 грн. збитків та зобов'язання вчинити дії

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): Антофій М.О. - за довіреністю № 29 від 10.07.2017 року;

від відповідача за зустрічним (позивача за зустрічним): Чернявська В.П. - за довіреністю № 58-17 від 22.03.2017 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАУЕР" про стягнення 21 931,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 19 окремо індивідуально визначеного майна, що перебуває у стильній власності територіальних громад Полтавської області від 10.12.2012 року та Додаткової угоди № 1 від 01.04.2016 року до нього в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, зокрема, ПДВ у її складі, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед орендодавцем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18786/17 та призначено її розгляд на 22.11.2017 року.

У судовому засіданні 22.11.2017 року та 06.12.2017 року на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 06.12.2017 року та 13.12.2017 року відповідно.

22.11.2017 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАУЕР" надійшла зустрічна позовна заява до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про стягнення 19 355, 96 грн. збитків та зобов'язання вчинити дії, а саме зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за період з 09.12.2016 року по 10.11.2017 року.

В обґрунтування заявленого зустрічного позову ТОВ «Укртауер» посилається на невиконання КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» зобов'язань щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складених орандарем податкових накладних з податку на додану вартість від операцій з надання послуг згідно договору оренди, внаслідок чого ТОВ «Укртауер» не надано податковий кредит на суму 43 687,45 грн. та понесені збитки в сумі 19 355,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2017 року прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАУЕР" до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про стягнення 19 355,96 грн. збитків та зобов'язання вчинити дії.

В судові засідання 22.11.2017 року, 06.12.2017 року та 13.12.2017 року з'явились уповноважені представники сторін.

21.11.2017 року через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшов супровідний лист № юр/3543 від 20.11.2017 року, який разом з доданими до нього документами судом долучений до матеріалів справи.

05.12.2017 року через відділ діловодства суду від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшов супровідний лист № юр/3811 від 04.12.2017 року та відзив на зустрічну позовну заяву № юр/3812 від 04.12.2017 року, в якому позивач (відповідач за зустрічним позовом) заперечує проти зустрічних позовних вимог, посилаючись на абзац 4, 5 п.п.198.6 Податкового кодексу, згідно якого якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість , таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладеної/розрахунку коригування, отже право позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) на отримання податкового кредиту не є порушеним, оскільки вищевказаний строк для отримання податкового кредиту не сплинув. Документи судом долучені до матеріалів справи.

06.12.2017 року через відділ діловодства від позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) надійшли письмові пояснення б/н від 06.12.2017 року, які судом долучені до матеріалів справи.

13.12.12017 року через канцелярію суду представником позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) подані пояснення щодо суті спору б/н від 13.12.2017 року, які судом долучені до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних у матеріалах справи, на час проведення судового засідання 13.12.2017 року позивачем суду не надано.

В судових засіданнях 06.12.2017 року та 13.12.2017 року представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом в судових засіданнях 06.12.2017 року та 13.12.2017 року позовні вимоги в частині несплати ПДВ визнав в повному обсязі.

В судових засіданнях 06.12.2017 року та 13.12.2017 року представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) підтримав зустрічні позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) в судових засіданнях 06.12.2017 року та 13.12.2017 року проти зустрічних позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву та просив відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 13.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 10 грудня 2012 року між Комунальним підприємством Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом), орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТАУЕР» (відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), орендар за договором) було укладено Договір № 19 окремо індивідуально визначеного майна, що перебуває у стильній власності територіальних громад Полтавської області (далі - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області (далі - Майно) споруду - конструкцію освітлювальної опори, розташовану на асфальтованому покритті (8,0 м х 8,0 м), при цьому з одного боку опори розміщені два бетонні блоки (2400мм х 400 мм х 600 мм). Конструкція опори представляє собою окремо стоячу споруду, яка складається із залізобетонної платформи висотою 2,0 м та конічного залізобетонного стояка висотою 22,0 м від поверхні землі, що і передбачений в якості опори для освітлення, знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Південна, 6 (територія водозабору № 2).

Згідно п.п. 2.1, 2.2 Договору вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням цього Договору та Акту приймання-передачі вказаного майна (Додаток № 1). Передача майна не припиняє права власності на нього орендодавця, а орендар користується ним протягом терміну дії договору оренди.

Судом встановлено за матеріалами справи, що у відповідності до умов Договору позивач за первісним позовом як орендодавець передав, а відповідач за первісним позовом як орендар прийняв в орендне користування окремо індивідуально визначене майно з- залізобетонну опору - 1 штука, блоки ФБС 24-5-6 - 2 штуки, загальною вартістю 15980,00 грн. без ПДВ, що підтверджується підписаним представниками орендодавця та орендаря та скріпленим печатками сторін Актом приймання - передачі в оренду окремо індивідуально визначеного майна за адресою: м. Полтава, вул. Південна, 6 від 10.12.2012 року (Додаток № 1 до Договору), копія якого наявна в матеріалах справи.

За таких обставин господарським судом встановлено, що Комунальним підприємством Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» було належним чином виконано свій обов'язок з передачі орендарю на підставі спірного Договору оренди орендованого майна в строкове платне користування, а відповідачем за первісним позовом, у свою чергу, прийнято орендоване майно без будь-яких зауважень.

Факт отримання в оренду та подальше користування окремо індивідуально визначеним майном відповідачем за первісним позовом не заперечувався.

Відповідно до п.3.1 Договору на строк дії цього договору майно передається орендареві в строкове платне користування. Розмір орендної плати визначається відповідно до Методики розрахунку, затвердженим рішенням сесії Полтавської обласної ради від 28.12.2006 р.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції (п.3.3 Договору).

Розрахунок розміру орендної плати за користування майном відображається в Акті розрахунків (Додаток №2) додається до цього договору і є невід'ємною частиною та на момент укладення договору розмір орендної плати за перший місяць оренди складає 3430,00 грн. з ПДВ (п.3.2 Договору).

Зокрема, між сторонами 01.06.2016 року укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами п. 3 якої сторони домовились, що з 01.04.2016 р. розмір місячної орендної плати, згідно додатка № 1 до даної Угоди, становить без ПДВ 8644,83 грн. (вісім тисяч шістсот сорок чотири грн. 83 коп.), додатково ПДВ 20% - 1728,97 грн.(одна тисяча сімсот двадцять вісім грн. 97 коп.) та разом з ПДВ становить 10 373,80 грн.(десять тисяч триста сімдесят три грн. 80 коп.). Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць. Нарахування орендної плати проводиться щомісячно, починаючи з 09.11.2015 р. по 08.10.2018 р. Нарахування орендної плати у розмірі, що передбачений п. 3 даної угоди, проводиться щомісячно з 01.04.2016 р. по 08.10.2018 р. Підтвердженням для розрахунків з надання послуг, оренди майна та факту надання таких послуг є належним чином підписаний обома сторонами Акт виконаних робіт/послуг (далі - Акт). При застосуванні індексу інфляції орендодавець надає орендареві розрахунок розміру орендної плати за відповідний місяць або зазначає його безпосередньо у Акті.

Починаючи з 01.09.2016 року орендодавець зобов'язується не пізніше останнього календарного дня звітного місяця, складати два екземпляри Акту та надавати їх орендареві разом із рахунком на оплату не пізніше 5 (п'ятого) числа місяця наступного за звітним. У разі несвоєчасного отримання вище вказаних документів орендар має право затримати оплату на термін доки документи не будуть фактично отримані.

Орендна плата за відповідний звітний місяць здійснюється орендарем до 10-го (десятого) числа місяця, наступного за звітним на підставі отриманого рахунку на оплату та Акту.

Окрім того, сторонами підписано Акт узгодження розрахунків плати за оренду окремо індивідуально визначеного майна за адресою: м. Полтава, вул. Південна, 6 (додаток № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору), який вступає в силу з моменту підписання, та згідно якого загальна вартість орендованого майна, згідно незалежної оцінки станом на 31 березня 2016 року - 109198 грн., без ПДВ (108300 грн.+898 грн.). Орендна ставка у відсотках до незалежної експертної оцінки орендованого майна - 95%.

Розмір річної орендної плати за орендоване майно - 103738,10 грн. (без ПДВ) (109198 грн. х 95 %). Розмір місячної орендної плати за орендоване майно - 8644,84 грн. (без ПДВ) (103738,10 грн. /12 міс.). Розмір місячної орендної плати за орендоване майно - 10373,80 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п.7.1 Договору строк дії договору оренди 2 роки 11 місяців з 10.12.2012 року по 09.11.2015 р. Договір має силу протягом всього строку дії, а також у випадках, коли після його укладання законодавством встановлені правила, що погіршують становище орендаря. Після закінчення строку Договору, його дія продовжується автоматично на той самий строк та на таких самих умовах, як це передбачено цим Договором, крім випадків, коли орендар письмово повідомить орендодавця про припинення дії Договору за один місяць до закінчення строку дії Договору.

Додатковою угодою № 1 від 01.04.2016 року до Договору у зв'язку з відсутністю заяви про припинення дії договору, Договір № 19 оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області від 10.12.2012 р. визнано продовженим на 2 роки 11 міс.

При цьому сторони домовились вважати Договір № 19 оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області від 10.12.2012 р. поновленим з 09.11.2015 р. по 08.10.2018 р.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно

Докази того, що сторони узгодили інший розмір, склад та строк сплати орендної плати за Договором, ніж передбачено у вказаних пунктах Договору та Додаткової угоди № 1 від 01.04.2016 року до Договору, в матеріалах справи відсутні.

При цьому в матеріалах справи наявні складені позивачем за первісним позовом відповідно до умов Договору акти прийняття - здачі робіт (надання послуг) на оплату оренди споруди за листопад 2016 року - вересень 2017 року року на загальну суму 131 591,52 грн., а саме: № ОУ-0001814 від 15.11.2016 року на суму 11 247,43 грн. (в т.ч. 1874,57 грн. ПДВ), № ОУ-0002049 від 09.12.2016 року на суму 11 449,88 грн. (в т.ч. 1908,31 грн. ПДВ), № ОУ-0000001 від 11.01.2017 року на суму 11 552,93 грн. (в т.ч. 1925,49 грн. ПДВ), № ОУ-0000165 від 13.02.2017 року на суму 11 680,01 грн. (в т.ч. 1946,67 грн. ПДВ), № ОУ-0000383 від 17.03.2017 року на суму 11 796,81 грн. (в т.ч. 1966,81 грн. ПДВ), № ОУ-0000571 від 13.04.2017 року на суму 12 009,15 грн. (в т.ч. 2001,52 грн. ПДВ), № ОУ-0000767 від 15.05.2017 року на суму 12 117,23 грн. (в т.ч. 2019,54 грн. ПДВ), № ОУ-0000986 від 12.06.2017 року на суму 12 274,75 грн. (в т.ч. 2045,797 грн. ПДВ), № ОУ-0001181 від 11.07.2017 року на суму 12 471,15 грн. (в т.ч. 2078,52 грн. ПДВ), № ОУ-0001306 від 10.08.2017 року на суму 12 496,09 грн. (в т.ч. 2082,68 грн. ПДВ), № ОУ-0001765 від 11.09.2017 року на суму 12 496,09 грн. (в т.ч. 2082,68 грн. ПДВ).

Вказані акти підписані орендодавцем та орендарем без зауважень та, як випливає з їх змісту, засвідчують, що послуги надані виконавцем в повному обсязі, з належною якістю та відповідають умовам Договору та Додаткової угоди № 1 до нього.

Доказів опротестування виставлених позивачем за первісним позовом за період листопад 2016 року - вересень 2017 року актів до суду не надходило, будь-які заперечення з боку відповідача за первісним позовом щодо повного та належного виконання КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» умов Договору в частині надання в оренду майна відсутні.

В свою чергу суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за висновками суду, підписання без зауважень орендодавцем (КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал») та орендарем (ТОВ «Укртауер») актів прийняття - здачі робіт (надання послуг), які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, зокрема, як факт виконання КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» зобов'язання з надання в оренду майна відповідачеві за первісним позовом, так і факт виникнення у останнього зобов'язання з її оплати, та є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за надане в оренду майно.

Окрім того, як зазначено позивачем за первісним позовом в позовній заяві, підтверджено представником позивача за первісним позовом в судових засіданнях, а також відповідачем не заперечувалось, орендарем було здійснено часткову сплату орендної плати за Договором в сумі 109 659,62 грн.

Проте, орендарем не сплачувалась частина орендної плати в розмірі податку на додану вартість, включеного до складу орендних платежів, в сумі 21 931,90 грн., що також відповідачем за первісним позовом не заперечувалось та підтверджено письмово, отже розмір заборгованості відповідача за первісним позовом з орендної плати за листопад 2016 року - жовтень 2017 року враховуючи здійснену оплату, становить 21 931,90 грн.

Згідно ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З метою досудового врегулювання спору позивач за первісним позовом звертався до відповідача за первісним позовом з претензією № 4/2964 від 04.10.2017 року щодо сплати заборгованості, копія якої наявна в матеріалах справи.

Факт надсилання претензії на адресу ТОВ «Укртауер» підтверджується наявною в матеріалах справи копією фіскального чеку № 2226 від 04.10.2017 року.

Проте, вказана претензія залишена орендарем без відповіді та задоволення.

Таким чином, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач за первісним позовом зазначив, що внаслідок порушення відповідачем за первісним позовом зобов'язань щодо сплати орендної плати відповідно до умов Договору та Додаткової угоди № 1 до нього, у відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом виникла заборгованість в розмірі 21 931,90 грн. з ПДВ в складі орендної плати, які позивач за первісним позовом просив стягнути в поданій суду позовній заяві.

В свою чергу, відповідачем за первісним позовом - Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртауер» подано до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про стягнення 19 355,96 грн. збитків та зобов'язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за період з 09.12.2016 року по 10.11.2017 року.

В обґрунтування заявленого зустрічного позову ТОВ «Укртауер» посилається на невиконання КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» як орендодавцем передбачених ст. 201 Податкового кодексу України зобов'язань щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складених орандарем податкових накладних з податку на додану вартість від операцій з надання послуг згідно спірного Договору оренди, що позбавило позивача за зустрічним позовом права на віднесення сум сплаченого ПДВ по здійснених операціях до складу податкового кредиту у розмірі 43 687,45 грн. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртауер» понесені збитки в сумі 19 355,96 грн., стягнути які на підставі ст.ст. 224, 225 ГК України позивач за зустрічним позовом просить суд.

Окрім того, однією з зустрічних позовних є вимога про зобов'язання КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, складені Комунальним підприємством Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на дату виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість від операцій з надання послуг згідно Договору оренди окремо індивідуально визначеного майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад Полтавської області №19 від 10.12.2012 року за період з 09.12.2016 року по 10.11.2017 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги первісного позову підлягають задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України та §5 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). В силу частини 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне визначення договору оренди міститься і в ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно з абзацами другим, п'ятнадцятим статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

При цьому оскільки орендоване майно є комунальною власністю, то відносини сторін даного Договору регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним законом з питань оренди комунального майна та, відповідно до частин 1, 2 ст. 1, регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, або майна, що перебуває у комунальній власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Зокрема, як зазначалось судом вище, матеріалами справи належним чином підтверджується передача орендованого майна - залізобетонної опори та двох блоків, що знаходяться за адресою: місто Полтава, вул. Південна, 6, в оренду відповідачеві за первісним позовом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 762 Цивільного кодексу України та статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 19 зазначеного Закону ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», умов Договору та п. 3 Додаткової угоди № 1 до Договору орендар зобов'язувався сплачувати орендну плату до 10-го числа місяця, наступного за звітним тощо.

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом, закріпленим у частині 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 654 Цивільного Кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як зазначалось судом вище, умовами Договору та Додаткової угоди № 1 до нього визначені розмір орендної плати 10373,80 грн. та включення до її складу податку на додану вартість (1728,97 грн.), а саме пунктом 3.2 Договору, п. 3 Додаткової угоди № 1 до нього та Актом узгодження розрахунків плати за оренду окремо індивідуально визначеного майна (додаток № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору).

При цьому згідно п.7.2 Договору зміна умов або розірвання договору може мати місце за погодженням сторін. Зміни і доповнення, що вносяться в договір, розглядаються в місячний термін після їх подання. Одностороння відмова від виконання договору або внесення змін не допускається.

Відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) та його представником повідомлено, що ТОВ «Укртауер» починаючи з листопада 2016 року здійснювалась оплата орендної плати за Договором за виключенням суми ПДВ.

Статтею 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Статтею 632 ЦК передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 762 ЦК України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру орендної плати за користування майном.

Враховуючи наведене, орендна плата за оренду майна державної та комунальної власності є регульованою ціною і в разі законодавчої зміни її розміру нормами чинного законодавства передбачено можливість внесення відповідних змін до умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

Наразі умовами п. 3.8 Договору, укладеного між сторонами, останні передбачили можливість перегляду розміру орендної плати на вимогу однієї із сторін на умовах, визначених ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та зміни орендних ставок, затверджених власником майна на підставі Додаткової угоди, що укладається сторонами.

Натомість доказів наявності додаткової угоди до спірного Договору оренди окремо індивідуально визначеного майна в частині зміни розміру орендної плати, укладеної між сторонами як в добровільному, так і в судовому порядку, матеріали справи не містять.

Отже, аналіз наведених норм права та приписів частини другої статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» дає підстави для висновку, що до моменту внесення змін до Договору орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату у розмірі, передбаченому чинним договором оренди, включаючи суму ПДВ, в зв'язку з чим, за висновками суду, правові підставі для здійснення перерахунку орендної плати та виключення з її складу ПДВ відсутні, нарахування орендної плати за спірний період здійснюється за умовами Договору та Додаткової угоди № 1 до нього.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також суд зауважує, що за загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України). Ці підстави наведено у ст. ст. 599 - 601, 604- 609 ЦК України.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Отже, з наданих позивачем за первісним позовом доказів вбачається, що орендодавець взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу за первісним позовом згідно Договору в оренду окремо індивідуально визначене майно за адресою: м. Полтава, вул. Південна, 6, а відповідач за первісним позовом в порушення умов Договору та Додаткової угоди № 1 до нього в обумовлений строк не сплатив частину орендну плату в розмірі ПДВ, включеної до останньої, та має перед позивачем за первісним позовом заборгованість зі сплати 21931,90 грн. ПДВ в складі орендної плати.

Згідно частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В свою чергу Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору № 19 окремо індивідуально визначеного майна, що перебуває у стильній власності територіальних громад Полтавської області від 10.12.2012 року та Додаткової угоди № 1 від 01.04.2016 року до нього та/або їх окремих положень суду не надано.

Згідно ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Зважаючи на встановлені обставини справи та приписи вищевикладених правових норм, а також оскільки на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач за первісним позовом суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем за первісним позовом, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 21 931,90 грн. ПДВ в складі орендної плати позивачем за первісним позовом нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню у вказаній сумі.

Щодо заявлених позивачем за зустрічним позовом (відповідачем за первісним позовом) позовних вимог про стягнення з КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» 19 355,96 грн. збитків та зобов'язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за період з 09.12.2016 року по 10.11.2017 року суд зазначає, що згідно зі ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Норми ст. 201 Податкового кодексу України, до яких відсилають правила п. 198.6 ст. 198 цього Кодексу, регулюють відносини, пов'язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов'язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов'язки учасників податкових відносини, пов'язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов'язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Так, у відповідності до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 201.62 цієї статті податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з абзацами 1, 3 п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

За приписами вказаного пункту реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом), внаслідок порушення КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» приписів ст. 201 Податкового кодексу України шляхом не здійснення реєстрації складених податкових накладних за період 09.12.2016 року по 10.11.2017 року їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач за зустрічним позовом позбавлений права на віднесення сум ПДВ по здійснених операціях до складу податкового кредиту у розмірі 43 687,45 грн. та зазнав збитків в сумі 19 355,96 грн.

Судом встановлено за матеріалами справи та підтверджено представником відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом), що КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» як орендарем за спірний період складені податкові накладні, копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте, як зазначає відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) останні не були вчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки у зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" від 16.07.2015, доповнено п.2001-4 ст.2001 Податкового кодексу України підпунктом «в», яким обумовлено зарахування на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Отже, змін на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватись суми субвенцій з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п.2001.3 ст.2001 Податкового кодексу України.

На даний час сума реєстраційного ліміту на спец рахунку платника ПДВ КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» набула від'ємного значення, що підтверджується витягом щодо суми податку, на яку платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в системі електронного адміністрування ПДВ № 4464241 від 04.12.2017 року, внаслідок чого відповідач за зустрічним позовом що не має можливості вчасно зареєструвати виписані контрагентам податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому згідно знесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо стабілізації розрахунків на Оптовому ринку електричної енергії України» № 2198-VIII від 09.11.2017 року змін до п.п. 4, 5 п.п.196.6 ст. 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Окрім того суд звертає увагу на встановлений судом та не заперечений позивачем за зустрічним позовом (відповідачем за первісним позовом) факт несплати останнім за період листопад 2016 року - жовтень 2017 року податку на додану вартість у складі орендної плати, яка підлягала сплати за умовами спірного Договору.

Таким чином, враховуючи вищезазначені приписи чинного законодавства та спірний податковий період, оскільки вказаний строк для отримання податкового кредиту не сплинув, право позивача за зустрічним позовом - ТОВ «Укртауер» на отримання податкового кредиту не є порушеним, в зв'язку з чим за висновками суду правові підставі для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що первісний позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що позивач за зустрічним позовом не довів в розумінні приписів ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а також у зв'язку з відсутністю правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог у даній справі, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні зустрічного позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати за розгляд судом первісного та зустрічного позовів покладаються судом на відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 29, 32, 33, 49, 60, 78, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртауер» (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, будинок 11, літера «А», ) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (36020, м.Полтава, вул. Пилипа Орлика, 40-а, код 03361661) 21 931 (двадцять одну тисячу дев'ятсот тридцять одну) грн. 90 коп. - боргу за користування майном, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - судового збору.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М.Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 28.12.2017 року.