ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.11.2017р. Справа №20/598

за заявою: №1001ВИХ-17-5755 від 09.11.2017р. Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Київ про видачу дубліката наказу та заміну сторони по справі:

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: Міського комунального підприємства «Артемівськтепломережа», м.Артемівськ

про стягнення 729544,36 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Без виклику представників сторін

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.11.2002р. (суддя Донець О.Є.) позов Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Міського комунального підприємства «Артемівськтепломережа» задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 679929,20 грн основого боргу, 10416,73 грн пені, 1700 грн держмита, 118 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; надано розстрочку виконання рішення, зобовязано відповідача сплачувати основний борг та пеню протягом 2002р. березня 2003р. з щомісячним внесенням платежів у розмірі 138069,19 грн.

Як зазначає заявник, 02.12.2002р. на виконання вказаного рішення господарським судом Донецької області було видано відповідний наказ.

14.11.2017р. Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду Донецької області із заявою №1001ВИХ-17-5755 від 09.11.2017р. про:

- заміну позивача у справі №20/598 з Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на її правонаступника Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд.9/1, );

- видачу дубліката наказу господарського суду Донецької області від 02.12.2002р. №20/598.

У звязку із відрахуванням зі штату судді Донця О.Є., 14.11.2017р. було здійснено повторний автоматичний розподіл справи, внаслідок чого справу №20/598 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

Розглянувши вказану заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає про наступне:

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

За приписами ст.129 Основного Закону України обов'язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

У п.18 рішення Європейського суду від 12.05.2011р. у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатує, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

Згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За приписами ч.1 ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.120 зазначеного кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

За змістом ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла станом на 02.12.2002р.) примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (в відповідній редакції) встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарських судів підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до ч.1 ст.24 вказаного нормативно-правового акту державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Як вбачається з матеріалів розглядуваної заяви, 31.05.2005р. постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Донецького обласного управління юстиції ОСОБА_1, прийнято до виконання виконавче провадження №10/зв. тепло від 01.07.2004р. про стягнення з МКМ «Артемівськтепломережа», зокрема, за наказом №20/598 від 02.12.2002р. на користь ДК «Укртрансгаз» - 692163,73 грн.

Відтак, вирішуючи питання видачі дубліката наказу у справі №20/598, суд виходить з того, що строк, встановлений для предявлення наказу до виконання не сплив, з огляду на подання зазначеного виконавчого документу до державного виконавця та відсутністю доказів, які б свідчили про його повернення на адресу стягувача.

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із запитом №1001ВИХ-17-4809 від 29.09.2017р. щодо надання інформації про вчинення державним виконавцем дій з виконання наказу господарського суду Донецької області №20/598 від 02.12.2002р. та надання копій матеріалів виконавчого провадження.

У відповідь на зазначений запит, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив стягувача, що у зв'язку з проведенням на території міста Донецька активної фази антитерористичної операції надати інформацію щодо виконання наказу господарського суду Донецької області №20/598 від 02.12.2002р. та копії виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки вказані документи залишені на непідконтрольній українській владі території (лист №3194/02.2-35 від 30.10.2017р.).

Таким чином, з огляду на представлені заявником документи, приймаючи до уваги, що наказ №20/598 від 02.12.2002р. предявлявся стягувачем до виконання, але був втрачений відділом державної виконавчої служби з незалежних від державного виконавця причин, за висновками суду, наявні підстави для видачі дубліката вказаного виконавчого документа.

Водночас, пунктом 2.3 рішення №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (частина перша статті 116 Кодексу). Системний аналіз статей 84, 116, 117, 119, 120 Кодексу дає можливість дійти висновку, що наказ відтворює резолютивну частину прийнятого господарським судом рішення і залишається незмінним до повного виконання чи втрати ним юридичної сили у випадках, встановлених Кодексом.

В п.6 постанови №9 від 17.10.2012р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Проте, Компютерна програма «Діловодство спеціалізованого суду» не містить електронної копії наказу від 02.12.2002р. господарського суду Донецької області у справі №20/598. Копія відповідного виконавчого документу також відсутня у складі матеріалів розглядуваної заяви.

Відтак, дублікат наказу від 02.12.2002р. видається судом з урахуванням правил господарського процесуального судочинства, які діяли на момент набрання рішенням у справі законної сили, та виходячи зі змісту резолютивної частини рішення господарського суду Донецької області від 14.11.2002р.

При цьому, судом враховано відсутність доказів, які б свідчили про зміну чи скасування відповідного судового рішення, а також наявність тих обставин, що згідно з постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Донецького обласного управління юстиції від 31.05.2005р., на виконанні перебував наказ на загальну суму стягнення у розмірі 692163,73 грн, що узгоджується з сумою стягнення відповідно до рішення у справі.

За таких обставин, заява №1001ВИХ-17-5755 від 09.11.2017р. Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині вимог про видачу дубліката наказу господарського суду Донецької області від 02.12.2002р. №20/598 підлягає задоволенню.

Стосовно вимог заявника щодо заміни позивача у справі №20/598 з Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на її правонаступника Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд.9/1, ) суд зазначає наступне:

За приписами ч.1 ст.25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Статтею 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

За змістом ст.108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.10 вказаного нормативно-правового акту, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вказує заявник, на виконання розпорядження №360-р від 13.06.2012р. Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», припинено діяльність Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» шляхом її реорганізації перетворення в Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз».

За змістом відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і вважаються достовірними, 27.12.2012р. Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» припинено за рішенням засновників. Крім того, наведений вище витяг містить інформацію щодо юридичної особи-правонаступника боржника, яким є Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», адреса: 01021, м.Київ, Печерський район, Кловський узвіз, буд.9/1 (графа «Дані про юридичних осіб-правонаступників: повне найменування та місцезнаходження юридичних осіб-правонаступників, їх ідентифікаційні коди»).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, за висновками суду, наявні підстави для заміни позивача (стягувача) з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», внаслідок чого заява №1001ВИХ-17-5755 від 09.11.2017р. Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» у вказаній частині також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25, 86, 120 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву №1001ВИХ-17-5755 від 09.11.2017р. Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про:

- заміну позивача у справі №20/598 з Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на її правонаступника Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд.9/1, );

- видачу дубліката наказу господарського суду Донецької області від 02.12.2002р. №20/598.

Видати дублікат наказу від 02.12.2002р. господарського суду Донецької області по справі №20/598 наступного змісту:

« 02.12.2002р. 20/598

про примусове виконання рішення

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 14.11.2002р.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Артемівськтепломережа» (84500, м.Артемівськ, вул.Зелена, 41, поточний рахунок № 5681 в Артемівській філії АКБ Укрсоцбанка, МФО 334033, код 31279522) на користь Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01021, м.Київ, вул.Кловський узвіз, 9/1, поточний рахунок № 1826 в МВ «Промінвестбанк» м.Київ, МФО 322250, код 30019801) 679929,20 грн. основного боргу, 10416,73 грн. пені, 1700,00 грн. держмита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виконання рішення розстрочити, зобовязавши відповідача сплачувати основний борг та пеню у наступний спосіб: протягом листопада 2002 р. березня 2003 р. по 138069,19 грн. щомісяця.

Рішення набуває чинності з 02.12.2002р.

Наказ може бути предявлений до виконання протягом трьох місяців з моменту набуття рішенням чинності.».

Замінити сторону (позивача, стягувача) у справі №20/598, Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (), її правонаступником, Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд.9/1, ).

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою на всій території України.

Суддя Ю.О.Паляниця

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

НАКАЗ

ДУБЛІКАТ

02.12.2002р. 20/598

про примусове виконання рішення

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 14.11.2002р.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Артемівськтепломережа» (84500, м.Артемівськ, вул.Зелена, 41, поточний рахунок № 5681 в Артемівській філії АКБ Укрсоцбанка, МФО 334033, код 31279522) на користь Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01021, м.Київ, вул.Кловський узвіз, 9/1, поточний рахунок № 1826 в МВ «Промінвестбанк» м.Київ, МФО 322250, код 30019801) 679929,20 грн. основного боргу, 10416,73 грн. пені, 1700,00 грн. держмита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виконання рішення розстрочити, зобовязавши відповідача сплачувати основний борг та пеню у наступний спосіб: протягом листопада 2002 р. березня 2003 р. по 138069,19 грн. щомісяця.

Рішення набуває чинності з 02.12.2002р.

Наказ може бути предявлений до виконання протягом трьох місяців з моменту набуття рішенням чинності.

Суддя Юлія Олександрівна Паляниця