ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.2017р. Справа №905/2229/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ,

до відповідача: Приватного підприємства «Сіверська Ізоляція», м.Сіверськ,

про стягнення 26892,18 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 - за дов.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного підприємства «Сіверська Ізоляція», м.Сіверськ про стягнення:

- боргу за активну електричну енергію, спожиту за період з червня по липень 2014 року, 7862,83 грн;

- боргу за реактивну електричну енергію, спожиту за період з травня по вересень 2014 року, 11913,38 грн;

- суми 3% річних, нарахованих за період з 09.07.2014р. по 31.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої за період з червня 2014 року по липень 2014 року, - 675,44 грн;

- суми інфляційних, нарахованих за період з 01.07.2014р. по 31.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої за період з червня 2014 року по липень 2014 року, - 6440,53 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №778 від 17.08.2011р. про постачання електричної енергії, внаслідок чого у Приватного підприємства «Сіверська Ізоляція», утворилась заборгованість за активну електроенергію в сумі 7862,83 грн (червень - липень 2014 року), реактивну електроенергію у розмірі 11913,38 грн (травень - вересень 2014 року), що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач в судові засідання 24.10.2017р., 21.11.2017р., 12.12.2017р. не зявився, будь-яких пояснень по суті спору не надав, витребуваних судом документів не представив. Одночасно, за висновками суду, Приватне підприємство «Сіверська Ізоляція» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

За змістом п.3.9.1 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За приписами ч.1 ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

В силу норм ст.87 вказаного нормативно-правового акту повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За змістом ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно із відомостями, наявними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є:

84522, Донецька обл., Бахмутський район, м.Сіверськ, вул.Пушкіна, буд.6.

Ухвала від 28.09.2017р. про порушення провадження, ухвала від 24.10.2017р. про відкладення розгляду справи були повернуті відділенням поштового зв'язку з позначкою «За закінченням терміну зберігання». Ухвала суду від 21.11.2017р. або докази її вручення відповідачу до господарського суду не повернулись.

У п.3.9.1 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Приватного підприємства «Сіверська Ізоляція», яка наявна у матеріалах справи, в тому числі, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач, зокрема, у судове засідання, 12.12.2017р. не зявився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Крім того, судом враховано, що згідно з ухвалою господарського суду від 21.11.2017р. присутність сторін у судовому засіданні 12.12.2017р. обовязковою не визнавалась.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 17.08.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Донецькобленерго» (постачальник) та Приватним підприємством «Сіверська Ізоляція» (споживач) було підписано договір №778 про постачання електричної енергії.

Згідно із п.1.1 укладеного сторонами правочину постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача із загальною (за всіма обєктами приєднаною потужністю 3660 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Перелік точок розрахункового обліку споживача наведено у додатку №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору №778 від 17.08.2011р.

За приписами п.9.5 договору №778 від 17.08.2011р. останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2011р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

За приписами п.п.2.2.2, 2.3.4, 2.3.5 договору №778 від 17.08.2011р. позивач зобовязався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, а споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами додатків №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», №5 «Порядок розрахунків», №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії» до цього договору.

За змістом п.1 додатку №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» за згодою сторін зняття показів активних і реактивних розрахункових приладів обліку здійснюється споживачем самостійно або в присутності представника постачальника щомісячно о 24-00 годин останнього дня місяця за усіма точками вимірювання відповідно до таблиці №1 даного додатку відповідно до «Переліку точок розрахункового обліку споживача, точок розрахункового обліку субспоживачів і транзиту електроенергії і мережі постачальника та інших власних мереж». На підставі цих показів споживач складає звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії за встановленою формою. Зняття показів персоналом постачальника може здійснюватись у присутності споживача (за бажанням останнього); у такому разі інженер технічного аудиту постачальника за запитом споживача повідомляє йому точний час проведення зняття показань. У разі відсутності споживача при проведенні зняття показів приладів обліку «Акт фіксації показань приладів обліку на підстанціях ПАТ «Донецькобленерго» вважається дійсним, якщо він підписаний з боку постачальника. Звіт про обсяги переданої субспоживачу електричної енергії узгоджується між споживачем та основним споживачем. Споживач протягом 24 годин з моменту зняття показів приладів обліку електроенергії зобовязаний надати звіт про покази розрахункових приладів обліку до постачальника електричної енергії за адресою: 84500 м.Артемівськ, вул.Патріса Лумумби, 92. Зафіксовані покази розрахункових засобів обліку активної і реактивної електричної енергії оформлюються сторонами «Актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» у 2-ох або декількох примірниках, по одному для кожної із сторін. Споживач зобовязаний підписати «Акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» протягом 24 годин з моменту зняття показів приладів обліку електроенергії. Перевищення даного строку вважається затримкою терміну сплати за спожиту електроенергію з вини споживача. У разі неоформлення споживачем «Акта прийняття-передавання» товарної продукції (електроенергії)» у вищезазначений термін, він вважається дійсним та узгодженим сторонами за наявності підпису постачальника.

За твердженням позивача, відповідач зняття показів активних і реактивних розрахункових приладів обліку у звітний період не здійснював, звітів про обсяги спожитої за розрахункові періоди електричної енергії за встановленою формою не надавав.

Одночасно, 17.05.2012р. між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» та Приватним підприємством «Сіверська Ізоляція» укладено договір №3 про встановлення засобів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, локального устаткування збору та обробки даних або автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії, за змістом п.1.1 якого споживач електричної енергії, згідно з вимогами п.3.8, п.3.35 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.2006р. в редакції постанови НКРЕ №1449 від 25.12.2008р., та технічними рекомендаціями постачальника має встановити засоби диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, локальне устаткування збору і обробки даних або автоматизовану систему комерційного обліку електричної енергії для організації обліку електричної енергії, в межах терміну, зазначеного в п.2.2.1 цього договору.

Споживач зобовязується у термін до 31.12.2012р. на обєктах, згідно додатку №1 цього договору встановити розрахункові засоби диференційного (погодинного) обліку електричної енергії; ЛУЗОД або АСКОЕ, а постачальник зобовязується протягом 7 робочих днів, на основі отриманих від споживача даних, розробити і надати технічні рекомендації щодо переліку розрахункових засобів обліку електричної енергії та вимірювання величини споживаної електричної потужності, а також переліку каналів звязку, якими має забезпечуватися передача інформації щодо обліку, у тому числі форматів надання даних щодо забезпечення можливості зчитування даних з засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору і обробки даних згідно п.3.10 ПКЕЕ (п.п.2.2.1, 2.3.1 договору №3 від 17.05.2012р.).

Вказаний вище договір підписано та скріплено печатками підприємств, доказів того, що договір №3 від 17.05.2012р. був розірваний або визнаний недійсним у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.

Відповідно до п.1.2 Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою №28 від 31.07.1996р. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, автоматизована система комерційного обліку електричної енергії (АСКОЕ) - це сукупність об'єднаних в єдину функціональну метрологічно-атестовану систему локального устаткування збору і обробки даних засобів (засобу) обліку, каналів передачі інформації та пристроїв приймання, обробки, відображення та реєстрації інформації.

Як вказує позивач, на підставі даних, які зафіксовані приладами обліку №01182473 «Ввод 1» та №0484220 «Ввод 2» та були отримані сервером бази даних АСКОЕ Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» через GSM канал передання даних, у червні - липні 2014 року електропостачальною організацією оформлені наступні акти прийому-передачі товарної продукції (електроенергії), а саме:

- за червень 2014 року на суму 5529,80 грн (4064 кВт/год),

- за липень 2014 року на суму 3256,56 грн (2288 кВт/год).

Крім того, за змістом актів прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) у травні - вересні 2014 року постачальник надав споживачу послуги з перетоку реактивної електроенергії на загальну суму 11913,38 грн, а саме:

- за травень 2014 року на суму 3932,32 грн (27461 кВар/год),

- за червень 2014 року на суму 4263,72 грн (27863 кВар/год),

- за липень 2014 року на суму 2146,39 грн (13277 кВар/год),

- за серпень 2014 року на суму 1466,63 грн (8974 кВар/год),

- за вересень 2014 року на суму 104,32 грн (597 кВар/год).

Акт за травень 2014 був підписаний сторонами та скріплений їх печатками. Акти за червень-вересень 2014 року підписані та скріплені печаткою лише постачальника.

За змістом п.3.14 Правил користування електричною енергією після завершення робіт щодо влаштування ЛУЗОД або АСКОЕ складається акт прийняття в дослідну експлуатацію відповідно до вимог діючих державних стандартів України. Дослідна експлуатація ЛУЗОД або АСКОЕ здійснюється впродовж одного місяця від дати встановлення відповідного обладнання. У разі відповідності ЛУЗОД або АСКОЕ технічному завданню та проектним рішенням складається акт прийняття в промислову (постійну) експлуатацію. Прийняті в промислову (постійну) експлуатацію ЛУЗОД або АСКОЕ мають використовуватись для проведення комерційних розрахунків.

За змістом письмових пояснень позивача, на виконання приписів п.3.14 Правил користування електричною енергією, надати суду акт прийняття в експлуатацію установки ЛУЗОД або АСКОЕ не вбачається можливим, у зв'язку із втратою Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» контролю над своїми активами (у тому числі документацією), розташованими на непідконтрольній території Донецької області.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено споживання електричної енергії у інших обсягах, ніж визначено позивачем, враховуючи зміст п.1 додатку №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», з огляду на наявність на актах прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) підпису та печатки постачальника, відомості актів вважаються дійсними, узгодженими сторонами та приймаються судом в якості належних доказів постачання електроенергії у визначених позивачем обсягах.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті електричної енергії та послуг з перетоку реактивної електричної енергії у передбачений договором строк та у повному обсязі не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 7862,83 грн, реактивну електроенергію у розмірі 11913,38 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами п.3.1.1 договору №778 від 17.08.2011р. постачальник має право отримувати від споживача своєчасну плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами.

За приписами п.3 додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору №778 від 17.08.2011р. споживач здійснює попередню оплату за електричну енергію на підставі виставлених постачальником рахунків:

- за 1 плановий період до 31 числа місяця попереднього розрахункового місяця в розмірі 25% обсягу відповідного місячного споживання електричної енергії, обумовленого у додатку №8 «Договірні величини споживання електричної енергії» до договору;

- за 2 плановий період до 7 числа місяця розрахункового місяця в розмірі 25% обсягу відповідного місячного споживання електричної енергії, обумовленого у додатку №8 «Договірні величини споживання електричної енергії» до договору;

- за 3 плановий період до 14 числа місяця розрахункового місяця в розмірі 25% обсягу відповідного місячного споживання електричної енергії, обумовленого у додатку №8 «Договірні величини споживання електричної енергії» до договору;

- за 4 плановий період до 21 числа місяця розрахункового місяця в розмірі 25% обсягу відповідного місячного споживання електричної енергії, обумовленого у додатку №8 «Договірні величини споживання електричної енергії» до договору.

За змістом п.10 вказаного додатку остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 5 операційних днів від дня отримання рахунку. Для проведення остаточного розрахунку споживач не пізніше наступного дня з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі за місцем надання звіту про обсяги спожитої електроенергії рахунок на оплату електричної енергії та інших платежів, що передбачені договором. У разі неявки споживача (уповноваженого представника споживача) для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказана у договорі. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення. При направленні рахунку нарочним споживач або уповноважений представник споживача зобовязаний прийняти рахунок під підпис на супровідному листі постачальника або другому екземплярі рахунку. Відмова споживача від прийняття рахунку або відмова від підпису на другому екземплярі рахунку та/або у журналі постачальника не звільняє споживача від обовязку сплатити грошові кошти, вказані в цьому рахунку.

У п.17 додатку №6 до договору №778 від 17.08.2011р. зазначалось, що за підсумками розрахункового періоду електропередавальна організація видає споживачу розрахункові документи на оплату за перетікання реактивної електроенергії. Кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок електропередавальної організації протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів.

Рахунок №16/778 від 02.06.2014р. на оплату послуг з перетоку реактивної електроенергії у травні 2014 року на суму 3932,32 грн було отримано представником відповідача у відповідності до умов договору №778 від 17.08.2011р. Крім того, згідно з наявними у матеріалах справи описами вкладення у цінні листи, рахунки на оплату активної та перетоків реактивної електричної енергії за спірний період були направлені на юридичну адресу відповідача 04.07.2014р., 06.08.2014р., 07.10.2014р. Факт отримання рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований.

Водночас, судом враховано, що рахунок-фактур є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні норм ст.613 вказаного нормативно-правового акту, внаслідок чого наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку оплатити товар, який він отримав.

Проте, за твердженнями позивача, які відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.ст.526, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Приватне підприємство «Сіверська Ізоляція» за одержану активну електричну енергію, послуги з перетоку реактивної електричної енергії не розрахувалось.

Ухвалами господарського суду від 28.09.2017р., 24.10.2017р., 21.11.2017р. відповідача було зобовязано надати, в тому числі, докази часткової чи повної оплати відповідачем, визначеної позивачем заборгованості (за наявності).

Відповідач вимоги суду у визначеній частині не виконав, витребуваних судом документів не представив, наявність заборгованості за активну електроенергію в сумі 7862,83 грн, послуги з перетоку реактивної електричної енергії у розмірі 11913,38 грн не спростував.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №778 від 17.08.2011р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості спожитої електричної енергії від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Приватного підприємства «Сіверська Ізоляція» на користь позивача суми боргу за активну електроенергію в сумі 7862,83 грн, перетоки реактивної електричної енергії у сумі 11913,38 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 675,44 грн за період з 09.07.2014р. по 31.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, липні 2014 року.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку з урахуванням того, що позивач припустився помилок при визначенні початку перебігу строків для нарахування відсотків річних за зобовязаннями червня, липня 2014 року, суд дійшов висновку, що сума 3% річних за простроченими зобовязання відповідача по оплаті активної електричної енергії за вказаними поставками (в межах визначених позивачем періодів) дорівнює 672,32 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» просить стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 6440,53 грн, нараховану за період з 01.07.2014р. по 31.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у червні, липні 2014 року.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що сума інфляційних втрат є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 6440,53 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення процентів річних підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 672,32 грн з одночасним задоволенням вимог про стягнення інфляційних на заявлену позивачем суму, а саме 6440,53 грн.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1600 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ до Приватного підприємства «Сіверська Ізоляція», м.Сіверськ про стягнення:

- боргу за активну електричну енергію, спожиту за період з червня по липень 2014 року, 7862,83 грн;

- боргу за реактивну електричну енергію, спожиту за період з травня по вересень 2014 року, 11913,38 грн;

- суми 3% річних, нарахованих за період з 09.07.2014р. по 31.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої за період з червня 2014 року по липень 2014 року, - 675,44 грн;

- суми інфляційних, нарахованих за період з 01.07.2014р. по 31.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої за період з червня 2014 року по липень 2014 року, - 6440,53 грн.

Стягнути з Приватного підприємства «Сіверська Ізоляція» (84522, Донецька обл., Бахмутський район, м.Сіверськ, вул.Пушкіна, буд.6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, буд.8, ) борг за активну електроенергію - 7862,83 грн, борг за реактивну електроенергію - 11913,38 грн, 3% річних - 672,32 грн, суму інфляційних - 6440,53 грн, а також судовий збір в сумі 1599,81 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 12.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 18.12.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця