РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017Справа №910/17618/17

За позовом Державного підприємства "Адміністрація річкових портів";

до Фізичної особи-підприємця Ситника Євгена Олексійовича;

про стягнення 324 185,26 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Бабенко Л. В., представник, довіреність № 01/01-274-Д від 09.03.2017 р.;

Від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 253 812,40 грн. заборгованості, 50 762,48 грн. штрафу, 709,28 грн. трьох відсотків річних, 5 910,69 грн. пені, 8 199,49 грн. компенсації за підключення до електромережі, а також 4 790,92 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 року порушено провадження у справі № 910/17618/17, розгляд справи призначено на 14.11.2017 року.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 року відкладено розгляд справи до 05.12.2017 р.

В судове засідання 05.12.2017р. представник відповідача повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 05.12.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між ДП "Адміністрація річкових портів" (виконавець) та Фізичною особою підприємцем Ситник Євгеном Олексійовичем (замовник) 01.07.2017 року було укладено договір надання послуг по перевезенню пасажирів № 01/07-369, відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за завдання замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату наступні послуги (надалі іменуються послуги): перевезення пасажирів теплоходами Яков Задорожний» (інв. № 600121), «Монблан» (інв. № 8018) «Каштан-26», (інв. № 600131), а замовник зобов'язується оплачувати надані послуги.

Згідно п. 2.1. договору строк дії договору починається з 01 липня 2017 року по 01 серпня 2017 року.

За умовами п. п. 3.1.1., 3.1.4. п. 3.1. договору виконавець зобов'язувався особисто надавати послуги передбачені п.1.1 даного договору протягом його терміну дії та забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог чинного законодавства, а за умовами п. п. 3.3.4., 3.3.5. п. 3.3. договору замовник зобов'язувався приймати від виконавця результати надання послуг шляхом підписання Акту приймання-передачі наданих послуг, і оплачувати їх в розмірах і в строк, передбачені цим договором та компенсувати виконавцю послуги по забезпеченню життєдіяльності плавзасобу виконавця, а саме, підключення до електромережі.

У відповідності до п. 4.1. договору за надання передбачених договором послуг замовник виплачує виконавцю за наступними ставками: місячна ставка - 211 510,33 грн. без ПДВ, ПДВ - 42 302,07 грн., всього - 253 812,40 грн.

Як передбачено в п. 4.4. договору здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів фіксується Актом здавання-приймання наданих послуг, який замовник зобов'язаний отримати у виконавця до 05 числа місяця, який йде за звітним.

У відповідності до вищевикладеного, відповідач отримав та підписав в установлені Договором терміни Акт приймання-передачі наданих послуг. Отже, Акт здавання-приймання передачі наданих послуг був підписаний обома сторонами Договору, та являється підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений у ньому розрахунковий період, у відповідності до п. п. 4.3., 4.4. договору.

Як зазначає позивач та вказане підтверджується матеріалами справи, відповідач взяті на себе зобов'язання в частині проведення своєчасних та в повному обсязі розрахунків за надані позивачем послуги виконав неналежним чином та допустив виникнення заборгованості перед позивачем на суму 253 812,40 грн. за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ДП-0000667 від 31.07.2017р.

Крім того, позивачем на підставі п. 3.3.5. договору було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № ДП-0000270 від 31.07.2017р. на суму 8 199,49 грн. за компенсацію витрат за підключення до електромережі.

Вказаний рахунок-фактури та акт були залишені без оплати зі сторони відповідача.

З огляду на те, що відповідачем не здійснено повну оплату вартості наданих послуг у передбачені договором строки, а також не компенсовано витрат за підключення до електромережі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором послуг.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу положень ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір послуг є оплатним, відтак одним із основних обов'язків замовника є оплата їх вартості. Ціна - грошове відображення вартості послуг.

Факт надання позивачем передбачених договором послуг на загальну суму 253 812,40 грн. є доведеним, документально підтвердженим та не спростований відповідачем належними та допустимими доказами.

Крім того, позивачем на підставі п. 3.3.5. договору було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № ДП-0000270 від 31.07.2017р. на суму 8 199,49 грн. за компенсацію витрат за підключення до електромережі.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 253 812,40 грн. та 8 199,49 грн. компенсації витрат за підключення до електромережі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 910,69 грн. пені, 50 762,48 грн. штрафу та 709,28 грн. 3 % річних.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку з оплати вартості наданих позивачем послуг не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 5.2 договору у випадку прострочення замовником строку оплати платежу у встановлений строк, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення та додатково сплачує суму у розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за користування грошовими коштами, а за прострочення понад 15 днів, додатково штраф 20% від розміру місячної ставки визначеної п. 4.1. цього договору.

Здійснивши перерахунок пені та штрафу, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки підлягають задоволенню повністю у розмірі 5 910,69 грн. пені та 50 762,48 грн. штрафу за визначений позивачем період.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи все вищевикладене, господарський суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ситника Євгена Олексійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (ідентифікаційний код 33404067, адреса: 04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 14) 253 812,40 грн. (двісті п'ятдесят три тисячі вісімсот дванадцять гривень 40 коп.) суми основного боргу, 8 199,49 грн. (вісім тисяч сто дев'яносто дев'ять гривень 49 коп.) компенсації витрат за підключення до електромережі, 5 910,69 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот десять гривень 69 коп.) пені, 50 762,48 грн. (п'ятдесят тисяч сімсот шістдесят дві гривні 48 коп.) штрафу, 709,28 грн. (сімсот дев'ять гривень 28 коп.) 3 % річних та 4 790,92 грн. (чотири тисячі сімсот дев'яносто гривень 92 коп.) судового збору. Видати наказ

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 19.12.2017 р.