КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2017 р. Справа№ 903/479/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання: Берегова Н.М.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 26.12.2017

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017

у справі № 903/479/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Анімаккорд Лтд

до Фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича

про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав 128000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Анімаккорд ЛТД звернулось до Господарського суду Волинської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав 128 000, 00 грн.

Ухвалою від 05.07.2017 р. справу № 903/479/17 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неправомірними діями відповідача було порушено виключні майнові права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а тому просить стягнути з винної особи компенсацію.

За наслідками розгляду заявлених вимог, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 позов фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича (43000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Компанії Анімаккорд Лтд (1095, Республіка Кіпр, м. Нікосія, Ніку Георгію, буд.6, корпус С, 7 поверх, офіс 703; реєстраційний номер НЕ 244451; T.I.C. 12244451M; VAT реєстраційний номер CY10244451K) 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. компенсації за порушення авторських майнових прав та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору; у задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з винесеним рішенням, фізична особа-підприємець Герасимчук Богдан Петрович 15.11.2017 (згідно поштового штемпелю на конверті) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року по справі №903/479/17 за позовом Анімаккорд Лтд до фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Анімаккорд Лтд до фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича відмовити повністю.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2017 апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича передана на розгляд суддів у складі: Верховець А.А. - головуючий суддя, судді: Пантелієнко В.О., Доманська М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.11.2017 прийнято апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 у справі № 903/479/17 до провадження, розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича призначено на 26.12.2017.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.12.2017, здійсненому у зв'язку з перебуванням судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Верховця А.А., суддів: Остапенка О.М., Пантелієнка В.О.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частинами 1, 3 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

З огляду на вказані норми процесуального законодавства, розгляд справ судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, тобто без проведення підготовчого засідання.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне здійснювати розгляд справи в порядку § 3 розділу IV ГПК України, оскільки апеляційна скарга прийнята до провадження та її розгляд призначений до розгляду в судовому засіданні ухвалою від 27.11.2017 (до набрання чинності новою редакцією ГПК України).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 у справі № 903/479/17.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.12.2017 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Анімаккорд ЛТД до фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана Петровича відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог відповідача, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 року - без змін.

26.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 240 ГПК України, рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених ГПК. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон), виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Стаття 8 Закону встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Згідно статті 1 Закону, аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 9 Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 52 вказаного Закону, за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 року № 12 з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України „Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкта суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2014 року між ТОВ "Маша і Мєдвєдь" (правовласник) та Анімаккорд Лтд (набувач) укладено договір № ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Мєдвєдь" і "Машины сказки"), згідно якого правовласник в порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право в повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Пунктом 3 параграфу А до Договору визначено, що "Аудіовізуальні твори" - означає спільно кольорові анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" та "Машині казки", російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами Серій, Керівництво по стилю, робочі матеріали, назва(и) анімаційних серіалів "Маша і Ведмідь" та "Машині казки", елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною Серій, в тому числі графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані об'єкти безпосередньо у Додатках до цього Договору.

Відповідно до п. 1.3 договору правовласник заявляє і гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори і, що після передачі/відчуження згідно актів передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Згідно п. 1.7.1 договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів „Маша і Мєдвєдь" і „Машині казки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком № 1 до договору від 10.12.2014 року № ММ-2 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "Маша и Медведь" і "Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Компанією і ТОВ "Маша и Медведь" також було підписано акти приймання-передачі до Договору №ММ-2, а саме: від 01.01.2015 року №1, від 30.04.2015 року №3 і від 01.07.2015 року №4, згідно з якими Компанія прийняла права на серії анімаційних серіалів „Маша и Медведь" і „Машины сказки".

Згідно п. 4 Акту передачі прав № 1 від 01.01.2015 р. до Договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (серіали "Маша та Ведмідь" та "Машині казки") № ММ-2 від 10 грудня 2014 p., одночасно з передачею права на Аудіовізуальні твори "Маша і Ведмідь" та "Машині казки", вказані у п. 2 та п. 3 вище Правовласник передав Набувачу у повному обсязі виключні права на всі юридично значимі елементи та об'єкти Аудіовізуального твору, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали Серій, Керівництво по стилю, робочі матеріали, назва(и) анімаційних серіалів Аудіовізуальний творів та їх окремих Серій, перерахованих у п. 2 та п. 3 вище, графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи названі вказані елементи та об'єкти безпосередньо у Додатках до Договору.

Судом встановлено, що персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) "Маша і Мєдвєдь" та "Машині казки", зокрема, "Маша" і "Мєдвєдь" є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватись самостійно, а тому розглядаються судом як твори.

Отже, зібрані у справі докази свідчать про набуття позивачем прав інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша и Медведь" та "Машині казки" та частини вказаних аудіовізуальних творів, які можуть використовуватися самостійно, тобто і права на захист таких прав у разі їх порушення, в тому числі шляхом звернення до господарського суду, що в свою чергу спростовує відповідні твердження відповідача в апеляційній скарзі про недоведеність позивачем набуття останнім виключних майнових прав на спірні твори.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те що 25.10.2016 р. у належних Фізичній особі-підприємцю Герасимчуку Богдану Петровичу (відповідач) інтернет-магазинах ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 було зафіксовано факт продажу контрафактної продукції, а саме: "набор детский 3 пр. Маша и Медведь 9440, код 9440, вартістю 117,00 грн.", та "набор детский 3 пр. Маша и Медведь 4305, код 4305, вартістю 136,30 грн.", на яких зображено без дозволу Анімаккорд Лтд персонаж "Маша" та персонаж "Медведь" з АВТ МС.

З метою встановлення фактичних обставин справи, а саме, факту належності веб-сайтів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2, суд першої інстанції витребував відповідну інформацію у реєстратора вказаних сайтів - ТОВ "УАПРОМ".

Згідно відповіді, наданої ТОВ "УАПРОМ" 24.10.2017 р., веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - за Герасимчуком Богданом.

Факт придбання вказаних товарів у даних інтенет - магазинах підтверджується платіжним дорученням від 26.10.2016 року та відеозаписом, здійсненим представником позивача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що саме неправомірними діями відповідача було порушено виключні майнові права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а тому просить стягнути з винної особи компенсацію у розмірі 128 000, 00 грн.

При цьому, позивач зазначає, що ним не надавався відповідачу будь-який дозвіл на використання ні самого аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Маша і Мєдвєдь", ні його частин.

Розмір компенсації за порушення майнових прав позивачем визначено із розрахунку 10 мінімальних заробітних плат за кожний з 2 використаних об'єктів авторського права, належних позивачу, та 2 магазинів, належних відповідачу що складає 128 000, 00 грн.

Згідно з п. 5 статті 15 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до статей 31, 32, 33 Закону використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ст. 50 Закону, порушенням авторського права є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтею 15, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Дослідивши додані до матеріалів справи документи, на які позивач посилається в якості доказів, що підтверджують його вимоги, судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки реалізовані товари містять зображення персонажу "Маша" і "Медведь" аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", відповідно порушено виключне право позивача на дозвіл використання вказаних об'єктів.

В матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача правової підстави на використання об'єктів інтелектуальної власності, зокрема малюнків "Маша" і "Медведь" від Анімаккорд Лтд.

За таких обставин, колегія судів погоджується з висновком місцевого суду, про доведеність позивачем факту використання відповідачем об'єктів права інтелектуальної власності без відповідного дозволу, чим порушено виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша и Медведь", зокрема на його складові частини та персонаж "Маша" та персонаж "Медведь" за захистом яких останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 ЦК України суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Підпунктом „а" ч. 1 ст. 50 встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до п. „г" ч. 1 ст. 52 Закону при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що позивач може обрати спосіб захисту свого порушеного права шляхом подання позову про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом „г" ч. 2 ст. 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом „г" ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Положення ЦК України та Закону України „Про авторське право і суміжні права" не ставлять розмір компенсації у залежність, зокрема, від кількості зафіксованих фрагментів аудіовізуального твору та персонажів, а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Певні обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат).

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 128 000,00 грн. компенсації, виходячи з того, що відповідач реалізував товар, на якому зображено об'єкти права інтелектуальної власності позивача без відповідного дозволу, чим порушено виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша и Медведь".

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується продаж відповідачем позивачу спірного товару, а саме копією платіжного доручення № P24A157963799A70953 від 26.10.2016 рокe - на загальну суму 117,59 грн., відповідно до якого придбано товар: "набор детский 3 пр. Маша и Медведь 9440, код 9440."

Відповідно до п. п. 51.2, 52.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації. У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог в залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Таким чином, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в сукупності, зокрема, й малозначимість порушення, вчиненого відповідачем та розмір отриманого ним доходу, передбачуваний розмір збитків потерпілої особи, а також тривалість порушення та керуючись визначеними статтею 3 ЦК України принципами справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення 16 000 грн. 00 коп. компенсації за порушення авторських майнових прав та 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

За наведених вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 року у даній справі прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, зокрема, щодо несумлінності позивача та штучного завищення суми компенсації з метою збагачення, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Герасимчука Богдана

Петровича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017

у справі № 903/479/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 у справі № 903/479/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 903/479/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко