ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" грудня 2017 р.                                          Справа № 911/1410/17

Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву позивача – ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” про винесення ухвали про повернення судового збору

у справі № 911/1410/17

за позовом Публічного акціонерного товариства „Укртелеком”, м. Київ

в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства „Укртелеком”, м. Київ

до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради, м. Буча

про стягнення 26 522, 27 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Київської області від 14.06.2017 р. у справі № 911/1410/17 за позовом ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради про стягнення 26 522, 27 грн позов задоволено повністю та вирішено стягнути з Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради на користь ПАТ „Укртелеком” 26 522, 27 грн заборгованості та судові витрати 1 600, 00 грн судового збору, а також повернути ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” з Державного бюджету України судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 1 600, 00 грн, перерахований (сплачений) за платіжним дорученням № 15195 від 29.12.2016 р.

23.08.2017 р. на виконання вказаного рішення судом було видано відповідний наказ.

18.10.2017 р. до канцелярії суду від позивача (стягувача) надійшло клопотання № 11/274 від 17.10.2017 р., у якому він просить суд винести ухвалу про повернення Публічному акціонерному товариству „Укртелеком” судового збору у розмірі 1 600, 00 грн.

Розглянувши клопотання позивача (стягувача) про винесення додаткової ухвали у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вказане клопотання є таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому:

1) у вступній частині вказуються найменування господарського суду, номер справи, дата прийняття рішення, найменування сторін, ціна позову, прізвище судді (суддів), представників сторін, прокурора та інших осіб, які брали участь у засіданні, посади цих осіб. При розгляді справи на підприємстві, в організації про це також вказується у вступній частині рішення;

2) описова частина має містити стислий виклад вимог позивача, відзиву на позовну заяву, заяв, пояснень і клопотань сторін та їх представників, інших учасників судового процесу, опис дій, виконаних господарським судом (огляд та дослідження доказів і ознайомлення з матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження);

3) у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обгрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення;

4) резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

При задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються:

найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення;

розмір сум, що підлягають стягненню (основної заборгованості за матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, неустойки, штрафу, пені та збитків, а також штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу);

найменування майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (у спорі про передачу майна);

найменування, номер і дата виконавчого або іншого документа про стягнення коштів у безспірному порядку (у спорі про визнання цього документа як такого, що не підлягає виконанню), а також сума, що не підлягає списанню.

У спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір-умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

В резолютивній частині рішення вказується про визнання договору недійсним у випадках, передбачених у пункті 1 статті 83 цього Кодексу.

При задоволенні заяви про визнання акта недійсним в резолютивній частині вказуються найменування акта і органу, що його видав, номер акта, дата його видання, чи визнається акт недійсним повністю або частково (в якій саме частині).

В резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

При розгляді первісного і зустрічного позовів у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів.

Відповідно до п. 1 ст. 88 цього ж кодексу господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо:

1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення;

2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи, при прийнятті рішення суду від 14.06.2017 р. у даній справі судом було належним чином (рішенням суду) вирішено питання про повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору, а саме вирішено повернути ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” з Державного бюджету України судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 1 600, 00 грн, перерахований (сплачений) за платіжним дорученням № 15195 від 29.12.2016 р.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, обставини, викладені у клопотанні № 11/274 від 17.10.2017 р. ПАТ „Укртелеком” в особі Київської міської філії ПАТ „Укртелеком” про винесення додаткової ухвали у справі № 911/1410/17, не знайшли свого підтвердження, доводи та мотивування щодо вказаних обставин є необґрунтованими, а тому вказане клопотання про винесення додаткової ухвали підлягає відхиленню.

Згідно з п. 9) ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов’язковість судового рішення.

Відповідно до частин 1-4 Закону України „Про судоустрій і статус суддів” судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частинами 1, 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, з урахуванням вищевказаних положень Конституції України, Закону України „Про судоустрій і статус суддів”, Господарського процесуального кодексу України, суд звертає увагу, що рішення господарського суду Київської області від 14.06.2017 р. у справі № 911/1410/17, яке набрало законної сили, є обов’язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об’єднаннями на всій території України, а в частині повернення судового збору з Державного бюджету України є належним судовим процесуальним документом і обов’язковим до виконання відповідними органами Державної казначейської служби України у порядку встановленому законодавством України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у задоволенні клопотання № 11/274 від 17.10.2017 р. (вх. № 21918/17 від 18.10.2017 р.) Публічного акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства „Укртелеком” про винесення додаткової ухвали у справі № 911/1410/17.

Суддя                                 В.М.Бацуца