РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/19381/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп»

про визнання договору недійсним

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін:

Від позивача Рафальський М.Л. - предст.

Від відповідача-1 Дробаха С.В. - предст.

Від відповідача-2 Пасічник О.В. - предст.

Рішення прийняте 14.12.2017, оскільки у судовому засіданні 30.11.2017 розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України.

Обставини справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору про постачання природного газу №В/2017/22 від 20.02.2017, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глікохім" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» та визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс» єдиним гарантованим постачальником природного газу в червні-жовтні 2017 року.

Представники відповідачів у відзивах на позовну заяву заперечили проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс» і Товариством з обмеженою відповідальністю "Глікохім" був укладений договір про постачання природного газу № В/2017/22.

20.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глікохім" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» був укладений договір про постачання природного газу № В/2017/22.

В обґрунтування позовних вимог позивач просить суд визнати недійсним договір, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глікохім" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп». На думку позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глікохім" уклало завідомо неправомірний договір з відповідачем-2.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Згідно п. 2.10 Постанови Вищого господарського суду України " Про деякі питання визнання правочинів ( господарських договорів ) недійсними " №11 від 29.05.2013 р. в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним , покладається на позивача ( прокурора - в разі подання ним відповідного позову ).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

21.04.2017 р. відповідач-1 направив на офіційну електронну адресу позивача письмову заявку №170 щодо номінації постачання обсягів природного газу, в якій просив надати номінацію постачання обсягів природного газу на травень 2017 року в об`ємі 245 тис. м. куб.

У зв`язку із порушенням позивачем умов договору, а саме неподанням номінації на травень 2017 року, ПАТ «Вінницягаз» було припинено газопостачання відповідачу-1.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/9380/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс» про стягнення 3 319 315,40 грн. позовні вимоги задоволено.

Пунктом 5.9. договору № В/2017/22 від 20.02.2017 встановлено, що у разу наявності заборгованості постачальника перед покупцем і не виконання постачальником в зазначений термін своїх зобов`язань по виплаті компенсації/штрафних санкцій, сторони погодили, що сума вказаної компенсації/штрафних санкцій стягується покупцем автоматично, шляхом зменшення оплати (взаємозаліком) суми, яка належить постачальнику за переданий газ, на підставі статті 601 ЦК України. Залік зустрічних однорідних вимог проводиться без підписання сторонами додаткових документів.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем-1 порушені умови зміни постачальника, оскільки на момент укладання спірного правочину у відповідача була заборгованість перед позивачем, що є підставою для визнання недійсним договору поставки.

Разом з тим, відповідно до акту звіряння розрахунків, укладеного між НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Глікохім», станом на 28.02.2017 у ТОВ «Глікохім» відсутня прострочена заборгованість.

Судом встановлено, що при укладанні спірного договору сторонами були дотримані норми чинного законодавства, а саме:

- зміст правочину не суперечить законодавству, а також моральним засадам суспільства.

- волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі;

- спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та завірений печатками, у відповідності до законодавства;

- правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.

У відповідності до ч. 2 ст. 34 діючого на той час Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс» єдиним гарантованим постачальником природного газу в червні-жовтні 2017 року суд відзначає наступне.

Поняття «гарантований постачальник» визначалось Законом України «Про засади функціонування природного газу», який втратив свою чинність у зв`язку із прийняттям Закону України «Про ринок природного газу». Зазначений закон визначає поняття постачальника «останньої надії» як - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.12.2015 № 1307-р Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» строком на три роки.

Таким чином, вимоги позивача про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Фінанс» єдиним гарантованим постачальником природного газу в червні-жовтні 2017 року також не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК Кодексу.

дата підписання повного тексту рішення 10.01.2018 р.

Суддя В.І.Пінчук