ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2017р. Справа №905/2360/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м.Запоріжжя,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь,

про стягнення 190970,83 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 юрисконс.

від відповідача: ОСОБА_2 юрисконс.

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувались перерви з 21.11.2017р. по 04.12.2017р., з 04.12.2017р. по 14.12.2017р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів», м.Запоріжжя звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про стягнення штрафу у розмірі 190970,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №012/17-09 від 06.07.2017р. та специфікації №2 від 01.08.2017р. в частині своєчасного постачання товару та у повному обсязі, що стало підставою для нарахування неустойки.

У письмових запереченнях №09-10/62 від 20.11.2017р. та судових засіданнях відповідач наполягав на наявності підстав для відмови у задоволенні позову з посиланням на те, що Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» скористалось правом на притримання товару з огляду на існування заборгованості покупця за попередніми поставками, що були здійснені постачальником на виконання договору №012/17-09 від 06.07.2017р. та специфікації №1 від 06.07.2017р.

У випадку задоволення вимог про стягнення штрафу, відповідач просив зменшити його розмір на 95%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Як свідчать матеріали справи, 06.07.2017р. між відповідачем (постачальник) та позивачем (покупець) було підписано договір поставки №012/17-09, за змістом розділу 1 якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупця продукцію коксохімічного виробництва у відповідності до асортаменту, якості, строків, обсягом, за цінами та на умовах, передбачених в специфікаціях до цього договору, які є його невідємною частиною, а покупець зобовязався прийняти товар і оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (ж.д. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на покупця, якщо інше не передбачене специфікаціями.

За змістом п.2.1 укладеного сторонами правочину постачальник зобовязується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС-2010», якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до даного договору.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору №012/17-09 від 06.07.2017р. ціна товару за одиницю та по позиціям вказується у специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017р., і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п.9.5 договору №012/17-09 від 06.07.2017р.).

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст.712 Цивільного кодексу України та ст.ст.264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст.655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями п.п.2.4 2.6 договору №012/17-09 від 06.07.2017р. постачальник постачає товар на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС-2010», якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до даного договору. Погодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у специфікації до цього договору, з моменту підписання вказаної специфікації. Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях.

Як вбачається з матеріалів справи, з підписанням специфікації №2 від 01.08.2017р. до договору №012/17-09 від 06.07.2017р. сторонами було узгоджено найменування товару, його кількість, ціну реалізації, умови оплати та поставки товару.

За змістом відомостей, наявних у вказаній специфікації, відповідач зобовязується протягом серпня 2017 року відповідно до графіку відвантаження товару в період з 01.08.2017р. (2-3 вагони на добу з можливим відхиленням +/-1 вагон) відвантажити позивачу товар - горішок коксовий 10-25 мм, марка ОК 1, ОК 2, ОК 3 ТУУ 19.1-0:2012 Код УКТ ВЭД НОМЕР_1 у кількості 3150 тн сухої ваги загальною вартістю 24139571,40 грн з ПДВ.

Загальна сума договору на момент укладання специфікації №2 орієнтовно складає 27900755,40 грн з ПДВ (п.1 специфікації №2 від 01.08.2017р. до договору №012/17-09 від 06.07.2017р.).

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обовязок щодо поставки товару у передбачений укладеним сторонами правочином строк не виконав, загальний обєм недопоставленого в строк товару (серпень 2017 року) за специфікацією №2 від 01.08.2017р. складає 498,40 тн сухої ваги горішка коксового 10-25 мм марки ОК 1, ОК 2, ОК 3, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» заявлено вимоги про стягнення суми штрафу у розмірі 190970,83 грн за невиконання своєчасної поставки товару у обсязі 498,40 тн у серпні 2017р., що погоджено специфікацією №2 від 01.08.2017р. до договору №012/17-09 від 06.07.2017р.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось, у специфікації №2 від 01.08.2017р. до договору №012/17-09 від 06.07.2017р. сторони узгодили постачання у серпні 2017 року 3150 тн сухої ваги горішка коксового.

При цьому, у визначений період Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» відвантажено на адресу позивача 2651,60 тн відповідного товару, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі.

Факт недопоставки товару у кількості 498,40 тн відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечується. Разом з тим, за його твердженням, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» скористалось правом на притримання товару з огляду на існування заборгованості покупця за попередніми поставками, що були здійснені постачальником на виконання договору №012/17-09 від 06.07.2017р. та специфікації №1 від 06.07.2017р.

З цього приводу суд зазначає про наступне:

За приписами ч.5 ст.692 Цивільного кодексу України, якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

У п.3.9 договору №012/17-09 від 06.07.2017р. визначено, що у разі порушення покупцем порядку розрахунків за товар, постачальник має право не здійснювати постачання товару покупцю до погашення заборгованості за поставлений товар (з початку дії договору), але не оплачений товар, що не буде вважатись відмовою постачальника від поставки узгоджених сторонами договору обсягів.

З огляду на наведене, норми діючого законодавства та умови укладеного позивачем та відповідачем правочину передбачають право продавця на притримання товару за наявності заборгованості покупця. Проте, за висновками суду, таке волевиявлення продавця повинно бути виражено у спосіб, доступний для сприйняття контрагентом, оскільки ця відмова стосується зміни умов договору, учасником якого він є.

Крім того, як свідчать матеріали справи, Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» зверталось до відповідача з листами №45/951 від 14.08.2017р., №115/1016 від 22.08.2017р., у яких звертало увагу продавця на наявність обставин запізнення відвантаження товару у серпні 2017 року.

У відповідь на вказані листи, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» з посиланням на зменшення виробництва продукції, просило розглянути можливість продовження строку відвантаження продукції на вересень 2017 року (лист №0103/1660 від 30.08.2017р.).

Жодних посилань про намір скористатись правом продавця, яке визначено у п.3.9 договору №012/17-09 від 06.07.2017р., вказана відповідь відповідача не містила.

Наразі, специфікацією №1 від 06.07.2017р. було обумовлено постачання протягом липня 2017 року 500 тн горішка коксового.

Згідно з п.4 цієї специфікації покупець здійснює оплату товару, що постачається, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 20-ти банківських днів з дати прибуття товару на ст.Запоріжжя-Ліве.

Фактичне постачання товару (прибуття на ст.Запоріжжя-Ліве) на виконання цієї специфікації в загальній кількості 577,45 тн відбулось 02.08.2017р. (залізнична накладна №51237600 від 29.07.2017р.), 03.08.2017р. (залізничні накладні №51224988 від 28.07.2017р., №51228815 від 28.07.2017р.), 04.08.2017р. (залізничні накладні №51247856 від 30.07.2017р., №51247831 від 30.07.2017р., №51247849 від 30.07.2017р.), 05.08.2017р. (залізничні накладні №51264166 від 31.07.2017р., №51259232 від 31.07.2017р., №51264117 від 31.07.2017р.), 14.08.2017р. (залізничні накладні №51214807 від 28.07.2017р., №51215218 від 28.07.2017р., №51215184 від 28.07.2017р.).

Відтак, з урахуванням положень п.4 специфікації №1 від 06.07.2017р., приймаючи до уваги, що 24.08.2017р. було віхідним днем, оплата поставки 02.08.2017р. мала бути здійснена не пізніше 31.08.2017р. включно, а наступних поставок 01.09.2017р., 04.09.2017р. та 12.09.2017р.

З огляду на наведене, право притримання товару, що мав постачатись згідно з специфікацією №2 від 01.08.2017р., могло виникнути у відповідача лише з 01.09.2017р. першого дня прострочення виконання платіжних зобовязань покупця за поставкою 02.08.2017р., яка здійснювалась на виконання специфікації №1 від 06.07.2017р. В той же час, постачання товару на виконання специфікації №2 від 01.08.2017р. мало відбутись не пізніше 31.08.2017р.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, прострочення виконання відповідачем зобовязання з постачання горішку косового у кількості 498,40 тн не було повязано з наміром продавця скористатись правом, яке визначено у п.3.9 договору №012/17-09 від 06.07.2017р., що свідчить про порушення відповідачем вказаного договору та специфікації №2 від 01.08.2017р. в частині своєчасного постачання товару та у повному обсязі.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом п.8.4 договору №012/17-09 від 06.07.2017р., у разі недопоставки постачальником узгодженого обсягу товару, покупець має право стягнути з постачальника штраф у розмірі 5% від вартості непоставленого обсягу товару.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 190970,83 грн штрафу з огляду на недопоставку у серпні 2017 року товару в обсязі 498,40 тн, що погоджено специфікацією №2 від 01.08.2017р. до договору №012/17-09 від 06.07.2017р.

За змістом п.3 вказаної специфікації базова ціна на умовах поставки СРТ складає еквівалент 247 доларів США/тонну сухої ваги без урахування ПДВ у національній валюті України по курсу НБУ, який діяв на дату оплати. Ціна, вказана у специфікації, розрахована по курсу НБУ станом на 01.08.2017р. 25,854789 грн та складає 6386,13 грн без ПДВ. Первинні документи (рахунки) оформлюються по даті відвантаження залізничної накладної, за ціною за 1 тн товару у безводній вазі без урахування ПДВ, з переведенням базової ціни по офіційному курсу гривні до долару США, встановленому Національним банком України станом на 00:00 годин дати відвантаження товару.

Як було вказано вище, виконання зобовязання щодо поставки товару за договором №012/17-09 від 06.07.2017р. (специфікація №2 від 01.08.2017р.) мало відбутись не пізніше 31.08.2017р.

Відтак, станом на кінцеву дату відвантаження товару вартість 1 тн сухої ваги продукції становила 6318,15 грн (247 дол. США * 25,579541 грн), внаслідок чого, за розрахунком суду, сума штрафу у зв'язку з невиконанням своєчасної поставки товару у серпні 2017 року, що погоджено специфікацією №2 від 01.08.2017р. до договору №012/17-09 від 06.07.2017р., становить 188937,96 грн.

Як зазначалось, у запереченнях №09-10/62 від 20.11.2017р. Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», які підтримувались представником відповідача у судових засіданнях, вказаний учасник судового спору просив суд у випадку задоволення вимог про стягнення штрафу, зменшити його розмір на 95%.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач посилається на зниження обсягів виробництва на підприємстві, погіршення фінансово-економічного стану комбінату, наявність заборгованості підприємств-контрагентів Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», проведення бойових дій на території Донецької області, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства відповідача.

Доказів того, що порушення термінів поставки та недодержання її обсягу відповідачем у даному випадку спричинило збитки для позивача та іншим учасникам господарських відносин, матеріали справи не містять.

При цьому, події на території Донецької області, якими є активна фаза антитерористичної операції у Донецькій області, проведення бойових дій у регіоні, а також інші численні порушення у звязку з цими обставинами, загальновідомі та додаткового підтвердження не вимагають.

У п.3.2 рішення №7-рп/2013 від 11.07.2013р. Конституційного Суду України зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази у сукупності із обєктивними обставинами складної ситуації у державі та економічного її становища, час прострочення, намагання виконання взятого на себе зобовязання та обставини, за яких воно не могло бути виконано у належний спосіб, відсутність доказів негативних наслідків, загальний розмір нарахованих сум, господарський суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу підлягає частковому задоволенню, а отже з Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» підлягає стягненню неустойка на 50% менша, а саме 94468,98 грн.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

За приписами п.4.3 постанови №7 від 21.02.2013р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

За таких обставин, судовий збір в сумі 2864,56 грн, сплачений Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів», підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам з віднесенням у зменшеній частині на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м.Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про стягнення штрафу у розмірі 190970,83 грн, задовольнити частково.

Зменшити розмір стягуваної суми штрафу до 94468,98 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул.Діагональна, буд.11, ) штраф в сумі 94468,98 грн, а також судовий збір у розмірі 2834,07 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 14.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 19.12.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця