ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.07.2017 Справа № 905/1209/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/1209/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель -М ЛТД»

до відповідача Донецького наукового - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України

про стягнення 18 761,13 грн.,

за участю представників:

від позивача: Салій Т.М., за дов.

від відповідача: не з'явився

Суть спору: ТОВ «Параллель -М ЛТД» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ДНДІСЕ МЮУ 18 761,13 грн., з яких: 9 390 грн. - основний борг, 833,52 грн. - 3% річних, 8 537,61 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі - продажу нафтопродуктів № 04077/14-Б від 18.03.2014р. в частині повної та своєчасної оплати палива.

У запереченнях за вх. № 19457/17 від 21.07.2017р. відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову з посиланням на те, що, по - перше, у відповідача відсутня інформація щодо укладення між сторонами договору купівлі - продажу нафтопродуктів № 04077/14-Б від 18.03.2014р., а також оригінал цього договору, оскільки у вересні 2014р. будівлю інституту (за адресою м. Донецьк, вул. Дубравна, 1) разом з обладнанням та бухгалтерською документацією було захоплено незаконними збройними формуваннями, при цьому будь-яких претензій з боку позивача, пропозицій щодо підписання акту звірку взаємних розрахунків з моменту реєстрації відповідача на підконтрольній території України та до моменту звернення позивача до суду з даним позовом на адресу відповідача не надходило; по - друге, позивачем не додано до позовної заяви видаткову накладну серії ВТ № 0016366 від 18.03.2014р., а також рахунки на оплату палива до видаткових накладних серії ВТ № 0016366 від 18.03.2014р. та серії ВТ № 00169388 від 05.05.2014р.; по - третє, згідно з видатковою накладною серії ВТ № 00169388 від 05.05.2014р. ОСОБА_3 отримано 60 талонів на 600 л за номерами з 9 по 8, але різниця між цими номерами становить 59, а не 60 талонів, при цьому підпис ОСОБА_3 на вказаній видатковій накладній значно відрізняється від підпису ОСОБА_3 у довіреності на одержання ТМЦ № 563596 серії 12 ААД від 05.05.2014р.

Разом з запереченнями відповідачем надано в т.ч. клопотання відповідача про витребування доказів, а саме: оригіналів видаткової накладної серії ВТ № 00169388 від 05.05.2014р. та рахунків на оплату палива до видаткових накладних серії ВТ № 0016366 від 18.03.2014р., серії ВТ № 00169388 від 05.05.2014р.

Відповідач у судове засідання, призначене на 27.07.2017р., не з'явився, а у листі за вх. №04-21/2290 від 27.07.2017р. повідомив про неможливість направлення представника відповідача у судове засідання з огляду на його знаходження з 24.07.2017р. по 02.08.2017р. у черговій відпустці.

Разом з тим, виходячи з того, що відповідачем реалізовано право на судовий захист своїх прав та інтересів шляхом викладення своєї правової позиції по суті спору у запереченнях за вх. № 19457/17 від 21.07.2017р., заявлення клопотання про витребування доказів, та надання доказів, що підтверджують заперечення проти позову, приймаючи до уваги строк вирішення спору, який встановлений приписами ч. 1 ст. 69 ГПК України та який закінчується 31.07.2017р., а також те, що відповідачем не обґрунтовано неможливість направлення у судове засідання іншого представника, та не заявлено клопотання про продовження строку вирішення спору в порядку приписів ч. 3 ст. 69 ГПК України у зв'язку з необхідністю надання будь-яких додаткових заперечень чи доказів, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи за відсутності представника відповідача у судовому засіданні.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні 27.07.2017р. за участю представника позивача господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд встановив:

18.03.2014р. між ТОВ «Параллель - М ЛТД» (продавець, позивач) та ДНДІСЕ (покупець, відповідач) укладений договір купівлі - продажу нафтопродуктів № 04077/14-Б, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти паливо й сплатити за нього певну грошову суму в строки й на умовах, встановлених даним договором. З моменту переходу права власності на паливо, паливо залишається на зберіганні в продавця. Відпустка палива зі зберігання покупцеві здійснюється на підставі пред'явлених талонів на паливо на АЗС продавця.

Паливо - бензини автомобільні А-92 PERFEKT, PERFEKT - 95, PERFEKT - 98, PERFEKT - Diesel (дизельне паливо), А - 95, А - 95 Евро, сертифіковані згідно ДСТУ 4839-2007 «Бензини автомобільні підвищеної якості. Технічні умови», ДСТУ 3868 - 1999 «Паливо дизельне. Технічні умови», ДСТУ 4840 - 2007 «Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови», газ скраплений марки ПТ, СПБТ, БТ згідно ДСТУ 4047-2001, газ марки ПА, ПБА згідно ДСТУ 25778-87.

Талони на паливо - спеціальний талон, придбаний на умовах і за відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на одержання на АЗС фіксованої кількості нафтопродуктів певного найменування й марки, які позначені в ньому (п. 1.1 договору).

Сторони домовилися про те, що момент переходу права власності на паливо (факт його продажу), який наступає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладною, оформленою між покупцем і продавцем, заповненої відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік фінансову звітність в Україні». Продавець видає покупцеві (представникові покупця) талони в момент видачі видаткової накладної, і інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній (п. 1.3 договору).

Право власності на паливо від продавця до покупця переходить у момент підписання сторонами видаткової накладної на паливо (п. 1.7 договору).

Загальна сума договору становить орієнтовно 52 000 грн., у т.ч. ПДВ 8 667,67 грн. (п. 1.9 договору).

Ціни на паливо, а також його кількість указуються продавцем у видатковій накладній на паливо, а також у рахунку - фактурі. Покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування). У вартість палива входить вартість послуг зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат продавця, пов'язаних зі зберіганням і відпусткою палива покупцеві по талонах (п. 2.1 договору).

Вид розрахунків: безготівковий, відповідно до діючого законодавства (п. 2.2 договору).

Форма розрахунків: безготівкове перерахування коштів на рахунок продавця відповідно до законодавства про безготівкові розрахунки в Україні, встановленого уповноваженим органом, у т.ч. Національним банком України, або іншим способом відповідно до діючого законодавства. При здійсненні оплати за паливо покупець зобов'язаний указати в платіжному документі номер і дату відповідної видаткової накладної, а також номер договору й дату його підписання, в іншому випадку продавець має право в однобічному порядку без згоди покупця грошові кошти, що надійшли, зарахувати в рахунок погашення утвореної раніше заборгованості покупця (п. 2.4 договору).

Термін дії даного договору - дати його підписання по 31.12.2014р., а в частині грошових зобов'язань до повного виконання (п. 4.1 договору).

На виконання умов договору позивачем передано у власність відповідача паливо (бензин А - 92 PERFEKT (УКТ ЗЕД НОМЕР_1)) кількістю 600 л на суму 9 390 грн., що підтверджується видатковою накладною № ВТ00169388 від 05.05.2014р., яка підписана сторонами. При цьому, у вказаній видатковій накладній міститься інформація про видані талони на паливо (бензин А - 92 PERFEKT) у кількості 60 шт. (з 9 по 8) на 600 л.

Повноваження представника відповідача ОСОБА_3 (водій), яким прийнято паливо, підтверджуються довіреністю серії 12 ААД № 563596 від 05.05.2014р. (зі строком дії до 14.05.2014р.).

06.05.2014р. позивачем зареєстровано податкову накладну на суму 9 390 грн. щодо поставленого товару (бензин А - 92 PERFEKT) згідно договору № 04077/14-Б від 18.03.2014р.

Між тим, оплату прийнятого палива відповідачем не здійснено, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір купівлі - продажу нафтопродуктів № 04077/14-Б від 18.03.2014р., згідно з яким позивач зобов'язався передати у власність відповідачу паливо, а відповідач - прийняти паливо та сплатити його вартість в строк, не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов цього договору позивач передав відповідачу у власність паливо на суму 9 390 грн., що підтверджується видатковою накладною № ВТ00169388 від 05.05.2014р., яка підписана сторонами та яка у розумінні ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (в редакції станом на дату складання видаткової накладної), є первинним документом, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. При цьому, печатка підприємства на видатковій накладній не є обов'язковим реквізитом первинного документу відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а отже її відсутність не спростовує факт здійснення господарської операції.

З огляду на дату підписання видаткової накладної № ВТ00169388 від 05.05.2014р., зобов'язання щодо оплати переданого позивачем палива мало бути виконано відповідачем в строк до 04.06.2014р.

Між тим, обставини справи свідчать про те, що відповідачем не належним чином виконано зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати переданого палива згідно видаткової накладної № ВТ00169388 від 05.05.2014р., внаслідок чого у відповідача утворився борг у розмірі 9 390 грн.

Посилання відповідача на відсутність інформації щодо укладення між сторонами договору купівлі - продажу нафтопродуктів № 04077/14-Б від 18.03.2014р., а також оригіналу цього договору жодним чином не спростовують факт передання палива у власність відповідача та наявність боргу останнього.

При цьому, звернення позивача до відповідача з попередніми (до звернення позивача до суду з даним позовом) претензією про сплату боргу або пропозицією щодо підписання акту звірки взаємних розрахунків, про що також посилається відповідач, є правом, а не обов'язком позивача. Разом з тим, положення ч.2 ст.124 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002р. №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначають, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Посилання відповідача на ненадання позивачем видаткової накладної серії ВТ № 0016366 від 18.03.2014р. та рахунків на оплату палива до видаткових накладних серії ВТ № 0016366 від 18.03.2014р. та серії ВТ № 00169388 від 05.05.2014р. спростовуються матеріалами справи, виходячи з того, що належним чином засвідчені копії видаткової накладної № ВТ 0016366 від 18.03.2014р. та рахунків на оплату палива до видаткових накладних № ВТ 0016366 від 18.03.2014р. та № ВТ 00169388 від 05.05.2014р. надані позивачем до суду разом з письмовими поясненнями за вх. № 16727/17 від 19.06.2017р.

В той же час, з огляду на предмет та підстави позову, обставини щодо передання у власність відповідача палива та здійснення останнім оплати згідно видаткової накладної серії ВТ № 0016366 від 18.03.2014р. не входять до предмету доказування у даній справі.

Також суд звертає увагу на те, що за умовами договору обов'язок відповідача щодо оплати палива пов'язується саме з підписанням видаткової накладної, та на те, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні норм ст.613 вказаного нормативно-правового акту, внаслідок чого наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку оплатити товар, який він отримав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009р. по справі №37/405.

Посилання відповідача на те, що згідно з видатковою накладною № ВТ 00169388 від 05.05.2014р. ОСОБА_3 отримано 60 талонів на 600 л за номерами з 9 по 8, але різниця між цими номерами становить 59, а не 60 талонів, є помилковими, оскільки кількість отриманих талонів складає саме 60 шт., із врахуванням першого талону під номером 9.

Посилання відповідача на те, що підпис ОСОБА_3 на видатковій накладній № ВТ 00169388 від 05.05.2014р. значно відрізняється від підпису ОСОБА_3 у довіреності на одержання ТМЦ № 563596 серії 12 ААД від 05.05.2014р. не свідчить про те, що підпис на видатковій накладній № ВТ 00169388 від 05.05.2014р. не належить ОСОБА_3 Водночас, під час розгляду справи відповідачем не заявлялось клопотання про призначення відповідної судової почеркознавчої експертизи в порядку приписів ст. 41 ГПК України, висновок експерта, який володіє спеціальними знаннями, щодо цього питання у матеріалах справи відсутній.

Клопотання відповідача про витребування доказів, а саме: оригіналів видаткової накладної № ВТ00169388 від 05.05.2014р. та рахунків на оплату палива до видаткових накладних серії ВТ № 0016366 від 18.03.2014р., серії ВТ № 00169388 від 05.05.2014р. на підтвердження позовних вимог, яке надано до суду разом із запереченнями за вх. № 19457/17 від 21.07.2017р., відхилено судом, з огляду на приписи ст. 36 ГПК України, згідно з якою письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду. Представлені до матеріалів справи документи засвідчені у відповідності до вимог п.5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), внаслідок чого прийняті судом в якості належних та допустимих доказів у даній справі. Більш того, у судовому засіданні 21.06.2017р. представником позивача надано оригінали договору купівлі - продажу нафтопродуктів № 04077/14-Б від 18.03.2014р., видаткових накладних № ВТ0016366 від 18.03.2014р. № ВТ00169388 від 05.05.2014р., рахунків - фактур № Т-00216587 від 18.03.2014р., № Т-0022251 від 05.05.2014р., довіреності серії 12 ААД № 563596 від 05.05.2014р., які судом оглянуто та встановлено відповідність наявних у справі копій цим оригіналам, що вбачається з протоколу судового засідання 21.06.2017р.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення боргу, а отже і про їх задоволення.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір 3% річних, нарахованих на суму боргу 9 390 грн. за період з 04.06.2014р. по 19.05.2017р. становить 833,52 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем невірно визначено початкову дату нарахування 3% річних.

Тому, господарським судом самостійно здійснено розрахунок 3 % річних, та встановлено, що розмір 3% річних, нарахованих на суму боргу 9 390 грн. за період з 05.06.2014р. по 19.05.2017р., становить 832,75 грн.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу 9 390 грн. за період з 04.06.2014р. по 19.05.2017р. становить 8 537,61 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем не враховано роз'яснення, що містяться у п. 3 постанові пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», та здійснено нарахування за неповні місяці.

Тому, господарським судом самостійно здійснено розрахунок інфляційних втрат, та встановлено, що розмір інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу 9 390 грн. за період з липня 2014р. по квітень 2017р., становить 8 359,92 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в розмірі 832,75 грн. та інфляційних втрат в розмірі 8 359,92 грн., а отже і про їх задоволення в цих частинах.

На підставі ст. ст. 44,49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель -М ЛТД» задовольнити частково.

2. Стягнути Донецького наукового - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (84122, Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Поштова, 67, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель -М ЛТД» (69091, Запорізька обл., м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 71-А, кім. 901, , п/р 4065 в ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», МФО 334851) основний борг в розмірі 9 390 (дев'ять тисяч триста дев'яносто) грн., 3 % річних в розмірі 832 (вісімсот тридцять дві) грн. 75 коп., інфляційні втрати в розмірі 8 359 (вісім тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 92 коп., судовий збір в розмірі 1 584 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 78 коп.

3. В решті позові відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 31.07.2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва