УХВАЛА

07.12.2017Справа № 910/18195/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський БКК" (позивач 1);

Публічного акціонерного товариства "Київхліб" (позивач 2);

до Державної служби інтелектуальної власності України (відповідач1);

Дочірнього підприємства "Кондитерська корпорація "Рошен" (відповідач 2);

про визнання незаконним та скасування рішення.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача 1: Маленко О. М., представник, довіреність № 17-10 від 17.10.2017 р.;

Від позивача 2: не з'явилися;

Від відповідача 1:Потоцький М. Ю., представник, довіреність № 1-8/8565 від 21.11.2014 р.;

Від відповідача 2:Лучка І. Ю., представник, довіреність № б/н від 07.06.2017 р.;

Сорока О. О., представник, довіреність № б/н від 07.06.2017 р.;

Шум О. М., представник, довіреність № б/н від 07.06.2017 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський БКК" (позивач 1) та Публічне акціонерне товариство "Київхліб" (позивач 2) звернулися до суду до Державної служби інтелектуальної власності України (відповідач 1) та Дочірнього підприємства "Кондитерська корпорація "Рошен" (відповідач 2) з позовною заявою про визнання незаконним та скасування рішення Апеляційної Палати Державної служби інтелектуальної власності України 10.05.2017 року, затверджене наказом ДСІВ №61-Н від 10.05.2017 року, про визнання знаку «Рошен, зобр.» добре відомим.

Провадження у справі № 910/18195/17 за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2017, розгляд справи було призначено на 23.11.2017 р.

У судовому засіданні 23.11.2017 було оголошено перерву до 07.12.2017.

У судовому засіданні 07.12.2017 р. представником відповідача 2 було подано письмове клопотання про припинення провадження у справі № 910/18195/17 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Обгрунтовуючи своє клопотання відповідач 2 посилається на те, що позовні вимоги позивачів не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Розглянувши клопотання відповідача 2 про припинення провадження у справі № 910/18195/17 суд відзначає наступне.

На вимогу статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Пунктом 3.1. Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 24.10.2011 N 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» встановлено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським

судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п.п. б) п. 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 N 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, у сфері господарювання.

Вимога позивачів про визнання незаконним та скасування рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України 10.05.2017 року, затверджене наказом ДСІВ № 61-Н від 10.05.2017 року, про визнання знака «Рошен, зобр.» добре відомим носить публічно-правовий характер, а тому має бути розглянута в порядку адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписами п. 1 ст. 3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. З КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Водночас, ч. 1 та ч. 2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 1.2. Регламенту Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 15.09.2003 N 622, апеляційна палата (Апеляційна палата Державної служби інтелектуальної власності України) - колегіальний орган для розгляду заперечень проти рішень Державної служби щодо набуття прав на об'єкти інтелектуальної власності та заяв щодо визнання знака добре відомим в Україні.

Відповідно до п. 1. Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженим Постановою Кабінетів Міністрів України від 19 листопада 2014 р. № 658 (втратило чинність на підставі Постанови КМ № 320 від 11.05.2017), Державна служба інтелектуальної власності України (ДСІВ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі і який реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Тобто Апеляційна палата ДСІВ України є суб'єктом владних повноважень, яким у встановленому законом порядку розглядалися спори адміністративного характеру.

Крім того, частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, викладені в позовній заяві обставини справи, а також безпосередньо сформульована позовна вимога позивачів до Державної служби інтелектуальної власності України свідчить про підпорядкованість даного спору адміністративним судам та розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому провадження у справі №910/18195/17 підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі № 910/18195/17

Суддя О. В. Мандриченко