ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2017р. Справа № 905/128/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерлак»

про стягнення 20 279,85 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю №820/03 від 24.02.2017р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Інтерлак» 20 279,85 грн., з яких: 15 963,69 грн. -заборгованість по орендній платі, 2 855,26 грн. - пеня, 259,92 грн. 3% річних, 1 200 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором оренди №01/072-2015 від 01.07.2015р. щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів.

20.02.2017р. за вх.№5234/17 господарський суд одержав клопотання позивача, згідно з яким останній просить суд відкласти розгляд справи у звязку з неможливістю явки представника у судове засідання. Крім того, у вказаному клопотанні позивач посилається на те, що відповідач здійснив погашення заборгованості за грудень 2015р. у розмірі 387,15 грн. відповідно до меморіального ордеру №11/авт. від 06.05.2016р., а тому залишок заборгованості за вказаний період становить 975,42 грн. Акти наданих послуг щодо оренди приміщення за період грудень 2015р. листопад 2016р. надсилалися на адресу відповідача разом з листами від 11.10.2016р. № 7457/06, від 09.02.2017р. №929/046, однак відповідач вказані акти підписані зі свого боку не повернув, заборгованість не погасив. При цьому обовязок орендаря щодо оплати орендної плати відповідно до умов договору не ставиться в залежність від підписання чи не підписання актів наданих послуг. Також позивач надав пояснення щодо початкової дати нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

13.03.2017р. за вх.№7208/17 господарський суд одержав письмові пояснення позивача про те, що станом на 13.03.2017р. акт здачі приміщення між АТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Інтерлак» не укладався, повідомлення на адресу банку від орендаря про припинення договору не надходили.

Відповідач у жодне судове засідання не зявився, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову до суду не надав. При цьому, про дату та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи витяги з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» за результатами відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами №962 та №527, а тому, із врахуванням розяснень, що містяться у пп.3.9.1. п.3.9. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача у судових засіданнях та в силу вимог ст.75 ГПК України за наявними у справі документами.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 13.03.2017р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

01.07.2015р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» (орендодавець, позивач) та ТОВ «Інтерлак» (орендар, відповідач) укладений договір оренди № 01/072-2015, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування майновий комплекс обєктів нерухомості, загальною площею 4367,2 кв.м. (обєкт оренди), який знаходиться за адресою: Донецька обл., Добропільський район, сщ. Шевченко, вул. Шевченко, буд.1. (п.1.1 договору).

Обєкт оренди передається орендарю з метою використання його у відповідності із господарською (статутною) діяльністю орендаря для виробництва фарб, лаків і подібної продукції. На момент укладення даного договору обєкт оренди знаходиться у стані, придатному для використання останнього з метою, визначеною у п.1.2 договору. (п.п.1.2, 1.3 договору).

Вартість обєкта оренди становить 1 003 690,48 грн. без ПДВ. Орендодавець підтверджує, що обєкт оренди належить йому на праві власності. (п.п. 1.4, 1.6 договору).

Відповідно до умов п.2.1 договору передача обєкта оренди здійснюється за актом приймання-передачі, що є невідємною частиною цього договору, який підписується сторонами відповідно до форми, визначеної в додатку №1 до цього договору, протягом 2 робочих днів з моменту укладення цього договору. (п.2.1 договору).

В день припинення або дострокового розірвання цього договору обєкт оренди повертається орендарем орендодавцеві за актом приймання-передачі відповідно до форми, визначеної в додатку №2 до цього договору. Обєкт оренди повинен бути переданий орендодавцю в тому ж стані, в якому він був переданий в оренду з урахуванням нормального зносу. (п.2.3 договору).

За користування обєктом оренди орендар щомісяця сплачує орендну плату у розмірі 1 362,57 грн., в т.ч. ПДВ 227,10 грн. Орендна плата сплачується/нараховується з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі та по день фактичного повернення/звільнення орендарем обєкта оренди орендодавцю (включно), що підтверджується актом приймання-передачі. Розрахунок орендної плати за неповний місяць проводиться пропорційно до кількості календарних днів фактичного строку користування орендарем обєктом оренди. (п.п.3.1-3.3 договору).

Орендна плата перераховується орендарем у строк не пізніше останнього робочого дня кожного місяця у національній валюті України, в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця, згідно банківських реквізитів, вказаних в статті 10 цього договору. (п.3.4 договору).

Сторони щомісячно, в останній робочий день місяця, в якому використовувався обєкт оренди, підписують акт наданих послуг (відповідно до форми, визначеної в Додатку № 3 до цього договору. (п.3.5 договору).

Орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором самостійно відповідним організаціям на підставі укладених з ними договорів, а орендодавець має право вимагати своєчасної та повної сплати орендної плати та інших платежів орендарем в порядку і розмірі, визначеному цим договором (п.п. 4.4.7, 4.3.1, договору).

За несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує на вимогу орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. (п.6.3 договору).

Цей договір укладено до 31.12.2015р. У випадку, якщо за 10 календарних днів до закінчення терміну цього договору, жодна із сторін не повідомить іншу про розірвання цього договору, строк цього договору продовжується на 5 календарних місяців та на тих самих умовах, які передбачені цим договором. Обчислення строку цього договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п.7.1 договору).

На виконання умов договору 01.07.2015р. позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове користування (оренду) майновий комплекс обєктів нерухомості, загальною площею 4 367,2 кв.м. (обєкт оренди), який знаходиться за адресою: Донецька область, Добропільський район, сщ. Шевченко, вул. Лугова, буд.1, про що свідчить відповідний акт приймання-передачі (передача в оренду). На момент передачі дефекти чи пошкодження не виявлені, будь-які претензії один до одного сторони не мають.

Судом також встановлено, що відповідач здійснив сплату заборгованості за користування обєктом оренди за період липень грудень 2015р. в розмірі 7 200 грн. (липень 1 362,57 грн., серпень 1 362,57 грн., вересень 1 362,57 грн., жовтень 1 362,57 грн., листопад 1 362,57 грн., грудень 387,15 грн.), про що свідчить меморіальний ордер №11/авт. від 06.05.2016р. та письмові пояснення позивача, викладені у клопотанні за вх.№5234/17 від 20.02.2017р.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 11.10.2016р. №7457/046, в якій просив відповідача погасити заборгованість за зобовязанням грудня 2015р. вересня 2016р. в розмірі 13 238,55 грн., а також підписати та повернути позивачу акти приймання-передачі послуг за вказаний період. Претензія одержана відповідачем 19.10.2016р., що вбачається з відповідного повідомлення про вручення поштового відправлення, але залишена останнім без відповіді.

Також, листом від 09.02.2017р. вих.№929/046 позивач надіслав відповідачу для підписання акти приймання-передачі послуг за жовтень-листопад 2016р.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість позивача за користування обєктом оренди складає 15 963,69 грн., та сформована за грудень 2015р. у розмірі 975,42 грн. (1362,57 грн. 387,15 грн.), січень-листопад 2016р. у розмірі 14 988,27 грн. (1362,57 х 11 місяців).

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором оренди щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів зумовило звернення позивача до суду даним позовом, в якому, крім основного боргу в розмірі 15 963,69 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 855,26 грн., 3% річних в розмірі 259,92 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 200 грн.

При цьому, господарським судом також встановлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014р. № 107 AT «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014р. № 9 розпочато процедуру виведення AT «Брокбізнесбанк» з ринку, здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 по 02.06.2014 та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Брокбізнесбанк» ОСОБА_1

03.06.2014р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 42 про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПAT «Брокбізнесбанк» з 03.06.2014р. до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПAT «Брокбізнесбанк».

10.06.2014р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПAT «Брокбізнесбанк»».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014р. № 45 «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» в публічному акціонерному товаристві «Брокбізнесбанк» розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПAT «Брокбізнесбанк» ОСОБА_1 на період з 11.06.2014р. по 10.06.2015р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2015 р. № 103 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПAT «Брокбізнесбанк» та продовжено строк повноважень Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПAT «Брокбізнесбанк» ОСОБА_1 до 10 червня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.06.2016р. № 896 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк», а також продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПAT «Брокбізнесбанк» ОСОБА_1 до 10.06.2018р. включно.

Згідно п.п.1 та 9 ч.1 ст.48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, виконує повноваження органів управління банку; виконує повноваження, які визначені ч.2 ст.37 цього Закону. Згідно п.5 ч.2 ст.37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з вимогами ч. ч.1, 5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вище встановлено господарським судом, тимчасове платне користування майновим комплексом обєктів нерухомості, загальною площею 4 367,2 кв.м. (обєкт оренди), який знаходиться за адресою: Донецька обл., Добропільський район, сщ. Шевченко, вул. Шевченко, буд.1 здійснювалось відповідачем на підставі договору оренди №01/072-2015 від 01.07.2015р., який укладений між сторонами у справі, та згідно з яким орендар зобовязався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату у строк не пізніше останнього робочого дня кожного місяця.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Як свідчать вищевстановлені обставини справи, відповідач порушив умови договору оренди та не виконав своїх зобовязань щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за період грудень 2015р. листопад 2016р. у розмірі 15 963,69 грн. Жодних заперечень щодо таких обставин, а тим більш доказів, що їх спростовують, в процесі розгляду справи відповідачем не надано.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення 15 963,69 грн. основного боргу, а отже і про їх задоволення.

При цьому, господарський суд не звертає увагу на відсутність підписаних актів наданих послуг з огляду на те, що обовязок щодо сплати орендних платежів випливає безпосередньо з умов п. 3.1. договору оренди. Тим більш, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують повернення відповідачем приміщення (акт приймання передачі приміщення з оренди).

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 11.12.2015р. по 14.12.2016р. в розмірі 2 855,26 грн., 3 % річних за період з 11.12.2015р. по 11.11.2016р. в розмірі 259,92 грн. та інфляційні втрати за період з 11.12.2015р. по 14.12.2016р. в розмірі 1200,98 грн., що нараховані за неналежне виконання відповідачем зобовязань зі сплати орендних платежів за грудень 2015р. листопад 2016р.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 2 ст.551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 6.3 договору визначено, що за несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує на вимогу орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем господарським судом встановлено, що позивачем помилково визначено початкову дату прострочення, оскільки кінцевою датою строку оплати є останній день місяця. Крім того, позивачем здійснено нарахування пені з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи при цьому за період часу протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок пені, згідно з яким сума пені становить:

- за період з 01.01.2016р. по 01.07.2016р. за грудень 2015р. 127,40 грн.;

- за період з 01.02.2016р. по 01.08.2016р. за січень 2016р. 267,34 грн.;

-за період з 01.03.2016р. по 01.09.2016р. за лютий 2016р. 255,61 грн.;

-за період з 01.04.2016р. по 01.10.2016р. за березень 2016р. 238,86 грн.;

-за період з 01.05.2016р. по 01.11.2016р. за квітень 2016р. 225,98 грн.;

-за період з 01.06.2016р. по 01.12.2016р. за травень 2016р. 213,77 грн.;

-за період з 01.07.2016р. по 14.12.2016р. за червень 2016р. 187,89 грн.;

-за період з 01.08.2016р. по 14.12.2016р. за липень 2016р. 150,03 грн.;

-за період з 01.09.2016р. по 14.12.2016р. за серпень 2016р. 114,25 грн.;

-за період з 01.10.2016р. по 14.12.2016р. за вересень 2016р. 80,19 грн.;

-за період з 01.11.2016р. по 14.12.2016р. за жовтень 2016р. 45,87 грн.;

-за період з 01.12.2016р. по 14.12.2016р. за листопад 2016р. 14,59 грн.

Загальний розмір пені становить 1 918,41 грн., а отже, позовні вимоги в зазначеній частині задовольняються господарським судом частково у визначеному судом розмірі.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем господарським судом встановлено, що позивачем помилково визначено початкову дату прострочення, оскільки кінцевою датою строку оплати є останній день місяця. Крім того, розрахунок 3% річних містить арифметичні помилки.

Господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи при цьому за період часу протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок 3% річних, згідно з яким сума 3% річних становить:

- за період з 01.01.2016р. по 14.12.2016р. за грудень 2015р. 31,90 грн.;

- за період з 01.02.2016р. по 14.12.2016р. за січень 2016р. 35,52 грн.;

- за період з 01.03.2016р. по 14.12.2016р. за лютий 2016р. 32,28 грн.;

- за період з 01.04.2016р. по 14.12.2016р. за березень 2016р. 28,82 грн.;

- за період з 01.05.2016р. по 14.12.2016р. за квітень 2016р. 25,46 грн.;

- за період з 01.06.2016р. по 14.12.2016р. за травень 2016р. 22 грн.;

- за період з 01.07.2016р. по 14.12.2016р. за червень 2016р. 18,65 грн.;

- за період з 01.08.2016р. по 14.12.2016р. за липень 2016р. 15,19 грн.;

- за період з 01.09.2016р. по 14.12.2016р. за серпень 2016р. 11,73 грн.;

- за період з 01.10.2016р. по 14.12.2016р. за вересень 2016р. 8,38 грн.;

- за період з 01.11.2016р. по 14.12.2016р. за жовтень 2016р. 4,91 грн.;

- за період з 01.12.2016р. по 14.12.2016р. за листопад 2016р. 1,56 грн.

Загальний розмір 3% річних становить 236,40 грн., а отже, позовні вимоги в зазначеній частині задовольняються господарським судом частково у визначеному судом розмірі.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, господарським судом встановлено, що позивач помилково здійснює нарахування інфляційних втрат починаючи з місяця, у якому виникло зобовязання відповідача з оплати, а також за неповний місяць.

Господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, приймаючи до уваги розяснення, викладені у п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», здійснений розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким сума інфляційних втрат становить:

- за період з 01.01.2016р. по 30.11.2016р. за грудень 2015р. 68,86 грн.;

- за період з 01.02.2016р. по 30.11.2016р. за січень 2016р. 58,54 грн.;

- за період з 01.03.2016р. по 30.11.2016р. за лютий 2016р. 141,24 грн.;

- за період з 01.04.2016р. по 30.11.2016р. за березень 2016р. 147,28 грн.;

- за період з 01.05.2016р. по 30.11.2016р. за квітень 2016р. 132,33 грн.;

- за період з 01.06.2016р. по 30.11.2016р. за травень 2016р. 81,78 грн.;

- за період з 01.07.2016р. по 30.11.2016р. за червень 2016р. 80,34 грн.;

- за період з 01.08.2016р. по 30.11.2016р. за липень 2016р. 83,23 грн.;

- за період з 01.09.2016р. по 30.11.2016р. за серпень 2016р. 84,68 грн.;

- за період з 01.10.2016р. по 30.11.2016р. за вересень 2016р. 89,03 грн.;

- за період з 01.11.2016р. по 30.11.2016р. за жовтень 2016р. 63,36 грн.;

- за період з 01.12.2016р. по 30.11.2016р. за листопад 2016р. 24,53 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат становить 1 055,20 грн., а отже, позовні вимоги в зазначеній частині задовольняються господарським судом частково у визначеному судом розмірі.

За приписами ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерлак» (85310, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Лугова, буд.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (03057, м. Київ, пр. Перемоги, б.41, ) заборгованість по орендній платі у розмірі 15 963 (пятнадцять тисяч девятсот шістдесят три) грн. 69 коп., пеню у розмірі 1 918 (одна тисяча девятсот вісімнадцять) грн. 41 коп., 3% річних у розмірі 236 (двісті тридцять шість) грн. 40 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 055 (одна тисяча пятдесят пять) грн. 20 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 302 (одна тисяча триста дві) грн. 84 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 20 березня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва