ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. Справа № 911/981/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства ЕЛЬБРУС-69

до Almobel Grup s.r.l., м. Кишинів, Республіка Молдова

про стягнення 7672,60 доларів США

секретар судового засідання (ст. секретар): Діхтярук А.Є.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність 11-12/17 від 11.12.2017 р.);

від відповідача: не зявився.

Обставини справи:

Приватне підприємство ЕЛЬБРУС-69 (далі ПП ЕЛЬБРУС-69, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Almobel Grup s.r.l., м. Кишинів, Республіка Молдова (далі відповідач) про стягнення 7672,60 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобовязань щодо здійснення своєчасного розрахунку з позивачем за поставлений товар відповідно до договору № 1410/16 від 14.10.2016 р., у звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 7672,60 доларів США основного боргу, а також судовий збір.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Almobel Grup s.r.l. є нерезидентом, який не має свого представництва на території України. Місцезнаходженням названого товариства є: or. Chisinau, str. Industriala 10, Republica Moldova.

Відповідно до ст. 125 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

У даному випадку, до правовідносин щодо повідомлення іноземної сторони про розгляд справи, у якій вона виступає відповідачем (вручення судового доручення), застосовуються положення Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (дата прийняття: 22.01.1993 р., дата приєднання Україною: 10.11.1994 р. (із заявами та застереженнями), дата набуття чинності для України: 14.04.1995 р., далі по тексту - Конвенція) разом із Протоколом до неї від 28.03.1997 р. (дата підписання для України 28.03.1997 р. та дата набуття чинності для України 17.09.1999 р.). Дана конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном.

Порядок оформлення, вручення та виконання судових доручень регламентується ст.ст. 7-11 Конвенції.

Враховуючи вищенаведене, ухвалою господарського суду Київської області від 05.04.2017 р. позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 911/981/17, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 06.11.2017 р., оскільки встановлено, що місцезнаходженням відповідача - Almobel Grup s.r.l., є: or. Chisinau, str. Industriala 10, Republica Moldova. Окрім того, судом зобов'язано позивача в термін до 10.05.2017 р. подати суду належним чином нотаріально засвідчений переклад на молдовську мову ухвали господарського суду Київської області від 05.04.2017 р. про порушення провадження у справі № 911/981/17, позовної заяви з додатками до неї у двох примірниках та, враховуючи необхідність звернення до Міністерства юстиції Республіки Молдова (31 августа 1989 82 Кишинев MD-2012, мун. Кишинэу), відповідне судове доручення про вручення документів, повідомлення про вручення документів, повідомлення про день судового засідання. Водночас, даною ухвалою господарського суду Київської області провадження у справі було зупинено.

28.04.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача на виконання ухвали від 05.04.2017 р. надійшов лист № 28-04/17 від 28.04.2017 р. про надання нотаріально засвідченого перекладу на молдовську мову ухвали суду, доручення про вручення, підтвердження про вручення документів, виклику (повідомлення) про день судового розгляду.

Окрім того, до господарського суду Київської області від позивача на виконання ухвали від 05.04.2017 р. надійшли листи № 11-05/17 від 11.05.2017 р. та № 16-05/17 від 16.05.2017 р. про надання нотаріально засвідченого перекладу на молдовську мову позовної заяви та додатків до неї.

23.05.2017 р. господарським судом Київської області було надіслано до Міністерства юстиції Республіки Молдова (31 августа 1989 82 Кишинев MD-2012, мун. Кишинэу) судове доручення про вручення документів з додатками Almobel Grup s.r.l.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.11.2017 р. було поновлено провадження у даній справі.

Розгляд справи відкладався.

11.12.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача було подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії електронної митної декларації ГТД № 626999 від 07.11.2017 р. з міжнародного пункту перетину кордону Могилів-Подільський (Україна) - Отачь (Молдова), а також Картки рахунку: 362 за період з 14.10.2016 р. до 11.12.2017 р.

У судових засіданнях 06.11.2017 р. та 11.12.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримувала повністю.

У судові засідання 06.11.2017 р. та 11.12.2017 р. відповідач представника не направив. Відзиву на позов відповідачем не надано.

Як слідує з матеріалів справи, суд звертався до Міністерства юстиції Республіки Молдова (31 августа 1989 82 Кишинев MD-2012, мун. Кишинэу) із відповідним судовим дорученням про вручення документів Almobel Grup s.r.l., про що свідчить поштове повідомлення про вручення з відміткою одержувача про отримання поштового відправлення 29.05.2017 р.

Вищезазначені обставини свідчать про належне виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення сторін про вчинення судом певних процесуальних дій по даній справі.

Частиною 3 ст. 22 ГПК України встановлено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, зважаючи на обмеженість строками розгляду справи, встановленими ст. 69 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 11.12.2017 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

14.10.2016 р. між Приватним підприємством ЕЛЬБРУС-69 (продавець) та Almobel Grup s.r.l. (покупець) був укладений договір № 1410/16, відповідно до якого позивач продає, а відповідач купує пиломатеріали обрізні хвойних порід (товар). Номенклатура, розмір, ціна і кількість товару зазначається у специфікаціях (інвойсах) (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору ціна товару визначена у відповідності з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс 2010. Ціна за 1 кубічний метр товару визначається в специфікаціях (інвойсах) в доларах США, які є невідємною частиною даного договору (п. 2.3 договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що продавець зобовязується поставити товар, а покупець оплатити його вартість.

Згідно з п. 4.1 договору оплата здійснюється за наступними умовами: повна оплата здійснюється в момент прибуття партії товару за адресою покупця згідно виставленому інвойсу; покупець зобовязаний у повному обсязі розрахуватися з продавцем.

У відповідності до даного договору між сторонами було укладено специфікацію № 1 від 14.09.2014 р., відповідно до якої сторони договору узгодили найменування, розмір та ціну товару, що поставляється.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору № 1410/16 від 14.10.2016 р. ПП ЕЛЬБРУС-69 було відправлено Almobel Grup s.r.l. 59.02 куб. м. пилопродукції на загальну суму 7672,60 дол. США, на підтвердження чого до матеріалів справи додано копії інвойсів № 27 від 24.10.2016 р. на суму 3643,90 дол. США, № 28 від 24.10.2016 р. на суму 4028,70 дол. США, пакувальні листи № 27 від 25.10.2016 р. та № 28 від 04.11.2016 р., СМR № 917403 та СМR № 041128, а також копії електронних вантажних митних декларацій (форма МД-2) Одеської митниці Державної фіскальної служби № 125140001/2016/626999 та Вінницької митниці Державної фіскальної служби № 125140001/2016/626707, які долучені до матеріалів справи.

За твердженням позивача, Almobel Grup s.r.l. не розрахувалось з ПП ЕЛЬБРУС-69 за поставлений товар за вказаними вище документами.

Як слідує з матеріалів справи, ПП ЕЛЬБРУС-69 звернулося до ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», в якому відкрито рахунок позивача, із запитом, у відповідь на який банк листом № 809/12-01-7 БТ від 13.02.2017 р. (оригінал оглянуто судом) повідомляє позивача, що ПП ЕЛЬБРУС-69 станом на 10.02.2017 р. не отримував кошти по митних деклараціях № 125140001/2016/626999 від 07.11.2016 р. на суму 4028,70 дол. США, № 125140001/2016/626707 від 26.10.2016 р. на суму 7672,60 дол. США, оформлених відповідно до договору № 1410/16 від 14.10.2016 р. укладеного з нерезидентом Almobel Grup s.r.l.

Поряд з цим, відповідно до наданої ПП ЕЛЬБРУС-69 Картки рахунку: 362, сформованої за період з 14.10.2016 р. до 11.12.2017 р. згідно договору № 1410/16 від 14.10.2016 р., у Almobel Grup s.r.l. перед позивачем рахується заборгованість у розмірі 7672,60 доларів США., стягнення якої є предметом даного позову.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем належним чином за товар, поставлений за договором № 1410/16 від 14.10.2016 р., останній і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач відзиву на позов, контррозрахунку суми заборгованості або доказів оплати отриманого за договором № 1410/16 від 14.10.2016 р. товару на суму 7672,60 дол. США станом на час вирішення даного спору суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем на час вирішення спору не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 1410/16 від 14.10.2016 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 7672,60 дол. США, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Приватного підприємства ЕЛЬБРУС-69 у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача відповідно розміру позовних вимог.

Зайво сплачений судовий збір при поданні позивачем позову до суду в сумі 12,09 грн. підлягає поверненню ПП ЕЛЬБРУС-69 з Державного бюджету України.

Водночас слід зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Almobel Grup s.r.l. (c.f. 585, Republica Moldova, or. Chisinau, str. Industriala, 10) на користь Приватного підприємства ЕЛЬБРУС-69 (08150, АДРЕСА_1, код 33661616) 7672 (сім тисяч шістсот сімдесят два) долари США 60 центів основного боргу, 3117 (три тисячі сто сімнадцять) грн. 91 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 18.12.2017 р.

Суддя В.М. Бабкіна