КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. Справа№ 910/25433/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.12.2017 року.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕКСПЕРТГАРАНТ"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2017 року у справі № 910/25433/14 суддя Чеберяк П.П.

За заявою Приватного акціонерного товариства "Рециклінг-Центр"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2017 року у задоволені скарги Приватного підприємства "ЕКСПЕРТГАРАНТ" на дії ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Рециклінг-Центр" арбітражного керуючого Кізленка В.А. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПП "ЕКСПЕРТГАРАНТ" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2017 року та прийняти нове рішення, яким скаргу Приватного підприємства "ЕКСПЕРТГАРАНТ" на дії ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Рециклінг-Центр" арбітражного керуючого Кізленка В.А. задовольнити, усунути арбітражного керуючого Кізленка В.А. від виконання обов'язків ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Рециклінг-Центр", призначити нового ліквідатора у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Приватне підприємство "ЕКСПЕРТГАРАНТ" вважає, що ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2017 року у справі № 910/25433/14 прийнято з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справ та з неправильним застосуванням ч. 1 ст. 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апелянт зазначає, що наданий ліквідатором Приватного акціонерного товариства «РЕЦИКЛІНГ- ЦЕНТР» арбітражним керуючим Кізленком В. А. акт інвентаризації від 03.11.2016 року не містить достатніх повних та об'єктивних відомостей про стан та оцінку активів та зобов'язань підприємства та жодним чином не відповідає вимогам Положення № 879, а тому висновок суду першої інстанції щодо забезпечення ліквідатором проведення інвентаризації активів та зобои'язань боржника є передчасним.

Апелянт вказує, початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів, а саме 98 419 073 грн. 06 коп. (98 396 317грн. 08коп. + 22 756 грн. 00 коп.).

Неврахування суми кредиторських вимог Приватного підприємства "ЕкспертГарант" призвело до того, що подальший продаж майна банкрута буде здійснюватися :ііі заниженою вартістю, чому судом першої інстанції не надано належної правової оцінки через неправильне застосування приписів ч. 1 ст. 43 Закону про банкрутство.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕКСПЕРТГАРАНТ" повернуто без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2017р. ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017р. у справі № 910/25433/14 скасовано, справу направлено до Київського апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 19.12.2017 року.

Боржник, згідно з поданим до суду 31.07.2017 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд залишити ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2017 року у справі № 910/25433/14 без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕКСПЕРТГАРАНТ" без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явились до судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

19.06.2017 року до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Приватного підприємства "ЕкспертГарант" про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.06.2017 року задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", замінено кредитора Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" його правонаступником - Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал".

Ухвалами Господарського суду м. Києва від 19.06.2017 року відмовлено у задоволенні скарги Приватного підприємства "ЕкспертГарант" на дії ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Рециклінг-Центр" арбітражного керуючого Кізленка В.А., також відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Рециклінг-Центр" арбітражного керуючого Кізленка В.А. про продовження строків ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора на шість місяців.

Окрім, того у судовому засіданні 19.06.2017 року розглядалась заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кізленка В.А. про надання згоди на продаж заставного майна, скасування обтяжень та зобов'язання вчинити дії.

Заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кізленка В.А. про надання згоди на продаж заставного майна, скасування обтяжень та зобов'язання вчинити дії, мотивована тим що, оскільки, 12.01.2017 року аукціон з продажу майна Приватного акціонерного товариства "Рециклінг-Центр" визнаний таким, що не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь в аукціоні, то згідно з вимогами ст. 65 Закону України про банкрутство, якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон.

Згідно з частиною 4 ст. 42 Закону про банкрутство майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

12.01.2017 року ліквідатором було вручено представнику Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" Іванченко О.В. заяву про надання згоди на продаж заставного майна, проте, станом на 06.02.2017 року Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" не надано відповідні на вказану заяву.

Згыдно Інформаційних довідок № 72013984 від 02.11.2016 року та № 75133136 від 07.12.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та витягу № 50659366 від 02.11.2016 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на майно боржника накладено ряд обтяжень за номерами, зокрема, 5965856, 4560566, 3525786, 1269395, 2432440, 3473967, 3474017, 12177874, 12192423, 12655789, 1530901, 2432445, 3473993, 3474036, 10303550, 3585117, 12178234,12643137, 13539630, 14161904, 14387374 та 15937798.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує; продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону.

Згідно положень ст. 43 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Таким чином, на підставі аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що оцінка майна боржника здійснюється, відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", виключно ліквідатором боржника, а згода забезпеченого кредитора, на реалізацію майна, передбачена ст. 42 Закону, не пов'язана із наданням заставному кредитору права обирати порядок і умови реалізації даного майна.

Аналогічної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України у постановах від 20.01.2015 у справі № Б11/009-12, від 07.04.2015 у справі № 901/13006/13, від 06.10.2015 у справі № 904/7236/13, від 21.07.2015 у справі № Б3/234-10 та від 03.11.2015 у справі № 5004/1537/12.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано вважає за доцільне подану заяву частково задовольнити та надати згоду на продаж заставного майна, що належить на праві власності Приватному акціонерному товариству "Рециклінг-Центр" (03026, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 94-А; ), а саме, все рухоме та нерухоме майно товариства.

Разом з тим, в частині скасування обтяжень та зобов'язання вчинити дії, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в її задоволенні з посиланнями на ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та відсутність відповідних доказів.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Приватного підприємства "ЕКСПЕРТГАРАНТ", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства "ЕКСПЕРТГАРАНТ" на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2017 року у справі № 910/25433/14 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти Приватне підприємство "ЕКСПЕРТГАРАНТ".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 (без змін), 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЕКСПЕРТГАРАНТ" на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.06.2017 року у справі № 910/25433/14 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 року у справі № 910/25433/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/25433/14 повернути до суду першої інстанції.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко

Повний текст складено 27.12.2017 року