РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа № 910/16044/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Конюшенка Сергія Петровича

до Приватного акціонерного товариства "Українська спеціалізована база постачання та збуту "Укрторгмонтажтехніка"

про виділення частини майнового комплексу та припинення права спільної часткової власності

за участю представників:

від позивача:Гошко В.І.- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4232/10
від відповідача:Шевченко Д.А. - представник за довіреністю б/н від 08.11.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Конюшенко Сергій Петрович (далі - ФОП Конюшенко С.П., позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська спеціалізована база постачання та збуту "Укрторгмонтажтехніка" (далі - ПрАТ "Укрторгмонтажтехніка", відповідач) про виділення частини майнового комплексу та припинення права спільної часткової власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.04.2015 р. ФОП Конюшенко С.П. набув право власності на склад-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м., що складає 76/1000 частини цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, який належить відповідачу, у зв'язку з чим позивач вважає за можливим виділення йому в натурі зазначеної частки, що перебуває у спільній частковій власності.

Посилаючись на ст. 364 ЦК України, позивач просить суд виділити ФОП Конюшенко С.П. із спільної часткової власності частину цілісного майного комплексу у розмірі 76/1000, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а саме: склад-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м. та припинити право спільної часткової власності на належну ФОП Конюшенко С.П. частину цілісного майнового комплексу у вказаному розмірі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, заазначив про відсутність спору між сторонами. Також вважав, що позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про можливість виділу у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 23.04.2015 р. між Фізичною особою-підприємцем Конюшенко Сергієм Петровичем (покупець) та Приватним акціонерним товариством "Українська спеціалізована база постачання та збуту "Укрторгмонтажтехніка" (продавець) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Биченко О.О. та зареєстрований у реєстрі за № 425 (далі - договір купівлі-продажу).

Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу продавець передає, а покупець приймає у власність частину цілісного майнового комплексу визначеного, як склад-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м. від цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, який цілком належить продавцю, і зобов'язується сплатити за це в повному обсязі грошову суму в порядку та за ціною, встановленою цим договором.

Ціна продажу нерухомого майна за домовленістю сторін становить 180 000,00 грн., яка сплачується покупцем продавцю не пізніше 5 банківських діб після укладання цього договору. Факт повного розрахунку покупця з продавцем за придбане нерухоме майно підтверджується банківськими документами (п.п. 3.1, 3.2 договору купівлі-продажу).

Пунктом 4.1 договору купівлі-продажу сторони домовились, що моментом фактичної передачі нерухомого майна вважається підписання відповідного акту приймання-передачі, який укладається сторонами у простій письмовій формі. Акт приймання-передачі підписується після сплати покупцем договірної вартості нерухомого майна, відповідно до п. 3.1 цього договору продавцю.

Відповідно до п. 4.4 право власності на нерухоме майно, що відчужується переходить до покупця з дня реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, з умов зазначеного договору купівлі-продажу вбачається, що відповідач передав, а позивач набув право власності на частину цілісного майного комплексу у розмірі 76/1000, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а саме: склад-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м., про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис № 9463018 від 23.04.2015 р. При цьому, правомірність набуття позивачем права власності на зазначене нерухоме майно сторонами не оспорюється.

19.06.2017 р. ФОП Конюшенко С.П. звернувся до ПрАТ "Укрторгмонтажтехніка" з листом, у якому просив укласти договір про виділення належної йому на праві власності 76/1000 частки цілісного майнового комплексу (склад-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

У відповідь на вказаний лист, ПрАТ "Укрторгмонтажтехніка" листом № 54 від 20.06.2017 р. надало відповідь, у якій зазначило про неможливість виділення позивачу його частки із спільної часткової власності, у зв'язку із відсутністю коштів на проведення необхідних для такої процедури зборів акціонерів ПрАТ "Укрторгмонтажтехніка".

Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду, у якому просить виділити із спільної часткової власності належну йому частину цілісного майного комплексу у розмірі 76/1000, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а саме: склад-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м.

Суд, перевіривши доводи сторін та встановивши обставини у даній справі, зазначає наступне.

Правом власності згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників, у порядку ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності передбачено ст. 361 Цивільного кодексу України. В силу положень ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 4 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що виділ такої частки здійснюється на підставі договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду (позиція Верховного Суду України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ від 01 липня 2013 року).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 14 Постанови від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" об'єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або, які можна переобладнати в такі.

Із наявного у матеріалах справи технічного паспорту на цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вбачається, що розташоване у вказаному комплексі нерухоме майно (приміщення) під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м. (склад-Сто), що належить позивачу, є відокремленим та ізольованим від інших приміщень належних відповідачу, має окремий вхід, приміщення спільного із відповідачем користування у цьому нерухомому майні відсутні.

Отже, суд робить висновок, що належне позивачу нерухоме майно експлуатується, як окремий самостійний об'єкт. При цьому будь-яких порушень прав іншого співвласника чи інших осіб в результаті виділення належної позивачу частини (складу-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м.) із спільного нерухомого майна (цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2), судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено наявність передбачених ст. 364 ЦК України підстав для виділу ФОП Конюшенко С.П. його частки у спільному із відповідачем нерухомому майні, а саме: 76/1000 частини цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, у вигляді складу-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м., у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені у відзиві щодо розміру площі та належності земельної ділянки, на якій розташований спірний об'єкт нерухомого майна, судом не перевірялись, оскільки вони не мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо вимоги позивача про припинення права спільної часткової власності на належну позивачу частину цілісного майнового комплексу, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 3 статті 364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже, зважаючи на виділ позивачу частини цілісного майнового комплексу у розмірі 76/1000, а саме: складу-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м., право спільної часткової власності на вказане нерухоме майно підлягає припиненню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

За таких обставин позов ФОП Конюшенко С.П. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця Конюшенка Сергія Петровича до Приватного акціонерного товариства "Українська спеціалізована база постачання та збуту "Укрторгмонтажтехніка" про виділення частини майнового комплексу та припинення права спільної часткової власності задовольнити.

Виділити Фізичній особі-підприємцю Конюшенку Сергію Петровичу (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) із спільної часткової власності частину цілісного майного комплексу у розмірі 76/1000, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а саме: склад-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м.

Припинити право спільної часткової власності на належну Фізичній особі-підприємцю Конюшенку Сергію Петровичу (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) частину цілісного майнового комплексу у розмірі 76/100, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а саме: склад-СТО під літерою К, загальною площею 368,4 кв.м.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська спеціалізована база постачання та збуту "Укрторгмонтажтехніка" (04070, м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 30/39, ідентифікаційний код 02132680) на користь Фізичної особи-підприємця Конюшенка Сергія Петровича (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 14 грудня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 10 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.