КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2017 р. Справа№ 911/1813/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Івановський І.Є. (довіреність №05/ГС/1506/17 від 15.06.2017 р.);

від відповідача - Фоменко Р.О. (договір-доручення №15/08-01 про надання правової допомоги від 15.08.2015 р., ордер на надання правової допомоги КВ №204768 від 15.08.2015 р.)

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АМВ»

на рішення господарського суду Київської області від 08.09.2017 р.

у справі №911/1813/15 (головуючий суддя Горбасенко П.В., судді Рябцева О.О., Ярема В.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «АМВ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Тех»

про розірвання договору та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ :

Приватне акціонерне товариство «АМВ» звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Тех» про розірвання договору оренди частини нежитлової будівлі від 06.12.2007 р., укладеного між ПрАТ «АМВ» та ТОВ «Енерго-Тех», зареєстрований у реєстрі за № 9093 та про стягнення з відповідача 1057434,82 грн. збитків.

Рішенням господарського суду Київської області від 08.09.2017 р. у задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з ПрАТ «АМВ» на користь ТОВ «Енерго-Тех» 23302,40 грн. витрат за проведення судової експертизи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 08.09.2017 р. та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а також з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», вводяться в дію зміни до відповідних процесуальних законів. Зокрема, відповідно до п. 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, який набрав чинності з 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням викладеного, розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «АМВ» здійснено за приписами Господарського процесуального кодексу України в новій редакції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

06.12.2007 р. між АТЗТ «АМВ», правонаступником якого є ПрАТ «АМВ» (орендодавець) та ТОВ «Енерго-Тех» (орендар) укладено договір оренди частини нежитлової будівлі, згідно якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти в оплатне тимчасове володіння та користування частину нежитлової будівлі, загальною площею 746,8 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, м. Біла Церква, пров. Будівельників, 1. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 9093.

Стан орендованого об'єкта в момент підписання договору сторони визначили як такий, що не вимагає ремонту, але вимагає переобладнання. Стан на момент передачі орендованого об'єкта в оренду вказується сторонами в акті прийому-передачі (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору, орендар без додаткового погодження із орендодавцем за власні кошти здійснює поточний ремонт, дообладнання. Перепланування орендованої частини нежитлової будівлі здійснюється з умови погодження із орендодавцем. При необхідності, у тому числі при виявленні прихованих недоліків орендованої частини нежитлової будівлі, орендар має право здійснювати інші види ремонтних робіт.

Згідно п.п. 4.2., 4.2.1, 4.2.2 договору, орендодавець має право здійснювати перевірку цільового використання орендарем орендованого об'єкта, за умови, що орендодавець попередньо (не пізніше ніж за два дні) письмово повідомив орендаря про перевірку. Не підлягають перевірці приміщення частини нежитлової будівлі із обмеженим доступом. Вимагати від орендаря відшкодування збитків, завданих йому внаслідок пошкодження або погіршення стану орендованого об'єкта, спричиненого з вини орендаря.

Сторони визначають, що договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації і діє протягом 240 місяців з моменту передачі орендареві частини нежитлової будівлі згідно з актом прийому-передачі (п. 9.1 договору).

12.12.2007 р. АТЗТ «АМВ», правонаступником якого є ПрАТ «АМВ» (орендодавець) та ТОВ «Енерго-Тех» (орендар) укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди частини нежитлової будівлі від 06.12.2007 р., за умовами якої сторони погодились, що відповідно до договору та на його умовах орендодавець передає, а орендар приймає в оплатне тимчасове володіння та користування частину нежитлової будівлі, загальною площею 793,2 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, м. Біла Церква, пров. Будівельників, 1.

На виконання договору оренди позивач передав відповідачу в оренду частину нежитлової будівлі загальною площею 793,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, пров. Будівельників, 1, що підтверджується актом приймання-передачі від 13.12.2007 р., підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору (а.с. 20, т. 1).

Відповідач, в порядку передбаченому п. 3.2. договору, сплатив позивачу кошти в сумі 480000,00 грн., виконавши зобов'язання по сплаті орендної плати, що визнається сторонами.

Вказаний договір містив перелік приміщень які передавались в оренду площі яких зазначались на підставі даних технічного паспорту нежитлової будівлі який виконано Білоцерківським міським бюро технічної інвентаризації. Як стверджує відповідач, дані вказаного технічного паспорту не співпадали з фактичними площами об'єкта який передавався в оренду, що підтверджується Висновком про загальний технічний стан будівельних конструкцій колишньої котельні комбінату «Будіндустрія» по провулку будівельників, 1 в м. Біла Церква Київської області (а.с.161-168 т. 1).

Таким чином, на момент укладання договору оренди сторони мали два документи в яких містилися різні дані щодо майна яке передавалось в оренду і в договорі були відображені дані останнього за часом документу.

Позивач в якості обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у листопаді 2012 року йому стало відомо, що відповідач без погодження з позивачем проводить переобладнання в приміщеннях та зруйнував частину об'єкту оренди.

12.11.2012 р. комісія позивача підтвердила факт руйнації частини об'єкта оренди та незаконне переобладнання, про що склала відповідний акт від 12.11.2012 р. (а.с. 90-91, т. 1).

Відповідно до висновку ПП «Актив Інвест» про оцінку майна від 06.03.2015 р. (а.с. 22-53, т. 1), який наданий позивачем до справи, сума збитку, нанесеного відповідачем позивачу станом на 06.03.2015 р. складає 1361934,82 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.07.2016 р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу по справі (а.с. 25-29 т. 2). Згідно висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14.06.2017 р. № 12548/16-43 (а.с. 49-56, т. 2) приміщення, що були передані ТОВ «Енерго-Тех» в оренду згідно договору оренди частини нежитлової будівлі літ. «Г» по пр. Будівельників, 1 в м. Біла Церква від 06.12.2007 р. та додаткової угоди № 1 від 12.12.2007 р., загальною площею 793,2 кв.м. переплановані. В приміщеннях частково були проведені ремонтно-будівельні роботи. Проведені ремонтно-будівельні роботи в приміщеннях, що були передані ТОВ «Енерго-Тех» в оренду згідно договору оренди частини нежитлової будівлі літ. «Г» по пр. Будівельників, 1 в м. Біла Церква від 06.12.2007 р. та додаткової угоди № 1 від 12.12.2007 р. до зазначеного договору, за візуальним спостереженням не передбачали втручання в несучі та огороджуючі конструкції будівлі.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (п. 2 ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача (ст. 783 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином виконує зобов'язання за договором оренди частини нежитлової будівлі від 06.12.2007 р., сплатив повністю орендну плату та провів ремонтні роботи щодо поліпшення стану об'єкту оренди.

Посилання позивача на порушення відповідачем п. 2.5. договору оренди в частині здійснення перепланування орендованої частини нежитлової будівлі без погодження з орендодавцем оцінюються колегією суддів критично, з огляду на наступне.

Під час прийняття відповідачем в користування об'єкту оренди, останній мав приховані недоліки, про які відповідач дізнався з висновку про загальний стан будівельних конструкцій, виготовлений філіалом «НДІпроектреконструкція», в якому зафіксований дійсний стан об'єкта та вказані його приховані недоліки, які не були усунуті позивачем на дату передачі майна відповідачу.

На виконання рекомендацій вказаного висновку відповідачем буди здійснені ремонтні роботи щодо поліпшення стану об'єкту оренди та недопущення його руйнації.

В процесі ремонтних робіт будь-яких втручань до несучих чи огороджувальних конструкцій об'єкта оренди не здійснювалось.

Вказане підтверджується, як зазначалось вище, висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14.06.2017 р. № 12548/16-43, проведеної на виконання ухвали господарського суду міста Києва від 22.07.2016 р. по даній справі (а.с. 49-56, т. 2).

Відповідач стверджує, що при проведенні експертизи для забезпечення позитивних висновків щодо встановлення факта перепланування позивачем надано недостовірну та застарілу технічну документацію другого поверху будівлі.

Згідно технічного паспорту на будівлю, а також відміток на плані першого поверху будівлі - технічна інвентаризація проводилась 05.11.2007 р. Комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 77, 148 т. 1). Однак, що стосується другого поверху будівлі - позивач надав завірену копію поповерхового плану, датованого 19.09.1996 р. (а.с. 80, 149 т. 1).

Відповідач наголошує, що вказаний план не відповідав дійсному стану будівлі вже з 2004 року, що підтверджується матеріалами експертного висновку про стан будівлі, складеного Державним проектним інститутом «НДІпроектреконструкція» за замовленням позивача від 07.05.2004 р. В матеріалах цієї експертизи міститься план другого поверху спірної будівлі, який кардинально відрізняється від плану БТІ 1996 року (а.с. 168, том 1). Що саме план другого поверху від 19.09.1996 р. був покладений в основу експертизи КНДІСЕ, на підставі якого здійснювалось порівняння теперішнього стану будівлі з тим, що був визначений у технічній документації, про що свідчить копія поверхневого плану 2-го поверху в матеріалах експертизи КНДІСЕ (а.с. 54, т. 2). Отже, результатом висновків експертизи щодо другого поверху не є факт здійснення відповідачем будь-яких робіт з перепланування приміщень, а факт відмінності стану другого поверху від того, яким він був у 1996 році.

Відповідач стверджує, що не здійснював жодних перепланувань (що узгоджується з проведеною за ухвалою суду експертизою), його роботи стосувались виключно ремонту та поліпшення стану будівлі, усуненню технічних недоліків, про які позивач не повідомив при передачі будівлі в оренду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач орендує лише частину нежитлової будівлі №1 по пр. Будівельників в м. Біла Церква. Таким чином, позивач в будь який час мав доступ до нерухомого майна яке було передане в оренду.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи не підтверджується факт здійснення капітальної перебудови орендованих приміщень, а відтак не підтверджується і порушення відповідачем умов спірного договору.

Акт від 12.11.2012 р. (а.с. 90-91, т. 1) та висновок ПП «Актив Інвест» про оцінку майна від 06.03.2015 р. (а.с. 22-53, т. 1), які надані позивачем на підтвердження факта переобладнання та часткової руйнації відповідачем орендованої частини приміщення, колегією суддів оцінюються критично, враховуючи наступне.

Так, в порушення п. 4.2.1 договору позивач не повідомив відповідача про перевірку об'єкта оренди. Представники відповідача до огляду приміщень та складання акта залучені не були, акт від 12.11.2012 р. (а.с. 90-91 т. 1) було складено без відповідного огляду внутрішніх приміщень об'єкта оренди.

При складанні експертного висновку від 06.03.2015 р. позивач не повідомляв відповідача про наміри щодо обстеження приміщення та проведення експертизи щодо встановлення розміру завданих позивачу збитків. Окрім цього встановлено, що відповідач не допускав представників ПП «Актив Інвест» до орендованих приміщень, а тому їх огляд реально не здійснювався.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, за відсутності фактичного огляду приміщень об'єкта оренди неможливо достеменно встановити стан та наявність руйнації частини приміщення. Також позивач зазначає, що відповідачем були демонтовані прибудови до нежитлової будівлі літ. «Г» по провулку Будівельників, 1 в м. Біла Церква, в яких розташовані приміщення ІІІ (17,5 кв.м.) та приміщення ІV (28,5 кв.м.).

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до умов договору вказані прибудови в оренду не передавались. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт демонтажу зазначених прибудов саме відповідачем.

Відтак позивач не навів достатніх доводів які б свідчили про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди.

З огляду на відсутність правових підстав для розірвання договору оренди частини нежитлової будівлі від 06.12.2007 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди частини нежитлової будівлі від 06.12.2007 р., укладеного між позивачем та відповідачем.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1057434,82 грн. збитків.

За змістом ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з матеріалів справи, передаючи майно в оренду, позивач розраховував на отримання орендної плати в розмірі 480000,00 грн., яка була в повному обсязі сплачена йому відповідачем.

Позивачем, належними та допустимими доказами не доведено суду того, що відповідачем здійснено роботи, що призвели до погіршення стану орендованого об'єкта, його руйнації або знецінювання, понесення позивачем реальних витрат щодо відновлення об'єкту оренди, у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1057434,82 грн. збитків через їх недоведеність є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо висновку ПП «Актив Інвест» про оцінку майна від 06.03.2015 р. (а.с. 22-53, т. 1), то колегія суддів оцінює вказаний висновок критично, оскільки в матеріалах справи міститься висновок судової будівельно-технічної експертизи, який був складений на виконання ухвали суду першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції відповідачем було заявлено клопотання про розподіл судових витрат щодо надання професійної правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 32000,00 грн. На підтвердження понесення зазначених витрат, відповідачем долучено до матеріалів справи акт приймання-передачі наданих послуг (надання правової допомоги) до договору правової допомоги від 15.08.2015 р. №15/08-01 та платіжні доручення на загальну суму 32000,00 грн.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В акті приймання-передачі наданих послуг (надання правової допомоги) до договору правової допомоги від 15.08.2015 р. №15/08-01 детально зазначено які саме послуги надавались за договором, кількість витрачених годин та їх вартість.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, колегія суддів приходить до висновку, що до стягнення з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 32000,00 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а також з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Київської області від 08.09.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АМВ» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 08.09.2017 р. у справі №911/1813/15 залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АМВ» (03056, м. Київ, пров. Ковальський 22-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Тех» (09113, м. Біла Церква, пров. Будівельників, 1, ) 32000 (тридцять дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Справу №911/1813/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець