РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017Справа №910/23243/16

За позовом Житлово - будівельного кооперативу "Обчислювач - 13";

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго";

про стягнення 374 111,55 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Кравець Д.М., представник, довіреність № б/н від 19.12.2016 р.

Сергієнко С.В., представник, довіреність № б/н від 19.12.2016 р.

Від відповідача: Палій Ю.В., представник, довіреність № 17072002 від 20.07.2017 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Житлово-будівельного кооперативу "Обчислювач-13" суму надмірно сплачених коштів у розмірі 374111,55 грн. та судові витрати у розмірі 5611,67 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 у справі №910/23243/16 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 р. прийняти справу № 910/23243/16 до провадження суддею Мандриченко О.В., призначено слухання справи на 16.11.17 р.

У судовому засіданні 16.11.2017 оголошено перерву у справі до 05.12.2017 р.

У судовому засіданні 05.12.2017 р. представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник від відповідача у судовому засіданні 05.12.2017 р. проти позовних вимог заперечувала, у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у своїх письмових поясненнях по суті справи.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - Відповідач, Енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом "Обчислювач-13" (далі - Позивач, Абонент) 05.11.2002 року був укладений договір №1410133 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених Договором (додаток 1).

Відповідач - ПАТ "Київенерго" звертався до суду про стягнення з позивача - ЖБК "Обчислювач- 13" заборгованості за цим Договором № 1410133 від 05.11.2002 року (справа № 22/322).

При останньому розгляді даної справи судовими рішеннями, а саме рішенням Господарського суду м. Києва від 18.02.2015 року, постановою Вищого господарського суду України від 09.09.2015 року було відмовлено ПАТ "Київенерго" в задоволенні позовних вимог.

В рішенні від 18.02.2015 року, та в постанові від 09.09.2015 було вказано про те, що судом було зроблено власний перерахунок розміру заборгованості із застосуванням чинних тарифів за період з 01.10.2008 року по 01.07.2011 року та встановлено, що у Відповідача (ЖБК "Обчислювач- 13") заборгованість відсутня, а натомість існує переплата в розмірі 374 111,55 грн. за Договором № 1410133 від 05.11.2002 року.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищим господарським судом в постанові від 09.09.2015 у справі № 22/322 встановлено, що сума надмірно сплачених коштів за Договором № 1410133 від 05.11.2002 складає 374 111,55 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із претензією від 30.11.2016 про повернення надмірно сплачених коштів на загальну суму 374 111,55 грн.

В матеріалах справи відсутні докази відповіді відповідача на вказану претензію.

Тому позивач був вимушений звернутись до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення грошових коштів переплачених за Договором № 1410133 від 05.11.2002 р. в розмірі 374111,55грн .

Відповідач у своїх письмових поясненнях та представник останнього у судовому засіданні посилалися на пропущення позивачем строку позовної давності.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій у даній справі, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 10.10.2017 р. вказав на наступне:

Суди попередніх інстанцій не з'ясували, коли відповідач набув право пред'явити вимогу про стягнення надміру сплачених сум та застосували до спірних правовідносин абзац перший частини п'ятої статті 261 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу позовної давності щодо зобов'язань з визначеним строком виконання. Встановивши, що переплата за договором № 1410133 від 05.11.2002 виникла у позивача за період з 01.10.2008 по 01.07.2011, суди попередніх інстанцій не з'ясували, коли позивач міг звернутися з вимогою про повернення надміру сплачених сум, а також коли позивач повинен був бути обізнаний з надмірною сплатою сум та дійшли передчасного висновку про те, що позовна давність у спірних правовідносинах пропущена не була.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу протягом строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 у справі № 22/322, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 р., було зазначено, що у процесі розгляду справи судом було зроблено власний перерахунок розміру заборгованості із застосуванням чинних тарифів за період з 01.10.2008 року по 01.07.2011 року та встановлено, що у ЖБК «Обчислювач- 13» заборгованість відсутня, а натомість існує переплата в розмірі 374 111,55 грн. за договором № 1410133 від 05.11.2002 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позивача починаючи з 22.06.2015 року (набрання рішенням суду у справі № 22/322 законної сили) виникло право на стягнення з ПАТ «Київенерго» надмірно переплачених грошових коштів за договором № 1410133 від 05.11.2002 року.

Позивач звернувся до відповідача 30.11.2016р. з вимогою про сплату грошових коштів в розмірі 374 111,55 грн. В матеріалах справи відсутні докази відповіді відповідача на вказану претензію.

З даним позовом позивач звернувся до суду 19.12.2016, про що свідчить відбиток штемпелю суду на позовній заяві.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що строк позовної давності для пред'явлення позивачем позовних вимог станом на день звернення до суду з позовом не пропущено.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Житлово - будівельного кооперативу "Обчислювач - 13" підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Обчислювач-13" (03179, м. Київ, проспект Академіка Палладіна, будинок 7/60, ) переплачені грошові кошти у розмірі 374 111 (триста сімдесят чотири тисячі сто одинадцять) грн. 55 коп. та судові витрати у розмірі 5 611 (п'ять тисяч шістсот одинадцять) грн. 68 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 29.12.2017 р.