ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р. Справа № 909/533/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Калуської районної ради Івано-Франківської області за № 01-22/272/08 від 05.10.2017 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2017 року (головуючий суддя Малєєва О.В., судді Максимів Т.В., Фрич М.М., повний текст складено02.10.2017 року)

у справі № 909/533/17

за позовом: Калуської районної ради, м. Калуш Івано-Франківської області

до відповідача: Калуської районної державної адміністрації, м. Калуш Івано-Франківської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, с. Яворівка Калуського району Івано-Франківської області

про зобовязання виконати умови договору оренди автомобіля від 12.05.2015 року та повернути автомобіль Калуській районній раді.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність № 231/01-28/01 від 02.06.2017 року;

від третьої особи з боку відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Калуська районна рада звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Калуської районної державної адміністрації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про зобов'язання виконати умови договору оренди автомобіля від 12.05.2015 та повернути Калуській районній раді автомобіль (враховуючи клопотання про уточнення позовних вимог вх.№9595/17 від 14.06.2017 р.)

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2017 року у справі № 909/533/17 в позові Калуської районної ради відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Калуська районна рада Івано-Франківської області подала апеляційну скаргу за № 01-22/272/08 від 05.10.2017 року, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що після проголошення рішення у даній справі, він дізнався про матеріали журналістського розслідування Інтернет видання «Вікна», згідно яких вбачається, що ОСОБА_2 було відновлено пошкоджений службовий легковий автомобіль CHEVROLET EPIKA LF 69K (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), а останній було передано на відповідальне зберігання в гараж Калуської районної державної адміністрації. Апелянт зазначає, що зазначені обставини спростовують твердження відповідача, що у нього відсутній автомобіль.

Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 459/01-28/01 від 08.11.2017 року, в якому просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений.

З 15.12.2017 р. набрала чинності нова редакція ГПК України, згідно п.9 Розділу XI „Перехідні положення якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Калуська районна рада відповідно до договору купівлі-продажу від 21.12.2010 придбала у власність автомобіль CHEVROLET EPICA LF К, тип - легковий седан, 2008 року випуску, зеленого кольору, номер шасі KL1LF69KE8B133723 (надалі автомобіль). Ціна продажу 55000 грн, в тому числі ПДВ- 9166,67 грн. Даний автомобіль обліковується у позивача відповідно до інвентарної карточки №87 обліку основних засобів від 25.12.2010 за інвентарним номером 10510005 з первинною вартістю 45830 грн і зносом за 2011 2014 роки 4583 грн щорічно.

12.05.2015 року між Калуською районною радою (орендодавець) та Калуською районною державною адміністрацією (орендар) був укладений договір оренди легкового автомобіля (далі договір).

Згідно п.1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування терміном на один рік автомобіль, вартістю 45830 грн.

За умовами п. 2.3. договору, у разі припинення цього договору автомобіль повертається орендарем протягом трьох днів з моменту закінчення терміну оренди та підписання акту передачі; обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає автомобіль іншій стороні. До обов'язків орендаря віднесено забезпечення збереження автомобіля, запобігання його пошкодженню і псуванню, підтримання автомобіля в технічно-справному стані, проведення ремонту (крім капітального) та здійснення витрат, пов'язаних з його експлуатацією (п. 4.2, 4.3 договору). У разі пошкодження автомобіля внаслідок порушення правил його використання чи інших навмисних дій орендаря він відшкодовує орендодавцю заподіяну цими діями шкоду в повному обсязі або ж за його згодою проводить за свої кошти відповідний ремонт (п. 6.2. договору). Орендар несе відповідальність за збереження транспортного засобу; а у випадках крадіжки чи пошкодження проводить відшкодування вартості автомобіля, переданого в оренду; ризик випадкового знищення або пошкодження автомобіля чи його частини несе орендар (п.6.3. договору).

В п. 7.1. договору сторони погодили, що останній діє до 31.12.2015 року.

Автомобіль був переданий орендарю згідно з Актом приймання-передачі від 12.05.2015 року. Від Калуської районної державної адміністрації автомобіль прийняв водій ОСОБА_2.

Листом від 06.04.2017 №01-24/112-р/62 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про закінчення терміну користування автомобілем 12.04.2017 р. і необхідністю повернути зазначений транспортний засіб або повідомити про пролонгацію договору. Відповідач про намір продовжити дію договору не повідомив, а тому договір припинив свою дію.

Калуський міжрайонний суд згідно вироку від 16.03.2016 р. у кримінальній справі №345/4036/15-к встановив, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило завдання трьом потерпілим різної тяжкості тілесних ушкоджень. Суд визнав його винним за ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до ст.100 КПК України суд вирішив долю речових доказів. Зокрема, вказав, що автомобіль, який переданий на зберігання ОСОБА_2, слід повернути власнику Калуській районній Раді народних депутатів Івано-Франківської області. Даний вирок набрав законної сили 15.04.2016 р.

Відповідно до пояснюючої записки ОСОБА_2 на ім'я Калуської районної державної адміністрації від 23.12.2015 р. він взяв на себе зобов'язання відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду службовому автомобілю шляхом проведення відновлювального капітального ремонту за власний кошт.

Згідно розпорядження голови Калуської районної державної адміністрації від 18.07.2017 №89-р/к ОСОБА_2 звільнений з роботи.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває у комунальній власності регулюються Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі Закон).

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (ч.1 ст. 2 Закону).

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини (ч.1ст. 27 Закону).

Відповідно до наведених положень Закону та умов договору у відповідача виник обов'язок повернути автомобіль. Проте він не має можливості його виконати, оскільки дане майно вибуло з його володіння і користування. Згідно з вироком суду автомобіль, як речовий доказ, належить до повернення власнику - Калуській районній раді. Як передбачено в ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. А тому повернення автомобіля позивачу може здійснюватись в порядку виконання вказаного вироку суду. З підстав обов'язковості рішення суду, що набрало законної сили, необґрунтованими є заперечення позивача щодо даного вироку суду. Калуська районна рада вирок в установленому порядку не оскаржувала.

Протокол інвентаризаційної комісії від 18.07.2017 р. підтверджує відсутність автомобіля у відповідача внаслідок неповернення його матеріально-відповідальною особою.

Згідно листа № 01-1464-17 від 26.10.2017 року Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, вбачається, що спірний автомобіль перебуває на зберіганні на території Калуського ВП ГУНП в області.

За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Наведені норми кореспондують з положеннями статті 20 ГК України.

В даному випадку права Калуської районної ради, як орендодавця і власника майна, порушені орендарем. Однак обраний ним спосіб захисту порушеного права не може бути застосований, оскільки відповідач позбавлений можливості виконати обов'язок в натурі у нього відсутнє індивідуально визначене майно, яке просить повернути позивач.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини та висновку місцевого господарського суду не спростовують.

За таких обставин рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2017 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282, 283, 284, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.В задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2017 року залишити без змін.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.12.2017 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Зварич О.В.

суддя Орищин Г.В.