КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. Справа№ 910/13527/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Волинський В.К. (керівник)

від відповідача - Даценко О.І. (довіреність б/н від 30.10.2017 р.)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»

на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2017 р.

у справі №910/13527/17 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Гард»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Гард» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання охоронних послуг №18 від 23.12.2015 р. у розмірі 176666,66 грн. та 16253,15 грн. пені

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.10.2017 р. позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 176666,00 грн. основного боргу, 16253,15 грн. пені та 2893,79 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.12.2015 р. між ТОВ «Еліт Гард» (охорона) та ТОВ «Орлан-Транс-Груп» (замовник) було укладено договір про надання охоронних послуг № 18, відповідно до п. 1 в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник замовляє, а охорона надає охоронні послуги, а саме, приймає під охорону майно замовника, яке знаходиться за адресою: комплекс будівель та споруд за адресою: 08300, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 2; комплекс будівель та споруд за адресою: 79056, м. Львів, вул. Пластова, 4.

Відповідно до п. 1.4 договору, замовник бере на себе зобов'язання приймати послуги та вчасно проводити розрахунки, визначені умовами даного договору.

Згідно п. 4.1. договору, ціна договору 65000,00 грн. щомісяця в т.ч. ПДВ - 10833,33 грн. Ціна складається з загальної вартості виду постів охорони, визначеною у дислокації постів (додаток № 1).

Оплата замовником вартості послуг здійснюється не пізніше 7 числа поточного місяця, що йде за звітним. Оплата здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування суми грошових коштів, визначених договором, на поточний рахунок охорони на підставі наданого охороною оригіналів рахунка для здійснення оплати та належним чином оформленого акту наданих послуг (п. 4.2 договору).

Пунктом 7.1. договору передбачено, що фактом належного виконання сторонами зобов'язань є акт наданих послуг, який складається щомісячно та затверджується представниками сторін. Замовник зобов'язаний підписати акт наданих послуг відповідно до умов даного договору протягом 5 банківських днів з моменту отримання або у вказаний термін повернути акт наданих послуг із своїми зауваженнями.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому, при підписанні акту наданих послуг за відповідний період, посилатися на ці зауваження, як на порушення умов договору (п. 7.2 договору).

Позивач зазначає, що замовник в повному обсязі виконував свої зобов'язання за договором до січня 2017 року, в той час як ТОВ «Еліт Гард» продовжував виконувати свої зобов'язання та не припиняв надавати охоронні послуги. На даний час відсутня оплата за січень (частково), лютий, березень, квітень місяці.

29.06.2017 р. позивач направив відповідачу претензію з вимогами виконання зобов'язань та погашення існуючої заборгованості. Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем, відповідно до умов договору, складає 176666,00 грн. Позивач вважає, що відповідачем було порушено умови договору.

Свою апеляційну скаргу ТОВ «Орлан-Транс-Груп» обґрунтовує тим, що на його думку ТОВ «Еліт Гард» не здійснював своїх обов'язків, щодо надання охоронних послуг згідно договору. Додатково апелянт зазначає на необхідність надання додаткової документації, лише наявність якої, на думку ТОВ «Орлан-Транс-Груп», підтверджує факт виконання договору про надання охоронних послуг № 18 від 23.12.2015 р.

Вищезазначені твердження ТОВ «Орлан-Транс-Груп» є неаргументованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

На виконання своїх зобов'язань за розділом 1 договору від 23.12.2015 р., ТОВ «Еліт Гард» починаючи з 23.12.2015 р., розпочав надавати охоронні послуги щодо охорони вказаних в договорі об'єктів.

Як зазначено вище, згідно до п. 1.4., договору про надання охоронних послуг № 18 від 23.12.2015 р., ТОВ «Орлан-Транс-Груп», як замовник взяв на себе зобов'язання приймати послуги та вчасно проводити розрахунки, визначені умовами договору. Пункт 4.2 договору визначає, що ТОВ «Орлан-Транс-Груп» повинен здійснювати оплату за надані послуги не пізніше 7 числа поточного місяця, що йде за звітним. Оплата здійснюється в безготівкову порядку шляхом перерахування суми коштів, визначених договором на поточний рахунок ТОВ «Еліт Гард» на підставі оригіналу рахунка для здійснення оплати та належним чином оформленого Акта наданих послуг.

Розділом 7 договору про надання охоронних послуг № 18 від 23.12.2015 р., встановлено, що фактом, який підтверджує надання ТОВ «Еліт Гард» відповідних послуг є Акт наданих послуг, який щомісячно складається та затверджується представниками сторін.

Замовник зобов'язувався підписати Акт наданих послуг відповідно до умов договору протягом 5 банківських днів з моменту їх отримання або у вказаний термін повернути вказаний акт зі своїми зауваженнями.

Пункт 7.2 договору встановлює, що якщо замовник не зробить такої заяви з зауваженнями щодо наданих послуг протягом вказаного терміну, то він втрачає право в подальшому при підписанні Акта наданих послуг за відповідний період, посилатися на можливі зауваження, як на порушення умов договору. У разі необгрунтованої відмови замовника підписати (затвердити) Акт наданих послуг в термін передбачений договором, послуги за завітний період вважаються такими, що відповідають умовам даного договору та підлягають сплаті замовником на підставі наданих рахунків.

Згідно умов договору та фактичним об'ємом наданих послуг ТОВ «Еліт Гард» направлялись на адресу ТОВ «Орлан-Транс-Груп» акти наданих послуг (а.с. 28, 29).

Вказані акти були отримані ТОВ «Орлан-Транс-Груп», про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштової кореспонденції, але оплату за визначені періоди не здійснив та не зазначив в актах будь-яких зауважень, тому ТОВ «Орлан-Транс-Груп» втратило своє право, передбачене п. 7.1 договору, щодо подання зауважень на які він в подальшому може посилатися, як на порушення умов договору ТОВ «Еліт Гард».

Отже, приймаючи до уваги зазначене, відповідно до договору, який був укладений між сторонами ТОВ «Орлан-Транс-Груп» зобов'язано здійснити оплату наданих послуг.

Факт непідписання ТОВ «Орлан-Транс-Груп» Актів наданих послуг, не звільняє відповідача від обов'язку виконувати свої зобов'язання щодо оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі відповідачем було заявлено клопотання про витребування у позивача додаткових документів, що підтверджують надання відповідних послуг.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 р. було зобов'язано позивача надати книги прийому здачі чергування за січень-квітень 2017 року; папки «Документація охорони» за січень-квітень 2017 року; журнал обліку відвідувачів за січень-квітень 2017 року; затверджений графік несення служби з числа співробітників охорони за січень-квітень 2017 року; список співробітників охорони позивача, які надавали послуги за договором за січень-квітень 2017 року.

На виконання ухвали суду позивачем надано: книги прийому-передачі - 2 шт. (розпочато 17.08.2016 р., закінчено 11.04.2017 р., розпочато 11.11.2016 р., - закінчено 08.04.2017 р.); журнал «обліку відвідувачів» за усною домовленістю з адміністрацією філії був замінений на журнал «Прийому/здачі складів під охорону» (розпочато 12.01.2016 р. - закінчено 10.04.2017р.); папка «Документація охорони» з залишком документів (Додаток №4).

Щодо інших документів, які позивач мав надати згідно ухвали суду, позивач пояснив, що чергування та охорона на основному майданчику, який був розташований у м. Бориспіль, на прохання замовника ТОВ «Орлан-Транс-Груп», були організовані комбінованим способом, за яким начальники відділу охорони виділялися зі штату відповідача, а рядових охоронників виділяло охоронне товариство, і в процесі чергування вони виконували вказівки місцевих начальників охорони. Крім того, на момент зняття охорони адміністрація замовника перешкоджала повноцінній передачі об'єкта, що дозволяє надати наступні документи: книгу прийому-здачі чергування, пост №3 (розпочато 23.12.2015 р., - закінчено 10.04.2017 р.); журнал обліку відвідувачів за усною домовленістю був замінений на «Журнал руху транспортних засобів (руху ГСМ)» (розпочато 05.10.2016 р., - закінчено 07.04.2017 р.).

Позивач звертає увагу суду на те, що всі надані документи заповнювались спільно, як працівниками охорони ТОВ «Еліт Гард» так і працівниками замовника - ТОВ «Орлан-Транс-Груп». Надані матеріали містять розширені дані транспортних засобів відповідача з державними номерами та вибірково пропечатані службовими печатками обох сторін.

Список співробітників охорони позивача також не регламентований договірними документами, тому вівся у зручній для організації чергування формі: робочий табель обліку персоналу охорони, який чергував на об'єктах відповідача.

Ведення Графіку несення служби з числа співробітників охорони та Списку співробітників охорони - не передбачене договором про надання охоронних послуг № 18 від 23.12.2015 р. та не може впливати на доведення того факту, що ТОВ «Еліт Гард» якісно й належним чином виконало взяті зобов'язання за вказаним вище договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, приймає до уваги надані позивачем на виконання ухвали суду докази з огляду на те, що відповідач не приймав участі у розгляді даної справи в суді першої інстанції.

Також, у своїй позовній заяві, позивач вказує на те що, в квітні 2017 року на його адресу надійшов лист відповідача від 06.04.2017 р. про розірвання договору з квітня, у зв'язку з виявленням факту незаконного проникнення невстановлених осіб в приміщення та викрадення матеріальних цінностей, що підтверджується витягом з кримінального провадження (а.с.30-31). Водночас, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків за договором, 08.04.2017 р. позивач також направив на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору.

Слід зазначити, що вищевказані листи позивача та відповідача не впливають на факт існування заборгованості ТОВ «Орлан-Транс-Груп» перед ТОВ «Еліт Гард» за січень - квітень 2017 року, оскільки як встановлено колегією суддів, відповідач доказів належного виконання зобов'язань за договором щодо оплати наданих позивачем послуг не надав, а обґрунтованих заперечень щодо отримання таких послуг не навів.

Колегія суддів зазначає, що питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного проникнення невстановлених осіб в приміщення та викрадення матеріальних цінностей не є предметом спору в цій справі та мають вирішуватись в іншому позовному провадженні, оскільки даний спір стосується лише стягнення заборгованості за надані послуги.

Щодо клопотання відповідача про витребування у Бориспільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області кримінального провадження №0000784, то колегія суддів також зазначає, що вказані докази не стосуються предмету спору щодо стягнення заборгованості за надані послуги охорони.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів належного виконання зобов'язань за договором щодо оплати наданих позивачем послуг не надав, обґрунтованих заперечень щодо отримання таких послуг не навів.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази, а відповідачем у судовому засіданні не надано доказів того, що останнім сплачено заборгованість за надані позивачем послуги за договором, матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позовної заяви до суду складала 176666,00 грн. за надані у період з січня 2017 року по квітень 2017 року послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також за неналежне виконання відповідачем своїх господарських зобов'язань, позивач просить стягнути з нього 16253,15 грн. пені за період з 08.02.2017 р. по 28.07.2017 р. (враховуючи, що з даним позовом ТОВ «Еліт Гард» звернулось 11.08.2017 р.), в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки (а.с. 46-47).

Пунктом 4.3 договору встановлено, що у разі, якщо замовник прострочив виконання грошового зобов'язання щодо здійснення обов'язкової і повної оплати послуг в строки, передбачені п. 4.2 даного договору, замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Приписами ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір пені, нарахованої позивачем за період з 08.02.2017 р. по 28.07.2017 р., є арифметично вірним, відповідає положенням закону та договору, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 16253,15 грн. пені є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2017 р. у справі №910/13527/17 залишити без змін.

Справу №910/13527/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк