донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.12.2017 справа №913/583/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача:не зявився;
від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_5 за довіреністю; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський», м. Миколаїв
на рішення господарського суду Луганської області
від04.10.2017 р.
по справі№ 913/583/17 (суддя: Зюбанова Н.М.)
за позовомОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський», м. Миколаїв
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаПублічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», м. Сєвєродонецьк, Луганська область Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ
прозобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський» (далі ТОВ «МБЦ «Олександрівський», позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (далі ПАТ «Українська інноваційна компанія», відповідач) про припинення протиправних дій ПАТ «Українська інноваційна компанія», які порушують права ТОВ «МБЦ «Олександрівський», шляхом зобовязання ПАТ «Українська інноваційна компанія» здійснити припинення банківської діяльності в порядку, встановленому статтями 77-78 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.09.2017 р. залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (далі Фонд, третя особа).

Рішенням господарського суду Луганської області від 04.10.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано обранням позивачем неналежного способу захисту порушеного права, який не призводить до реального відновлення порушених прав на повернення ТОВ «МБЦ «Олександрівський» залишку коштів на рахунку у сумі 23 578 грн. 21 коп., та який носить декларативний характер, оскільки у разі задоволення позову рішення суду не буде виконано шляхом державно-примусової діяльності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовну заяву задовольнити шляхом зобовязання ПАТ «Українська інноваційна компанія» здійснити припинення банківської діяльності в порядку, встановленому статтями 77-78 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає, що порушення його прав не обмежується лише неможливістю повернення грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку, в той час як порушення прав полягає ще й у неможливості користування вказаним банківським рахунком, користування правами кредитора банку, які гарантовані кредиторам банків при ліквідації банків Фондом (тобто при припиненні банківської діяльності проблемних банків у спосіб, передбачений чинним законодавством), повернення кредитних коштів, які отримано позивачем від відповідача.

Позивач звертає увагу, що неможливість повернути кредитні кошти, виконати свої зобовязання за кредитними договорами та зняти обтяження з заставленого майна виникає через те, що зобовязання ТОВ «МБЦ «Олександрівський» за кредитними договорами є банківськими активами, тобто за рахунок грошових коштів, сплачених позивачем, мають бути виконані зобовязання перед вкладниками банку та іншими кредиторами. На думку позивача, повернення грошових коштів саме банківській установі особі, яка здійснює банківську діяльність, є суттєвою умовою виконання зобовязань ТОВ «МБЦ «Олександрівський» за цими кредитними договорами.

Позивач стверджує, що вказані порушення його прав виникли внаслідок протиправного припинення банківської діяльності ПАТ «Укрінбанк» (без дотримання вимог статей 77-78 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що підставою для звернення до суду з позовом про припинення протиправних дій шляхом зобовязання відповідача здійснити припинення банківської діяльності в порядку, встановленому зазначеними нормами права є не лише неповернення відповідачем залишку коштів на рахунку, але і неможливість виконати свої зобовязання перед банком за кредитними договорами за відсутності належної банківської установи, якій можуть бути повернуті банківські активи кредитні кошти, що можливо лише шляхом примусового підпорядкування відповідача вимогам банківського законодавства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2017 р. для розгляду справи № 913/583/17 сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Сгара Е.В., Мартюхіна Н.О.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 2049 від 07.11.2017 р. у звязку з перебуванням судді Мартюхіної Н.О. у відрядженні для розгляду клопотання про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції призначено повторний автоматизований розподіл справи № 913/583/17.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.11.2017 р. визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Сгара Е.В., Геза Т.Д.

Позивачем неодноразово надсилалися до суду апеляційної інстанції пояснення та доповнення до апеляційної скарги, проте представник позивача у судові засідання не зявився.

Представники відповідача у судових засіданнях проти апеляційної скарги заперечили за доводами,викладеними у відзивах на апеляційну скаргу.

13.11.2017 р. від третьої особи отримано письмовий відзив на апеляційну скаргу, однак представник третьої особи у судові засідання не зявився.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ МБЦ Олександрівський та ПАТ Українській інноваційний банк 08.09.2014 укладено договір № 0331 банківського рахунку, за яким Банк зобовязався відкрити Клієнту рахунок, приймати і зараховувати на рахунок № 0331 грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій.

Позивачем та матеріалами справи доведено, що на час звернення позивача з позовом до суду залишок коштів на рахунку ТОВ МБЦ Олександрівський складає 23 578 грн. 21 коп.

Проте, в обґрунтування позову позивач зазначив, що обслуговування його банківського рахунку не здійснюється внаслідок припинення діяльності ПАТ Українській інноваційний банк та перейменування спочатку в ПАТ Укрінком, а потім в ПАТ Укр/ін/ком, які не обслуговували і не обслуговують банківські рахунки, відкриті клієнтами у ПАТ Укрінбанк і не повертають грошові кошти, які знаходяться на вказаних банківських рахунках.

При цьому, в апеляційній скарзі позивач вказує і на неможливість виконання зобовязань за кредитними договорами, укладеними ним та ПАТ Українській інноваційний банк в частині повернення грошових коштів.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.10.2014 р. у справі № 915/938/13 позов Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі Миколаївського центрального відділення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський" про стягнення заборгованості задоволено; з відповідача на користь позивача стягнуто 16 664 903, 52 грн. заборгованості за кредитними договорами №12-041037 від 28.10.2004 року, №12-061008 від 28.10.2006 року, №12-080201 від 22.02.2008 року, 68 820, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р. у справі № 915/938/13 рішення господарського суду Миколаївської області від 16.10.2014 р. у справі № 915/938/13 змінено та викладено його резолютивну частину в наступній редакції:

1. Уточнені заявою від 16.10.2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі Миколаївського центрального відділення публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський" на користь Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі Миколаївського центрального відділення публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк":

а) за кредитним договором № 12-041037 від 28.10.2004 р.:

- проценти за користування кредитними коштами в сумі 72 790 грн.;

- пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 24 141 грн. 90 коп.;

- пеню за порушення строків погашення процентів в сумі 5 973 грн. 92 коп.

б) за кредитним договором № 12-061008 від 28.10.2006 р.:

- борг в сумі 7238000 грн.;

- проценти за користування кредитними коштами в сумі 1 923 565 грн. 90 коп.;

- пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 51.206 грн. 43 коп.;

- пеню за порушення строків погашення процентів в сумі 137.681 грн. 84 коп.

в) за кредитним договором № 12-080201 від 22.02.2008 р.

- борг в сумі 6 278 921 грн. 45 коп.;

- проценти за користування кредитними коштами в сумі 793 262 грн. 13 коп.;

- пеню за порушення строків погашення кредиту в сумі 102.207 грн. 36 коп.;

- пеню за порушення строків погашення процентів в сумі 37.152 грн. 59 коп.,

г) 68 820 грн. - понесених витрат на сплату судового збору за подання позову.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Одеського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р. у справі № 915/938/13 у касаційному порядку не оскаржувалася, вказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дня її прийняття та є чинною.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, заборгованість ТОВ МБЦ Олександрівський перед ПАТ "Український інноваційний банк" в загальному розмірі 16 664 903,52 грн. є доведеною та наразі не потребує доказування з огляду на преюдиціальність даного факту.

Відповідачем до матеріалів справи надано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50016987 від 04.02.2016 р. з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області № 915/938/13 від 23.04.2015 р., роздруківку «Інформація про виконавче провадження № 50016987» від 12.09.2017 р., копію подання ВП № 50016987 про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності від 31.07.2017 р. № 20-1.50016987/17.

З наданих відповідачем документів вбачається, що наказ № 915/938/13 від 23.04.2015 р. боржником - ТОВ МБЦ Олександрівський у добровільному порядку не виконаний, державним виконавцем вжито ряд заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання вказаного наказу господарського суду, зокрема, шляхом накладення арештів на майно та кошти боржника, розшуку майна боржника.

При цьому, державним виконавцем 27.01.2017 р. винесено постанову про зміну назви стягувача виконавчого провадження замінено назву стягувача ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком». В подальшому постановою 13.05.2017 р. змінено назву стягувача ПАТ «Укрінком» на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Станом на 12.09.2017 р. виконавче провадження № 50016987 не закінчено, тобто, наказ господарського суду Миколаївської області № 915/938/13 від 23.04.2015 р. боржником не виконаний.

Судовою колегією встановлено, що ТОВ «МБЦ «Олександрівський» зверталося до господарського суду Миколаївської області зі скаргою на дії органу ДВС (з уточненнями), у якій заявник просив суд: поновити пропущений строк; визнати незаконною та скасувати постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження з Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на Публічне акціонерне товариство «Укрінком» від 27.01.2017 року по виконавчому провадженню № 50016987.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.04.2017 року у справі №915/938/13, яка постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 р. залишена без змін, скаргу ТОВ «МБЦ «Олександрівський» на дії органу ДВС про визнання незаконною та скасування постанови про зміну назви сторони виконавчого провадження відхилено.

Посилаючись на невиконання рішення суду боржником, яке виражається в ухиленні від його виконання діями службових осіб щодо відкриття нових рахунків у банківських установах органом ДВС направлено до ГУ Нацполіції в Миколаївській області подання ВП № 50016987 про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Крім того, рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.11.2017 р. у справі № 915/1388/16 позов ПАТ «Українська інноваційна компанія» (ПАТ УКР/ІН/КОМ) до ТОВ «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський» про стягнення 2 094 831,85 грн. - 3% річних, 19 942 897,79 грн. збитків від інфляції та 9 052 412,5 грн. процентів за несвоєчасне виконання зобовязань за Кредитними договорами №12-041037 від 28.10.2004, №12-061008 від 25.10.2006, №12-080201 від 22.02.2008 задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 8 653 686,09 грн. процентів за користування грошовими коштами, 1 869 440,98 грн. 3% річних, 19 779 911,83 грн. інфляційних втрат та 234 360,0 грн. судового збору.

За інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося, тобто, дане рішення набрало законної сили та є чинним.

Отже, матеріалами справи доведено існування значної суми заборгованості ТОВ «МБЦ «Олександрівський» перед ПАТ «Українська інноваційна компанія», яка виникла внаслідок порушення позивачем кредитних зобовязань.

Судова колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Статтею 202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 607 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна з сторін не відповідає.

У постанові Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 р. у справі № 913/711/17 зазначено про те, що ПАТ "Укрінбанк" відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів банку змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство "Укрінком" шляхом вчинення 13.07.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_7 реєстраційної дії № 7038947. Державна реєстрація змін до установчих документів, а саме державна реєстрація статуту ПАТ "Укрінком" була проведена 13.07.2016 тим же нотаріусом, реєстраційна дія №2038947.

Відповідно до витягу зі Статуту ПАТ «Укр/ін/ком» (код за ), затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрінком», протокол № 6 від 28.03.2017 р.: ПАТ «Українська інноваційна компанія» продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з Публічного акціонерного товариства «Укрінком», перереєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_7 13.07.2016 р., номер запису 6038947, ідентифікаційний код субєкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888, на Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», яке є набувачем всіх прав і обовязків Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та Публічного акціонерного товариства «Укрінком».

Судовою колегією встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 Про віднесення Публічного акціонерного товариства УКРІНБАНК до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 24.12.2015 №239 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ УКРІНБАНК та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку ОСОБА_8, Національним банком України було прийнято постанову Правління від 22.03.2016 №180 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ УКРІНБАНК, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 22.03.2016 №385 Про початок процедури ліквідації ПАТ УКРІНБАНК та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_8

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1705 від 01.09.2016 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ УКРІНБАНК, повноваження ліквідатора ПАТ УКРІНБАНК делеговано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_9 з 02.09.2016.

Дана інформація є публічною, розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не потребує доведення.

При цьому, у адміністративній справі №826/1162/16 за позовом акціонерів і вкладників ПАТ УКРІНБАНК досліджується питання щодо визнання протиправними та скасування постанови Правління Національного банку України та рішень Фонду гарантування щодо віднесення ПАТ УКРІНБАНК до категорії неплатоспроможних та прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації.

Верховним Судом України 24.10.2017 року у справі №21-3926а16 скасовано всі рішення судових інстанцій у справі №826/1162/16 та відмовлено у позові акціонерам та вкладникам ПАТ УКРІНКОМ щодо скасування постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 Про віднесення ОСОБА_10 до категорії неплатоспроможних та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 року № 239 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ УКРІНБАНК.

Крім того, у адміністративній справі № 826/5325/16 за позовом акціонерів і вкладників ПАТ УКРІНБАНК встановлюються обставини щодо визнання протиправними та скасування постанови Правління Національного банку України та рішень Фонду гарантування щодо відкликання банківської ліцензії, ліквідацію ПАТ УКРІНБАНК.

Судовими рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій позов задоволено частково, скасовано постанову Правління Національного банку України від 22.03.2016 №180 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ УКРІНБАНК та рішення виконавчої дирекції Фонду від 22.03.2016 №385 Про початок процедури ліквідації ПАТ УКРІНБАНК та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_8 За заявами Фонду гарантування вкладів та Національного банку, справу прийнято до розгляду Верховним Судом України (ухвала від 13.04.2017), яка теперішній час ще не призначена до розгляду.

При цьому, на думку позивача, у справі, що наразі розглядається, неможливість належного виконання умов кредитних зобовязань обумовлена тим, що відповідач на даний час не є банківською установою (в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», не проводить банківську діяльність (відповідно до видів діяльності, зазначених у ЄДР) та протиправного припинення банківської діяльності ПАТ «Укрінбанк» (без дотримання вимог статей 77-78 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

В матеріалах справи відсутні остаточні рішення щодо неправомірності здійснення зміни найменування, виду діяльності, місцезнаходження та скасування реєстраційних дій з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Укрінком» та на ПАТ «Українська інноваційна компанія», визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрінком», скасування протоколу № 6 від 28.03.2017 р. у судовому порядку, тому станом на дату прийняття оскаржуваного рішення суду 04.10.2017 р. відповідач у даній справі являється правонаступником ПАТ "Укрінбанк" щодо всіх прав та обовязків останнього, у тому числі й права отримати грошові кошти, які надані позивачу за кредитними зобовязаннями, які покладені в підстави позовів у справах № 915/938/13, № 915/1388/16.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неможливість виконати свої зобовязання перед банком за кредитними договорами за відсутності належної банківської установи, якій можуть бути повернуті банківські активи кредитні кошти, судовою колегією відхиляються за необґрунтованістю.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав та законних інтересів, які, на його думку, полягають у неможливості:

- повернення грошових коштів, які знаходились на банківському рахунку;

- користування вказаним банківським рахунком;

- користуватися правами кредитора банку, які гарантовані кредиторам банків при ліквідації банків Фондом відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- повернути кредитні кошти, які отримано ТОВ «МБЦ «Олександрівський» у ПАТ «Укрінбанк», судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі-підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів.

Кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених субєктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших субєктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси субєкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів субєктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обовязку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адіміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 12.06.2013 у справі №6-32цс13 порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Наразі, вимога позивача про припинення протиправних дій ПАТ «Українська інноваційна компанія», які порушують права ТОВ «МБЦ «Олександрівський» шляхом зобовязання ПАТ «Українська інноваційна компанія» здійснити припинення банківської діяльності в порядку, встановленому статтями 77-78 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не відповідає вказаним приписам законодавства.

Позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів вживання інших заходів з повернення залишку коштів на банківському рахунку № 0331 та неможливості повернути залишок цих коштів в інший, більш ефективний спосіб.

Водночас, в позовній заяві позивач посилається на неправомірність здійснення вищезазначених реєстраційних змін відносно зміни виду діяльності, місцезнаходження та назви підприємства відповідача, стверджуючи, що протиправні рішення та дії відносно ПАТ «Укрінбанк» мають наслідком протиправне припинення банківської діяльності ПАТ «Укрінбанк» без дотримання вимог статей 77-78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що грубо порушує права і охоронювані законом інтереси кредиторів та вкладників банку.

Судова колегія наголошує, що правомірність зазначених реєстраційних дій є предметом оскарження у інших судових справах, тому позовна вимога про фактичне зобовязання відповідача припинити банківську діяльність в порядку, регламентованим спеціальними нормами права не відповідає належності та ефективності обраного позивачем способу захисту та не призводить до реального відновлення порушених прав, оскільки у випадку задоволення позову таке рішення суду не буде виконано відповідно до приписів Закону України «Про державну виконавчу службу», внаслідок чого доводи позивача про підпорядкування відповідача вимогам банківського законодавства, що і є реальним відновленням порушених прав, судовою колегією не приймаються до уваги за безпідставністю.

З огляду на наведене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін за мотивами, викладеними у даній постанові Донецького апеляційного господарського суду.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський» на рішення господарського суду Луганської області від 04.10.2017 р. у справі № 913/583/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 04.10.2017 р. у справі № 913/583/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3