ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.12.2017 Справа № 920/921/17

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Левченка П.І.,

секретаря судового засідання Молодецької В.О.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ПВП Стандарт, м.Суми

про стягнення 117 004 грн. 41 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3,

від відповідача - ОСОБА_4;

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 248 911 грн. 11 коп., в тому числі 231 906 грн. 70 коп. заборгованості за надані послуги відповідно до укладеного між сторонами договору про надання послуг з перевезення вантажів № 12/03-05 від 03.05.2017, укладеного між сторонами, 11 920 грн. 01 коп. пені, 3335 грн. 84 коп. інфляційних збитків, 1748 грн. 56 коп. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3733 грн. 66 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.

04.12.2017 відповідач подав супровідний лист (вх. № 10504 від 04.12.2017) про долучення до матеріалів справи банківської виписки по рахунку № 0368 на підтвердження факту часткового погашення основного боргу в загальній сумі 131 906 грн. 70 коп.

04.12.2017 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог у звязку з частковим погашенням боргу, в якій просить суд стягнути з відповідача 100 000 грн. 00 коп. заборгованості за надані послуги відповідно до укладеного між сторонами договору про надання послуг з перевезення вантажів № 12/03-05 від 03.05.2017, укладеного між сторонами, 11 920 грн. 01 коп. пені, 3335 грн. 84 коп. інфляційних збитків, 1748 грн. 56 коп. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3733 грн. 66 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.12.2017 у справі № 920/921/17 заяву позивача про зменшення позовних вимог до 117 004 грн. 41 коп. прийнято до розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ГПК України, з урахуванням Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів № 2147-19 від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинністю цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи, що провадження у даній справі було порушено 05.10.2017, судом розпочато розгляд справи по суті, суд розглядає дану справу в порядку загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті за правилами ГПК України, з урахуванням змін, які набрали чинності 15.12.2017.

Згідно зі ст. 194 Господарського процесуального кодексу України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

15.12.2017 відповідач подав заяву (вх. № 11041 від 15.12.2017) про долучення до матеріалів справи банківської виписки по рахунку № 0368 на підтвердження факту погашення основного боргу в загальній сумі 100 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні 19.12.2017 представник позивача підтвердив факт погашення основного боргу в сумі 100 000 грн. 00 коп. Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 11 920 грн. 01 коп. пені, 3335 грн. 84 коп. інфляційних збитків, 1748 грн. 56 коп. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3733 грн. 66 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

3 травня 2017 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з перевезення вантажів №12/03-05, відповідно до умов якого відповідач замовляє, а позивач зобов'язується надавати послуги з перевезення вантажу (зернові, олійні культури і продукти їх переробки та ін.) на території України на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2. договору, кількість транспортних засобів, конкретний обсяг перевезення (тонн) вантажу та інші дані, необхідні для надання послуг, вказуються в Заявці на перевезення вантажу, що погоджується із Виконавцем.

Тарифи на послуги з перевезення Виконавця погоджуються із Замовником (п. 1.3. договору).

Сторони домовилися, що транспортні засоби заправляються пальним за рахунок Виконавця (п. 1.4. договору).

Згідно з п. 3.1. договору вартість послуг з перевезення включає в себе вартість пального.

Сторони визнають, що належним доказом надання послуг з перевезення виконавцем та відповідно їх прийняття замовником є ТТН, яка підписана виконавцем, вантажоодержувачем та передана замовнику (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги протягом 5 (пяти) робочих днів з дати отримання всіх належним чином оформлених документів.

За умовами п. 3.5. договору, після здійснення перевезень сторони підписують акт приймання-передачі робіт, в якому вказуються загальний обсяг робіт та загальна сума за цим договором. Акт скріплюється печатками та підписами сторін та підтверджує факт надання виконавцем послуг замовнику в повному обсязі.

Матеріалами справи, а саме актами надання послуг № 33 від 04.05.2017 на суму 13 500 гривень (в т.ч. ПДВ), № 34 від 04.05.2017 на суму 36 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 35 від 04.05.2017 на суму 12 500 гривень (в т.ч. ПДВ), № 49 від 06.06.2017 на суму 24 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 51 від 12.06.2017 на суму 14 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 52 від 12.06.2017 на суму 12 500 гривень (в т.ч. ПДВ), № 53 від 16.06.2017 на суму 14 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 54 від 16.06.2017 на суму 37 500 гривень (в т.ч. ПДВ), № 55 від 16.06.2017 на суму 13 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 57 від 19.06.2017 на суму 24 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 58 від 19.06.2017 на суму 25 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 59 від 19.06.2017 на суму 14 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 60 від 19.06.2017 на суму 12 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 61 від 19.06.2017 на суму 14 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 62 від 22.06.2017 на суму 57 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 63 від 23.06.2017 на суму 14 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 64 від 26.06.2017 на суму 80 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 89 від 31.07.2017 на суму 108 000 гривень (в т.ч. ПДВ), № 102 від 16.08.2017 на суму 3 675 гривень (в т.ч. ПДВ), № 103 від 17.08.2017 на суму 3 731,70 гривень (в т.ч. ПДВ), підтверджується факт надання позивачем та прийняття відповідачем транспортних послуг на загальну суму 532 406 грн. 70 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, не оплатив своєчасно та в повному обсязі надані послуги, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 100 000 грн. 00 коп.

Матеріалами справи, а саме банківською випискою по рахунку № 0368 підтверджується факт погашення відповідачем основного боргу в загальній сумі 100 000 грн. 00 коп., в тому числі 07.12.2017 15 000 грн. 00 коп., 13.12.2017 15 000 грн. 00 коп., 15.12.2017 70 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями № 2021 від 09.02.2017, № 2105 від 17.02.2017, № 2104 від 17.02.2017, підтверджується факт сплати відповідачем на користь позивача заборгованості по сплаті орендної плати в сумі 222 720 грн. 20 коп., пені в сумі 13 045 грн. 08 коп.

Враховуючи зазначені обставини, зокрема те, що матеріалами справи підтверджується факт сплати відповідачем основного боргу в сумі 100 000 грн. 00 коп., провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Судом встановлено, що надані позивачем послуги оплачені відповідачем з порушенням строків розрахунків, визначених у договорі, про що зокрема свідчить звіт про дебітові і кредитові операції по рахунку № 4075, акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2017 по 04.10.2017, банківські виписки по рахунку № 0368.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2.договору, у разі порушення строків оплати наданих послуг, передбачених п. 3.3. Договору, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення зобов'язання.

За несвоєчасну оплату послуг відповідачу нарахована пеня в загальній сумі 11920 грн. 01 коп., з урахуванням строків розрахунків, що визначені у договорі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховані 3% річних в загальній сумі 1748 грн. 56 коп., та інфляційні збитки в загальній сумі 3335 грн. 84 коп., з урахуванням строків розрахунків, що визначені у договорі.

Передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді сплати річних, від простроченої суми не є неустойкою (пенею), зазначені % є не мірою відповідальності, а платою за безпідставний, не погоджений сторонами строк користування чужими грошовими коштами, а тому ці кошти стягуються незалежно від вини боржника та не залежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Не є неустойкою (штрафом, пенею) й застосуванням до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, стягувані у зв'язку з таким застосуванням суми, оскільки вони є відшкодуванням збитків, завданих кредитору, внаслідок зменшення його грошових коштів, через зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати транспортних послуг, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних збитків передбачене діючим законодавством України та умовами укладеного між сторонами договору, перевіривши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 11920 грн. 01 коп. пені, 1748 грн. 56 коп. 3% річних, 3335 грн. 84 коп. інфляційних збитків.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 вересня 2017 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 (свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412) було укладено договір про надання правової допомоги № 1450-Р/17, відповідно до умов якого позивач доручає і зобов'язується оплатити послуги Адвоката, а Адвокат сприяє Клієнту у захисті його прав та законних інтересів щодо стягнення з ТОВ «ПВП «Стандарт» боргу за надані послуги по договору № 12/03-05 від 03.05.2017.

Згідно з п. 7.1. договору, вартість послуг адвоката складає: аналіз чинного законодавства України та дослідження практики застосування відповідних права з метою забезпечення законних інтересів та прав Клієнта, пов'язаних із застосуванням законодавства - 4000 грн.; аналіз документів по справі - 4000 грн.; складання процесуальних документів - 2000 грн..

Факт оплати позивачем послуг адвоката в сумі 10000 грн. 00 коп. відповідно до договору № 1450-Р/17 від 13.09.2017 підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 21 від 13.09.2017.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, не своєчасної та не в повному обсязі на момент порушення провадження у справі № 920/921/17 оплати наданих послуг, позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються витрати по сплаті судового збору в сумі 3733 грн. 66 коп., витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн. 00 коп.

Суд при цьому враховує, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем не подано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ПВП Стандарт (вул. Пролетарська, 69, м. Суми, 40009, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 40020, іден. номер НОМЕР_1) 11 920 грн. 01 коп. пені, 3335 грн. 84 коп. інфляційних збитків, 1748 грн. 56 коп. 3% річних, 3733 грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору, 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. В іншій частині провадження у справі закрити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 20.12.2017

Суддя П.І. Левченко