ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2017 р.Справа № 915/838/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Жекова В. І.,

суддів: Аленіна О. Ю., Лашина В. В.

(Склад колегії суду визначено, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2017 р.)

при секретарі судового засідання Чеголя Є.О.,

за участю представників учасників процесу:

Міського комунального підприємства Миколаївводоканал ОСОБА_1,

Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_2,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства Миколаївводоканал

на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.10.2017 р.

у справі №915/838/17

за позовом Міського комунального підприємства Миколаївводоканал

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсними пунктів 2, 3 резолютивної частини рішення № 20-ріш від 22.06.2017 р.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_3

час та місце ухвалення рішення: 19.10.2017 р., м. Миколаїв, вул. Адміральська,22, господарський суд Миколаївської області, зал судових засідань №3,

вступну та резолютивну частину рішення проголошено о 16:00

повний текст рішення складений 24.10.2017 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 р. апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 20.12.2017 р.

Учасники судового процесу, відповідно до ст. 268 ГПК України, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 233 ГПК України, в судовому засіданні, яке відбулось 20.12.2017 р., оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

22.08.2017 р. Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнати недійсними пункти 2 і 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.06.2017 р. № 20-ріш (а.с. 3-10), з тих підстав, що Закон України Про метрологію та метрологічну діяльність не має жодного відношення до тарифоутворення та не регулює ці відносини, а містить норму, яка лише декларує джерело витрат з періодичної повірки засобів вимірювальної техніки за рахунок тарифів на водопостачання. У звязку з чим, жодного обовязку у МКП Миколаївводоканал щодо включення до структури тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення всіх верств населення витрат на проведення періодичної повірки приладів обліку не виникає. МКП Миколаївводоканал подало в строк до 10 серпня 2016 року НКРЕКП заяву та розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення на 1464 аркушах.

Також МКП Миколаївводоканал зазначило, що 30 січня 2017 року НКРЕКП листом № 1070/19/7-17 повідомила про встановлення тарифів за постановами, які наберуть чинності з дня їх офіційного опублікування. 22 березня 2017 року постановою НКРЕКП №310 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року № 1141 встановлено для МКП Миколаївводоканал тариф на централізоване водопостачання та водовідведення, який включає витрати на проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки, які є власністю фізичних осіб мешканців приватних будинків, багатоквартирного житлового фонду.

Таким чином, МКП Миколаївводоканал вважає, що вжило своєчасно всіх вичерпних заходів для забезпечення затвердження НКРЕКП тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, який включає витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів вимірювальної техніки, а тому рішення Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України загалом носить декларативний характер, що свідчить про відсутність в діях МКП Миколаївводоканал елементів зловживання монопольним становищем на ринку і підстав для нарахування штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.10.2017 р. (суддя Смородінова О. Г.) у позові відмовлено (а.с. 155-160). Відмовляючи у задоволенні позову господарський суд дійшов до висновку, що поведінка МКП Миколаївводоканал свідчить про бездіяльність останнього, яка полягає в тому, що підприємство не вчиняло будь-яких дій (навмисно затягувало процедуру), зокрема, не надавало до НКРЕКП документів, які вимагає законодавство для встановлення тарифів, до тих пір доки не отримувало від НКРЕКП листів про необхідність їх надання, та необхідні матеріали не одразу направлялися до НКРЕКП, а після спливу тривалого часу.

У рішенні місцевим судом також зазначено, що вищенаведені обставини в сукупності свідчать про те, що МКП Миколаївводоканал не доведено суду та не підтверджено відповідними доказами наявності підстав, визначених ч.1 ст. 59 Закону України Про захист економічної конкуренції, для скасування оспорюваного рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.06.2017 р. №20-ріш.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, МКП Миколаївводоканал звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити, з тих же підстав, що були викладені у позові, а також, враховуючи те, що рішення не містить вичерпний перелік дій, які мав би вчинити МКП Миколаївводоканал , строк їх вчинення, період, за який вони повинні були бути вчинені та самі дії, яких не вжито.

Також, апелянт послався на те, що листування з НКРЕКП не доводить жодного порушення з боку апелянта, оскільки у цих листах не вказувалося строку надання інформації.

18.12.2017 р. від Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просило відмовити у її задоволенні та залишити рішення без змін.

Представник МКП Миколаївводоканал просив суд скаргу задовольнити.

Представник Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у судовому засіданні 20.12.2017 р. просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 22.06.2017 р. Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України за результатами розгляду матеріалів справи №2-26.213/13-2017, внаслідок проведення дослідження ринків централізованого водопостачання та водовідведення та контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції при наданні населенню послуг з повірки побутових лічильників води, було прийнято рішення №20-ріш (а.с. 14-26), яким адміністративна колегія вирішила:

1. Визнати, що МКП Миколаївводоканал, ідентифікаційний код 31448144, з 2014 року та до теперішнього часу 2017 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж м. Миколаєва, які йому належать або використовуються, з часткою 100 відсотків, оскільки на цьому ринку в зазначених межах у нього немає жодного конкурента;

2. Визнати, що невжиття МКП Миколаївводоканал вичерпних заходів для забезпечення затвердження уповноваженим органом тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, який відповідно до вимог чинного законодавства має включати витрати на надання послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки, внаслідок чого було обмежено право споживачів на отримання послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки за рахунок тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, до моменту затвердження уповноваженим органом діючих тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме: бездіяльність субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умови існування значної конкуренції на ринку;

3. За порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти на МКП Миколаївводоканал, ідентифікаційний код 31448144, штраф у розмірі 68000 грн.

МКП Миколаївводоканал є юридичною особою та здійснює свою діяльність на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого розпорядженням управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 22.12.2016 р. №13/7р.

Предметом діяльності підприємства є централізоване надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ОСОБА_1 визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р, територіальним відділенням проведено дослідження становища МКП Миколаївводоканал на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ОСОБА_1, товарними межами ринків є надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям багатоквартирних будинків, а також приватного сектору.

Територіальними (географічними) межами ринків послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є територія в межах міста Миколаєва, на якій розташовані мережі, які належать або використовуються (експлуатуються) МКП Миколаївводоканал, оскільки отримання цих послуг за межами м. Миколаїв є економічно недоцільним.

Часовими межами ринків визначено з 2014 року по теперішній час 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України Про захист економічної конкуренції, МКП Миколаївводоканал протягом 2014 року по теперішній час 2017 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж в м. Миколаєві, що належать йому чи ним використовуються, як таке, що не має на цих ринках жодного конкурента.

МКП Миколаївводоканал не передбачив у структурі тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, який був затверджений постановою НКРЕКП від 16.04.2015 р. №1250, витрат на проведення періодичної повірки, але з 01.01.2016 р. в силу вступив Закон України Про метрологію та метрологічну діяльність, згідно ч.4 ст. 17 якого періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання; періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

МКП Миколаївводоканал не було вжито вичерпних дій для затвердження нових тарифів та протягом року застосовувались тарифи, до складу яких не входили зазначені витрати, отже зобовязання оплати вищевказаних послуг було перекладено на споживачів протягом періоду з 01.01.2016 р. по 22.03.2017 р., оскільки 22.03.2017 р. НКРЕКП було прийнято Постанову №311 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.11.2015 р. №2868 та Постанову №310 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.06.2016 р. №1141, якими затверджено нові тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення для МКП Миколаївводоканал, у структуру яких включено, зокрема, витрати на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку води.

Згідно з п.5 Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії від 10.04.2014 р. №1198-VІІ, яким, зокрема, внесено зміни до ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, МКП Миколаївводоканал є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), яке забезпечує їх розповсюдження в межах системи комунального водопостачання та каналізації, що знаходяться на балансі підприємства.

Згідно зі ст. 59 Закону України Про захист економічної конкуренції, підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є неповне зясування обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Посилаючись на пункт 1.9 розділу І Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою НКРЕКП від 10.03.2016 р. №302, відповідно до якого ліцензіат надає НКРЕКП в строк до 10 серпня кожного року у друкованому і електронному вигляді заяву та розрахунки до тарифів за встановленими формами з підтверджуючими матеріалами і документами, що використовувались для розрахунків, МКП Миколаївводоканал вважає, що не порушило термін (до 10 серпня) подання до НКРЕКП заяви.

Тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення для МКП Миколаївводоканал затверджено постановою НКРЕКП від 16.04.2015 р. №1250 і в їх структурі не було витрат на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку води.

Згідно з п.3.3 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою НКРЕКП від 10.03.2016 р. №302, до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо повязані зі збутом послуг з централізованого водопостачання та/або водовідведення споживачам, зокрема, витрати на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку води (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду), що є власністю фізичних осіб мешканців приватного сектору, а також витрати на формування обмінного фонду засобів обліку води.

Відповідно до п.3.4 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою НКРЕКП від 10.03.2016 р. №303, до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води та/або водовідведення включаються витрати, безпосередньо пов'язані зі збутом послуг споживачам, зокрема, витрати на проведення робіт з періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку холодної води для мешканців багатоквартирного житлового фонду, у тому числі на їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, а також витрати на формування обмінного фонду засобів обліку холодної води.

Згідно з листом МКП Миколаївводоканал від 07.03.2017 р. №461/36 (а.с. 34-45), останнім було надіслано до НКРЕКП заяву про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення від 05.08.2016 р. №1897/36 (з комплектом документів) і заяву про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) від 05.08.2016 р. №1898/36 (з комплектом документів).

Згідно з листом від 05.09.2016 р. №9128/19.1.3/7-16 (а.с. 64), НКРЕКП повідомила МКП Миколаївводоканал, що для подальшого розгляду матеріалів необхідно надати підтверджуючі документи щодо виконання пункту 2.2 розділу ІІ наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 р. №390 Про затвердження Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад.

Згідно з листом від 16.09.2016 р. №2180/36 (а.с. 65), МКП Миколаївводоканал надіслало до НКРЕКП документи, підтверджуючі виконання ним п.2.2 розділу ІІ Порядку №390, а саме: випуск газети Николаевские новости від 10.08.2016 р. №97; роздруківка із сайту Миколаївської міської ради та МКП Миколаївводоканал від 11.08.2016 р.

Згідно з листом від 25.10.2016 р. №11274/19.1.3/7-16 (а.с. 66), НКРЕКП повідомила МКП Миколаївводоканал про необхідність надання статистичної звітності за ІІІ квартал 2016 року. При цьому, НКРЕКП зауважила, що розгляд матеріалів буде продовжено після надання вищезазначених матеріалів.

У звязку з викладеним, судова колегія апеляційної інстанції не може прийняти до уваги посилання скаржника на те, що листування з НКРЕКП не доводить жодного порушення з його боку, оскільки у листах не вказувалося строку надання інформації, з тих підстав, що саме від дій МКП Миколаївводоканал залежав подальший розгляд НКРЕКП матеріалів, про що вона і зауважила у своїх листах.

Лист від 25.10.2016 р. №11274/19.1.3/7-16, згідно штампу МКП Миколаївводоканал, було отримано ним 07.11.2016 р. (вх. №3235/4).

Згідно з листом від 19.12.2016 р. №2979/36, тобто більше ніж через місяць, МКП Миколаївводоканал надіслало до НКРЕКП статистичну звітність за ІІІ квартал 2016 року (а.с. 67).

Згідно з листом від 31.01.2017 р. №1070/19/7-17 (а.с. 70), НКРЕКП повідомила МКП Миколаївводоканал про оприлюднення проекту постанови НКРЕКП Про внесення змін до постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення» від 16.06.2016 р. №1141 та проект постанови НКРЕКП Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.11.2015 р. №2868, які наберуть чинності після їх офіційного оприлюднення.

Як вже вище було зазначено, 22.03.2017 р. НКРЕКП було прийнято Постанову №311 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.11.2015 р. №2868 та Постанову №310 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16.06.2016 р. №1141, якими затверджено нові тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення для МКП Миколаївводоканал, у структуру яких включено, зокрема, витрати на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку води.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що бездіяльність МКП Миколаївводоканал полягає в тому, що підприємство не вчиняло будь-яких дій (навмисно затягувало процедуру), зокрема, надавало до НКРЕКП документи для встановлення тарифів тільки після отримання від НКРЕКП листів про необхідність їх надання та після спливу тривалого терміну, зокрема, статистичну звітність за ІІІ квартал 2016 рік надано більше ніж через місяць, що унеможливлює прийняття до уваги колегії суддів тверджень апелянта щодо того, що рішення не містить дій, які мало би вчинити МКП Миколаївводоканал, та період, за який вони повинні були бути вчинені.

До того ж, як вірно підкреслено місцевим судом, враховуючи, що МКП Миколаївводоканал здійснювалась зміна тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, вона могла бути ініційована ним значно раніше, а не 05.08.2016 р.

Таким чином, МКП Миколаївводоканал фактично усунулося (обмежилося) від виконання своїх визначених законодавством зобовязань щодо проведення за власний рахунок періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів обліку води.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що, оскільки МКП Миколаївводоканал займає монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж в м. Миколаєві, споживачі не мають можливості обрати іншого контрагента, тому МКП Миколаївводоканал має пріоритет у правовідносинах із споживачем та можливість визначати на ринку централізованого водопостачання та водовідведення вигідні для МКП Миколаївводоканал умови, а споживачі, задоволення потреб, повязаних з використанням води яких залежить від МКП Миколаївводоканал, вимушені приймати його умови та, витрачаючи власні сили, час та фінансові ресурси, виконувати демонтаж, транспортування, періодичну повірку та монтаж засобу обліку води.

Апеляційна інстанція також повністю погоджується з висновком місцевого суду, що наслідком бездіяльності МКП Миколаївводоканал стало обмеження тривалий період часу прав споживачів на отримання послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки за рахунок тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення.

Отже, МКП Миколаївводоканал було звужено коло власних зобовязань та прав споживачів, що стало можливим внаслідок набуття останнім статусу монопольного утворення та неможливості споживачів впливати на процедуру формування тарифів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку є дії чи бездіяльність субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести, зокрема до ущемлення інтересів інших субєктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом обґрунтовано зазначено, що за умов значної конкуренції на ринку наведені вище дії МКП Миколаївводоканал були б неможливими, оскільки, маючи зацікавлення продати свій товар (послуги з централізованого водопостачання та водовідведення), МКП Миколаївводоканал мало б вживати заходів щодо неухильного додержання вимог нормативно-правових актів для недопущення ущемлення інтересів споживачів.

В свою чергу, за наявності значної конкуренції на ринку споживач міг би обрати для себе іншого постачальника послуг, який дотримується вимог законодавства та не допускає ущемлення його законних інтересів, які полягають в одержанні послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виключно на тих умовах, що передбачені законодавством.

Згідно з ч.3 ст.13 Закону України Про захист економічної конкуренції, зловживання монопольним становищем забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція.

Отже, судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок, що поведінка МКП Миколаївводоканал, яка полягає у невжитті МКП Миколаївводоканал вичерпних заходів для забезпечення затвердження уповноваженим органом тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, який відповідно до вимог чинного законодавства має включати витрати на надання послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки, внаслідок чого було обмежено право споживачів на отримання послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки за рахунок тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, до моменту затвердження уповноваженим органом діючих тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч.1 ст. 13, п.2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме бездіяльність субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвело чи може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умови існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України, основними завданнями Антимонопольного комітету України є, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності субєктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п.15.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства, з урахуванням ст. 19, ч.1 ст. 25 та ч.2 ст. 43 ГК України, субєкти господарювання мають усвідомлювати можливість настання як певного обмеження їх діяльності з точки зору дотримання конкурентного законодавства, так і відповідальності за його порушення.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що, з огляду на наявність у МКП Миколаївводоканал монопольного (домінуючого) становища на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж в м. Миколаїв, що належать йому чи ним використовуються, як таке, що не має на цих ринках жодного конкурента, МКП Миколаївводоканал підпадає під сферу регулювання органами Антимонопольного комітету України та повинно дотримуватись вимог Закону України Про захист економічної конкуренції, оскільки вказаний закон є складовою частиною чинного законодавства України, зокрема, не вчиняти дій, які призводять або можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, що є зловживанням монопольним становищем, та визначається порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Апеляційна інстанція також погоджується й з висновком місцевого суду, щодо того, що, прийнявши оскаржуване рішення за результатами розгляду справи №2-26.213/13-2017 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, під час розгляду якої Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України було встановлено в поведінці МКП Миколаївводоканал порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч.1 ст. 13, п.2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме бездіяльність субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умови існування значної конкуренції на ринку, та притягнувши МКП Миколаївводоканал до відповідальності за вчинення такого порушення у вигляді накладення штрафу, Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виконувало покладене ст. 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України завдання щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, а тому діяло в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що адміністративна колегія правомірно вбачила, що поведінка МКП Миколаївводоканал, яка полягає у невжитті МКП Миколаївводоканал вичерпних заходів для забезпечення затвердження уповноваженим органом тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, який відповідно до вимог чинного законодавства має включати витрати на надання послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки, внаслідок чого було обмежено право споживачів на отримання послуг з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки за рахунок тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення, до моменту затвердження уповноваженим органом діючих тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч.1 ст. 13, п.2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме бездіяльність субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умови існування значної конкуренції на ринку.

Отже, вищенаведені обставини свідчать про те, що МКП Миколаївводоканал не доведено та не підтверджено відповідними доказами наявності підстав, визначених ч.1 ст. 59 Закону України Про захист економічної конкуренції, для скасування оспорюваного рішення Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, а тому місцевим судом обґрунтовано відмовлено у позові МКП Миколаївводоканал.

На підставі викладеного, твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення в неповному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи, які мали суттєве значення для вирішення справи по суті, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 233,238,269,270,273,275,276,281-284 ГПК України,

Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 19.10.2017 р. у справі №915/838/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Міського комунального підприємства Миколаївводоканал - без задоволення.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.12.2017 р.

Головуючий суддя: Жеков В. І.

Судді: Лашин В. В.

ОСОБА_4