КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. справа№ 910/14036/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Власова Ю.Л.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Горобець Д.К.

відповідача-1 - Лопатнікова А.В.

відповідача-2 - не з'явились

третьої особи-1 - не з'явились

третьої особи-2 - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті"

на рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2017 р.

у справі № 910/14036/17 (суддя - Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті"

до 1. Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп"

треті особи 1. Національний банк України

2. Міністерство фінансів України

про визнання права та визнання відсутнім права

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" (далі - позивач) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп" (далі - відповідач-2) про визнання права ТОВ "Лайк Сіті" вимагати від ТОВ "Інвестгруп" сплати суми боргу за кредитним договором № 4И13703Д від 04.11.2013 р. в розмірі 90 079 068,67 грн, який був сплачений ТОВ "Лайк Сіті" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" за ТОВ "Інвестгруп"; визнання відсутнім у ПАТ КБ "Приватбанк" права вимагати від ТОВ "Інвестгруп" сплати суми боргу за кредитним договором № 4И13703Д від 04.11.2013 р. в розмірі 90 079 068,67 грн, який був сплачений ТОВ "Лайк Сіті" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" за ТОВ "Інвестгруп".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 р. було залучено до участі у справі № 910/14036/17 Національний банк України та Міністерство фінансів України у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.10.2017 р. у справі № 910/14036/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що на підставі договору поруки № 4И13700Д/П від 20.10.2016 р. ним було виконано обов'язок боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп" перед Публічним акціонерним товариства Комерційний банк "Приватбанк" за кредитним договором № 4И13703Д від 04.11.2013 р. шляхом здійснення погашення заборгованості у сумі 90 079 068,67 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Власов Ю.Л., та призначено до розгляду на 12.12.2017 р.

У засідання суду, призначене на 12.12.2017 р., представники відповідача-2 та третіх осіб не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Наведене також не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

20.10.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" (далі - поручитель) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - кредитор) укладено договір поруки № 4И13700Д/П (далі - договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп" (далі - боржник) своїх зобов'язань за:

- кредитним договором від 01.11.2013 р. № 4И13700Д (далі - кредитний договір № 1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору № 1;

- кредитним договором від 04.11.2013 р. № 4И13703Д (далі - кредитний договір № 2), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору № 2;

- кредитним договором від 07.11.2013 р. № №4И13708Д (далі - кредитний договір № 3), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору № 3;

- кредитним договором від 11.04.2014 р. № №4И14157И (далі - кредитний договір № 4), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору № 4;

- кредитним договором від 26.03.2014 р. № 4И15072И (далі - кредитний договір № 5), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору № 5.

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно з п. 3 договору поруки поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

Як передбачено п. 4 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

У випадку невиконання боржником п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання (п. 5 договору поруки).

Відповідно до п. 6 договору поруки поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

Згідно з п. 7 договору проруки у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 цього договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ "Приватбанк". Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього договору.

До поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання (п. 8 договору поруки).

У відповідності до п. 9 договору поруки у випадку невиконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в п. 5 цього договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмові вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим договором.

Пунктом 10 договору поруки сторони погодили, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим договором (п. 11 договору поруки).

Договір поруки укладено із використання електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 24.02.2016 р.

24.02.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" та Публічним акціонерним товариства Комерційний банк "Приватбанк" було укладено угоду про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа (далі - угода).

Відповідно до п. 2 угоди сторони засвідчують свою згоду про те, що ведення документообігу, в тому числі підписання правочинів, угод, договорів, додаткових угод (до договорів на паперовому носії інформації/до договорів, складених за допомогою електронного цифрового підпису) та інших документів, які будуть укладатися/оформлятися сторонами може здійснюватися, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа, який видано АЦСК. Сторони цією угодою не обмежують своїх прав щодо оформлення правовідносин на паперовому носії інформації з використанням власноручного підпису та відбитків печатки юридичної особи.

27.01.2017 р. позивач направив на адресу відповідача-2 лист вих. № 20 в якому повідомив останнього про виконання зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків, та просив відповідача-2 підписати угоду та довіреність на представництво інтересів.

Відповідач-2 відповіді на вказаний лист не надав.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідачі, на думку позивача, не визнають факту погашення заборгованості та переходу до нього прав кредитора.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 556 ЦУ України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Позивач зазначає, що згідно із платіжним дорученням № 1369 від 20.10.2016 р. ним було перераховано відповідачу кошти в сумі 90 079 068,67 грн, з призначенням платежу: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4И13703Д від 04.11.2013 р. згідно договору поруки № 4И13700Д/П від 20.10.2016 р.

Частиною 1 статті 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позивач повинен довести обставини, на які посилається у позові щодо виконання замість боржника зобов'язання за кредитним договором, погашення всієї заборгованості, зокрема зі сплати кредиту та відсотків, по кредитному договору № 4И13703Д від 04.11.2013 р.

Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на 20.10.2016 р. заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп" за кредитним договором № 4И13703Д від 04.11.2013 р. становила 90 079 068,67 грн.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що за рахунок коштів в сумі 90 079 068,67 грн було в повному обсязі погашено заборгованість за боржника за кредитним договором № 4И13703Д від 04.11.2013 р.

Так, часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 р. у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 р. у справі № 6-932цс15.

Заявлені вимоги позивача є фактично вимогами про встановлення факту та не можуть бути предметом спору і самостійно розглядатись в окремій справі.

Встановлення факту може лише бути елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, а тому заявлені позивачем вимоги можуть бути предметом дослідження та доказування в разі виникнення спору за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем вимоги про визнання права вимоги у позивача та визнання відсутнім права вимоги у відповідача-1 не призводять до поновлення права позивача, яке на його думку порушено.

Відповідно до п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання права ТОВ "Лайк Сіті" вимагати від ТОВ "Інвестгруп" сплати суми боргу за кредитним договором № 4И13703Д від 04.11.2013 р. в розмірі 90 079 068,67 грн, який був сплачений ТОВ "Лайк Сіті" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" за ТОВ "Інвестгруп", та визнання відсутнім у ПАТ КБ "Приватбанк" права вимагати від ТОВ "Інвестгруп" сплати суми боргу за кредитним договором № 4И13703Д від 04.11.2013 р. в розмірі 90 079 068,67 грн, який був сплачений ТОВ "Лайк Сіті" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" за ТОВ "Інвестгруп", є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2016 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2017 р. у справі № 910/14036/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14036/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третім особам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

Ю.Л. Власов