ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа № 914/1351/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Желік М.Б.

суддів Галушко Н.А.

Костів Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" вих.№913 від 22.05.2017 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.05.17

у справі № 914/1351/16 про часткове визнання грошових вимог АТ "Єврогазбанк"

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю „Вілік Буд", м. Київ

про: банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецьінвест" (вул. Суховоля, 61, м. Трускавець, Львівська область, 82200, ),

за участю представників:

апелянт: Ключинський К.Л.,

Уповноважена особа ФГВФО: Оберемко Р.А.,

ТзОВ «Стандарт Кепітал»: Медвідь Л.М.,

ТзОВ «Вілік Буд»: Панченко Є.В.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У судовому засіданні 13.12.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.05.2017 у справі № 914/1351/16 (суддя Артимович В.М.) визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (04073, м. Київ, проспект Московський, 16, ідентифікаційний код 34693790) в сумі 108 341 184,06 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» (вул. Суховоля, 61, м. Трускавець, Львівська область, 82200, ідентифікаційний код 30439207), з яких: 2 756,00 грн. (судовий збір) - перша черга; 105 843 307,43 грн. (основний борг) - четверта черга; 2 495 120,63 грн. (пеня) - шоста черга.

Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги, які забезпечені заставою майна в сумі 331 528 888,34 грн.

У решті заявлені грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» відхилено.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 17.05.17 у справі №914/1351/16 про часткове визнання грошових вимог АТ «Єврогазбанк», Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" подало апеляційну скаргу вих.№913 від 22.05.2017 року (вх.№01-05/2472/17) від 29.05.2017 року. Апелянт не погоджується з твердженнями суду про визнання вимог кредитора у межах вартості предметів застави та іпотеки та просить скасувати ухвалу від 17.05.2017 року і визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» у повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі №914/1351/16 апеляційну скаргу ПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" Оберемко Р.А. (вих. №913 від 22.05.2017р.) повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2017 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" Оберемко Р.А. задоволено, ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі №914/1351/16 скасовано, справу №914/1351/16 передано на розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП "Документообіг господарських судів", 27.11.2017 року справу за № 914/1351/16 передано на розгляд раніше визначеному складу суду: судді-доповідачу Желіку М.Б., членам колегії суддям Галушко НА. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 року матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.05.17 у справі №914/1351/16 прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.12.2017р.

13.12.2017 року представником АТ «Єврогазбанк» через канцелярію суду надано письмове пояснення на виконання вимог ухвали суду щодо неможливості надання оригіналів апеляційної скарги з додатками.

У судовому засіданні 13.12.2017 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу з підстав, вказаних в апеляційній скарзі. Представники ТзОВ «Стандарт Кепітал» і ТзОВ «Вілік Буд» проти вимог апеляційної скарги заперечили.

Боржник та інші учасники у справі про банкрутство явки представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, клопотань, заяв щодо розгляду справи не подавали, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлялись належним чином.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату і час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за участю представників, що з'явилися, та за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Ухвалою суду від 01.06.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ „Трускавецьінвест".

01.07.2016 року ПАТ "Європейський газовий банк" надіслав суду заяву про визнання кредитором у даній справі на суму 1 035 555 342,88 грн., з яких неустойка 200 088 728,20 грн. (вх.№3476/16 від 05.07.2016 р.).

З матеріалів справи встановлено, що 14.07.2011 року ПАТ "Європейський газовий банк" та ТзОВ «Вілік Буд» уклали кредитний договір №450-140711, відповідно до якого банк надає позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію в сумі 100 000,00 дол.США строком з 14.07.2011 року по 12.07.2012 року включно зі сплатою 18% річних. Погашення отриманого кредиту здійснюється позичальником в кінці строку дії договору. у подальшому сторонами неодноразово вносились зміни до кредитного договору в частині суми кредитної лінії, а також строку повернення кредиту, а 27.02.2014 року кредитний договір №450-140711 викладено в новій редакції. Додатком №1 від 27.02.2014 року узгоджено графік погашення кредиту, зокрема, остання дата повернення 21.04.2015 року. 23.05.2014 року внесено чергові зміни до кредитного договору щодо суми ліміту.

31.05.2013 року ПАТ "Європейський газовий банк" та ТзОВ «Трускавецьінвест» уклали договір поруки №147-310513/П, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з ТзОВ «Вілік Буд» за належне виконання умов кредитного договору №450-140711, в тому числі щодо погашення суми кредиту в розмірі 6 716 733,00 дол.США, сплати процентів, комісій, а також можливих штрафних санкцій. П.3 договору поруки сторони визначили, що поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, відшкодування збитків тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. 26.07.2013 року сторони доповнили договір поруки п.4.4 наступного змісту «договір поруки зберігає чинність в разі продовження строку користування кредитними коштами, іншої зміни умов вищевказаного кредитного договору без укладення окремої додаткової угоди щодо цього договору».

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.03.2016 року у справі №910/369/15-г задоволено частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілік Буд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецьінвест": стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілік Буд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецьінвест" на користь Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" 6 715 253 долари США 45 центів у вигляді простроченої заборгованості по кредиту, що еквівалентно 138 586 446 грн. 00 коп., згідно офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 13.05.2015 року, простроченої заборгованості по сплаті процентів в розмірі 1 328 127 доларів США 89 центів, що еквівалентно 27 409 319 грн. 00 коп., згідно офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 13.05.2015 року, 2 495 120 грн. 63 коп. пені. Вказана заборгованість у розмірі 168 490 885,63 грн. виникла за кредитним договором № 450-140711 від 14.07.2011 року зі змінами та доповненнями до нього та за договором поруки № 147-310513/П від 31.05.2013 року станом на 13.05.2015 року. Вказане рішення суду набрало законної сили, на його виконання 14.03.2016 року судом видано наказ, докази його виконання відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заявник у заяві про визнання грошових вимог на підставі вказаного кредитного договору та судового рішення просить визнати 12 086 664,15 дол.США (304 173 014,17 грн.):

6 715 253 долари США 45 центів (168 996 081 грн. 75 коп.) основний борг,

2 842 036,44 доларів США (71 522 694,73 грн.) заборгованість по процентах,

2 347 718,63 дол. США (еквівалентно 46 526 331,97+12 556 359,77 грн.) пені по кредиту і процентах,

181 655,63 дол. США (2 541 221,36+2 030 324,59 грн. грн.) 3 % річних.

Місцевим судом правильно зазначено про преюдиційні обставини, встановлені рішенням суду у справі №910/369/15-г, у зв'язку з чим не підлягає повторному доведенню розмір основної суми заборгованості, процентів за користування кредитом, пені. Розрахунок розміру процентів нарахованих за період, що не охоплений рішенням суду в господарській справі № 910/369/15-г судом перевірено та встановлено, що такий розрахунок здійснений правильно. Відтак, заявлений розмір основного боргу 6 715 253 долари США 45 центів, що станом на дату подання заяви в еквіваленті становить 168 996 081 грн. 75 коп. та 2 842 036,44 доларів США (71 522 694,73 грн.) заборгованість по процентах є обгрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що сума 3% річних розрахована кредитором правильно, тому підлягає визнанню у заявленому розмірі - 4 571 545, 95 грн.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України).

Сторони визначили договором (п.6.2), що за порушення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та комісій за користування кредитними коштами позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня, за кожен день прострочки.

Як зазначено в п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Перевіряючи розрахунок пені, колегія суддів звертає увагу на наступне. Згідно з графіком погашення кредиту прострочення по поверненню кредиту виникало 28.05.2014 року, 28.08.2014 року, 28.11.2014 року, 28.02.2015 року, 22.04.2015 року. Початок нарахування пені також визначається з моменту виникнення прострочення і триває шість місяців. Кредитором неправомірно включено в розрахунок пені період прострочення з 28.08.2014 по 13.05.2015 року, оскільки пеня за період до 13.05.2015 року вже була предметом розгляду судом у справі №910/369/15-г, тобто 2 495 120,63 грн. не підлягають повторному перерахунку. Враховуючи виникнення прострочення 22.04.2015 року, неохоплення рішенням суду періоду з 14.05.2015 року, пеня за прострочення повернення кредиту нараховується за період з 14.05.2015 року по 21.10.2015 року і становить 35 960 493,74 грн. Визнанню підлягає вказана сума, а не 1 848 777,25 дол. США (46 526 331,97 грн.), як просив кредитор.

Щодо пені за прострочення повернення відсотків, то колегія суддів зазначає, що як вбачається з графіку повернення кредиту, а також розрахунку заборгованості, датою повного погашення процентів є 21.04.2015 року. Відповідно, пеня, яка нараховується з моменту виникнення прострочення протягом шести місяців, у даному випадку могла нараховуватись з 22.04.2015 року по 21.10.2015 року. Однак, кредитором розраховано пеню за період з 01.12.2015 р. по 31.05.2016 р., що не відповідає вимогам закону. Відтак, місцевим судом правильно та обгрунтовано відхилено вимоги по визнанню пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в сумі 498 941,38 дол. США (12 556 359,77 грн.).

Враховуючи наведене, заборгованість за кредитним договором №450-140711 від 14.07.2011 року є наступною:

6 715 253 долари США 45 центів (168 996 081 грн. 75 коп.),

2 842 036,44 доларів США (71 522 694,73 грн.) прострочена заборгованість по сплаті процентів,

181 655,63 дол. США 3 % річних (4 571 545,95 грн.)

38 455 614,37 грн. пені.

Тобто на загальну суму 283 545 936,80 грн., а не 304 173 014,17 грн. як просив кредитор у заяві. У визнанні 20 627 077,37 грн. відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Суд звертає увагу, що виконання кредитного договору №450-140711 забезпечувалось договір поруки №147-310513/П та договором іпотеки, зареєстрованим за № 2158, поручителем (майновим поручителем) за якими є ТОВ «Трускавецьінвест».

Так, 27.07.2011 року ПАТ «Єврогазбанк» та ТзОВ «Трускавецьінвест» уклали договір іпотеки, зареєстрований за № 2158, яким забезпечується виконання зобов'язань за кредитним договором № 450-140711 від 14.07.2011 р. (зі змінами та доповненнями). П.1.4 договору іпотеки сторони узгодили, що загальна заставна вартість предмета іпотеки становить 139 247 015,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

При цьому норми Закону № 2343-ХІІ не обмежують право іпотекодержателя звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Тобто, відповідальність майнового поручителя як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується вартістю майна, переданого в іпотеку.

Таким чином, у разі невиконання основним боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання іпотекодержатель як кредитор, має право вимагати виконання основного зобов'язання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах узятих на себе зобов'язань перед іпотекодержателем.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 29.03.2017 р. у справі № 918/169/16.

Разом з тим, ТзОВ «Трускавецьінвест» є не лише майновим поручителем на підставі договору іпотек, а й поручителем на підставі договору поруки. П.3 договору поруки сторони визначили, що поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, відшкодування збитків тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо включення окремо до реєстру вимог кредиторів суму заборгованості в межах вартості предмета іпотеки, а решту вимог - до четвертої та шостої черг.

Відповідно до ч.9 ст.45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Що ж до черговості задоволення вимог кредиторів, які пов'язані зі сплатою штрафних санкцій, то такі вимоги стосуються всіх кредиторів незалежно від забезпеченості їх грошових вимог (п.21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)»).

Тому встановлена судом вище заборгованість по вказаному договору підлягає включенню в реєстр вимог кредиторів окремо у розмірі - 139 427 015,00 грн., до четвертої черги - 105 843 307,43 грн., до шостої черги - 38 455 614,37 грн.

Згідно з кредитним договором № 559-190412 від 19.04.2012 р., укладеним між ПАТ "Єврогазбанк" та ТзОВ "Компанія Сітібуд", позичальнику надано відновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом 56 000 000,00 грн.

Заборгованість по вказаному договору станом на 17.02.2015 року була предметом розгляду в межах справи № 910/6522/15-г. Так, рішенням господарського суду м. Києва від 05.06.2015 р. у справі № 910/6522/15-г стягнуто з ТзОВ "Компанія Сітібуд" на користь ПАТ "Єврогазбанк" заборгованість за кредитним договором № 559-190412 від 19.04.2012 р. в сумі 7 903 969,44 доларів США, з якої 6 926 406,93 доларів США (еквівалентних 154 112 554,19 грн.) - заборгованості за кредитом; 848 484,85 доларів США (еквівалентних 18 878 787,91 грн.) - заборгованості за відсотками; 64 399,73 доларів США (еквівалентних 1 432 893,99 грн.) - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 64 677,93 доларів США (еквівалентних 1 439 083,94 грн.) - пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Докази виконання вказаного судового рішення відсутні.

Матеріалами справи підтверджено укладення між ПАТ "Єврогазбанк" та ТзОВ "Трускавецьінвест" договору іпотеки № 967-200412/І від 25.04.2012 р. Предметом іпотеки за вказаним договором є належна ТзОВ «Трускавецьінвест» на праві власності нежитлова будівля «SPA-Wellnes» центр з басейнами, площею 7228,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 63-Б. Погоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 139 366 640,00 грн. (п.1.4).

Як зазначалося вище, відповідальність майнового поручителя як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується вартістю майна, переданого в іпотеку.

Відтак, місцевим судом правомірно віднесено окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги в розмірі 139 366 640,00 грн., а у визнанні решти відмовлено.

Згідно з кредитним договором №697-300513 від 30.05.2013 р. (зі змінами та доповненнями від 05.06.2013 р., 11.06.2013 р., 21.06.2013 р., 11.06.2014 р. та 27.02.2014 р.), укладеним між банком та ТзОВ «Лакшмі-8», у позичальника виникла заборгованість в розмірі 99 790 403,17 грн., що підтверджено рішенням господарського суду м. Києва від 12.05.2015 р. у справі № 910/7846/15-г. Так, згідно з вказаним рішенням з ТОВ «Лакшмі-8» стягнено на користь ПАТ «Єврогазбанк» заборгованість за кредитним договором № 697-300513 від 30.05.2013 р. в сумі 99 790 403,17 грн., з якої: 81 626 079,50 грн. - борг за кредитом; 16 849 536,86 грн. - борг по процентах за користування кредитом; 1 314 786,81 грн. - пеня.

Як зазначалося вище, згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Кредитор заявив вимоги за кредитним договором № 697-300513 від 30.05.2013 р. в наступному розмірі:

81 626 079,50 грн. - борг за кредитом,

49 389 169,36 грн. - борг по процентах за користування кредитом,

26 260 176,36 грн. - пеня.

Згідно з матеріалами справи 26.06.2013 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТЗОВ «Трускавецьінвест» укладено договір іпотеки №1172-260613/І, предметом якого забезпечується виконання зобов'язань за кредитним договором № 697-300513. Предметом іпотеки є належні ТзОВ «Трускавецьінвест» на праві власності спальний корпус санаторію «Женева», 5А, загальною площею 2451,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 63; земельна ділянка площею 0,0934 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 63, кадастровий номер :02:001:0006. Згідно з п.1.6 договору іпотеки загальна заставна вартість майна становить 49 454 000,00 грн.

Судом вище встановлено, що майновий поручитель відповідає за виконання основного зобов'язання виключно в межах вартості заставного майна. Відтак, окремо до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню вимоги у розмірі 49 454 000,00 грн., решта вимог до ТОВ «Трускавецьінвест» заявлена безпідставно, тому місцевим судом правомірно відмовлено у включенні їх в реєстр вимог кредиторів.

Згідно з кредитним договором № 436-290611 від 29.06.2011 р., укладеним між банком та ТзОВ «Сеторі Консалтинг Груп», у позичальника виникла заборгованість в розмірі 7 768 517,58 доларів США, еквівалентних станом на 18.05.2015 р. 174 415 882,36 грн., що підтверджено рішенням господарського суду м. Києва від 14.07.2015 р. у справі № 910/12759/15. Так, з ТзОВ «Сеторі Консалтинг Груп» стягнено на користь ПАТ «Єврогазбанк» заборгованість за кредитним договором № 436-290611 від 29.06.2011 р. в сумі 7 768 517,58 доларів США, еквівалентних станом на 18.05.2015 р. 174 415 882,36 грн., з яких: 6 205 932,15 доларів США - заборгованість по кредиту; 1 134 351,66 доларів США - відсотки за користування кредитом; 428 233,77 доларів США - неустойка.

Як зазначалося вище, згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звертаючись із заявою, кредитор просить визнати 275 914 307,83 грн., з яких:

156 178 500,90 грн. основного боргу,

65 162 277,14 грн. заборгованості по процентах,

43 114 267,29 грн. пені по кредиту,

11 459 262,51 грн. пені по процентах.

Сума основного боргу визнана судовим рішенням (6 205 932,15 доларів США), що в еквіваленті станом на 31.05.2016 року становить 156 178 500,90 грн. і повторному доведенню не підлягає.

Для забезпечення виконання вимог за кредитним договором № 436-290611 від 29.06.2011 р. 28.02.2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТЗОВ «Трускавецьінвест» укладено договір застави транспортного засобу №924-270212/А. Предметами застави за вказаним договором є належні ТзОВ «Трускавецьінвест» на праві власності автомобіль марки SKODA SUPERB AMBITION 1.8, 2010 року випуску, реєстраційний номер ВС1909СІ, кузов №TMBJB43T5BB300202; автомобіль марки VOLVO S 80, 2011 року випуску, реєстраційний номер ВС7325СІ, кузов №YV1AS5250B1144095; автомобіль марки VOLKSWAGEN CARAVELLE, 2010 року випуску, реєстраційний номер ВС1910СІ, кузов №WV2ZZZ7HZBH045956; автомобіль марки SKODA Octavia Elegance 2.0i, 2007 року випуску, реєстраційний номер АТ 5559АМ, кузов №TMBBD41Z98B152344.

Згідно з п.1.4 договору загальна заставна вартість предмету застави становить 624 833,34 грн.

Відповідно, окремо до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню вимоги у розмірі 624 833,34 грн., решта вимог необгрунтована і правомірно відхилена судом першої інстанції.

Крім цього, у заяві від 18.07.2016 року ПАТ «Єврогазбанк» зазначає про наявність заборгованості в сумі 334 949 972,34 грн. за кредитним договором № 640-281212 від 28.12.2012 р., укладеним між банком та ТзОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс». На забезпечення виконання вказаного зобов'язання ПАТ «Європейський газовий банк» та ТЗОВ «Трускавецьінвест» уклали договір іпотеки № 1119-170413/І від 17.04.2013 р.

Предметом іпотеки за вказаним договором є належний ТзОВ «Трускавецьінвест» на праві власності об'єкт нерухомого майна - приміщення кафе-клубу, 1Г, загальною площею 326,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець вул. Суховоля, буд. 63 «а». Згідно з п. 1.5 договору іпотеки № 1119-170413/І від 17.04.2013 р. погоджена сторонами вартість предмету іпотеки складає 2 836 400,00 грн.

Згідно з довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в реєстрі наявний запис про іпотеку №693775 від 17.04.2013 року, обтяжувач: ПАТ «Європейський газовий банк» (а.с.145 (зворотня сторона) т.10). Крім цього, розпорядником майна включено в реєстр вимог кредиторів відомості щодо перебування в іпотеці ПАТ «Єврогазбанк» нерухомого майна боржника на підставі договору іпотеки № 1119-170413/І від 17.04.2013 р. (а.с.131 (зворотня сторона) т.20). Відтак, колегія суддів вважає обгрунтованим і законним включення окремо до реєстру вимог кредиторів вимогу ПАТ «Єврогазбанк» по кредитному договору № 640-281212 в межах вартості предмета іпотеки.

Колегія суддів звертає увагу, що заперечення, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують законності та обгрунтованості оскаржуваної ухвали суду в частині визнання забезпечених вимог лише в розмірі вартості заставного майна. Судом вище обгрунтовано законність рішення щодо включення окремо до реєстру вимог кредитора в межах вартості предмета застави (іпотеки) з посиланням на ст.11, ст.33 Закону України «Про іпотеку» та позицію Верховного Суду України у постанові від 29.03.2017 р. у справі № 918/169/16.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів (ч.1 ст.11128 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, колегія суддів вважає, що місцевим судом мотивовано застосовано висновки Верховного Суду України, наведені у постанові від 29.03.2017 р., до правовідносин, що виникли у даній справі, та обгрунтовано враховано обсяг відповідальності майнового поручителя в межах вартості заставного майна.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині включення до шостої черги реєстру вимог кредиторів 38 455 614,37 грн. пені по кредитному договору №450-140711, а не 2 495 120,63 грн.

Відповідно до ст.103 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для часткової зміни оскаржуваної ухвали та, відповідно, часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

За подання апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 3 031,60 грн. згідно з платіжним дорученням №1058 від 22.05.2017 року. У зв'язку з поверненням первісно поданої апеляційної скарги, в додатках до апеляційної скарги наявна копія вказаного платіжного доручення. Проте, в матеріалах справи (а.с.71, т.4) наявний оригінал вказаного платіжного доручення №1058 як додаток до іншої апеляційної скарги апелянта, у зв'язку з чим судовий збір фактично був сплачений апелянтом, а за результатами розгляду апеляційної скарги залишається за скаржником.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" вих.№913 від 22.05.2017 року задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.05.17 у справі № 914/1351/16 змінити в частині розміру вимог шостої черги. Пункт 1 резолютивної частини ухвали змінити, вказавши суму пені, віднесену до шостої черги в розмірі 38 455 614,37 грн.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 18.12.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Костів Т.С.