КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 910/13626/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Корсакової Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Костинчук П.М.- довіреність б/н від 030.04.2017;

від відповідачів: 1. Суденко Р.В. - довіреність № 09/12/257 від 14.06.2017;

2. не з'явилися;

від третіх осіб: 1. не з'явилися;

2. Лавренчук Т.В. - довіреність б/н від 09.08.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларт-Інвест"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017

у справі № 910/13626/17 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларт-Інвест"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Луцьккондитер"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні першого відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс",

Товариство з обмеженою відповідальністю "Весконд"

про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 27.01.2006

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13626/17 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Поларт-Інвест" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13626/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 27.01.2006 (з усіма можливими змінами та доповненнями), посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. за реєстровим номером 236, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Луцьккондитер".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларт-Інвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13626/17 до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 28.11.2017.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 відкладено розгляд справи № 910/13626/17 на 14.12.2017.

28.11.2017 позивачем через відділ документального забезпечення суду подано клопотання про витребування письмових доказів.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки зазначене клопотання не відповідає положенням ст. 38 ГПК України.

Також слід зазначити, що у судовому засіданні 14.12.2017 представник першого відповідача надав для огляду оригінали документів, а саме: кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 4-4 (з усіма змінами та доповненнями), укладений 27.01.2006 між першим та другим відповідачем, договору іпотеки від 27.01.2006 (із усіма змінами та доповненнями), посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А., за реєстровим номером 236, укладений між першим та другим відповідачем.

Зазначені оригінали документів були оглянуті колегією суддів у судовому засіданні 14.12.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 14.12.2017 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13626/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник першого відповідача у судовому засіданні 14.12.2017 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13629/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Представник третьої особи-2 у судовому засіданні 14.12.2017 надав додаткові пояснення по суті спору.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.01.2006 між першим та другим відповідачем укладено кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 4-4, згідно із умовами якого перший відповідач надає другому відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної мультивалютної кредитної лінії, на умовах передбачених цим договором, а Позичальник взяв на себе зобов'язання по поверненню всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту.

В подальшому, 27.01.2006 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між першим та другим відповідачем укладено договір іпотеки, який був посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н. А., зареєстрований в реєстрі за № 236 (далі - договір іпотеки).

Згідно з п. 1.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 57а, а саме:

1. будівля цукеркового і карамельного цеху /літер М-2/ загальною площею 3887,4 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457319, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003 за реєстраційним № 1300956 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01.06.2003 за № 678496),

2. спецоб'єкт (адмінкорпус) /літер А-3/ загальною площею 1432,5 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457307, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003 за реєстраційним № 1296564 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676446),

3. будівля центрального складу /літер Н-1/ загальною площею 825,2 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457320, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003 за реєстраційним № 1300962 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01.06.2003 за № 678506),

4. будівля роздрібного цеху /літер Д-1/ загальною площею 748,2 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457311, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним № 1297105 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676751),

5. вагова/літер Р-1/ загальною площею 83,7 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457321, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003 за реєстраційним № 1300920 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01.06.2003 за № 678487),

6. газорозподільний пункт ГРП /літер И-1/ загальною площею 21,1 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457313, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003 за реєстраційним № 1297206 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676841),

7. будівля гаража /літер К-1/ загальною площею 65,7 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457316, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003 за реєстраційним № 1297429 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676969),

8. будівля бісквітного цеху /літер И2-1/ загальною площею 457,5 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457315, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003 за реєстраційним № 1297419 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676949),

9. будівля складу сировини /літер В-1/ загальною площею 303,8 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457310, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003 за реєстраційним №1297007 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676711),

10. гараж /літер д/ загальною площею 42,2 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457312, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003 за реєстраційним № 1297145 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676787),

11. будівля механічної майстерні /літер И1-1/ загальною площею 443,9 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457314, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003 за реєстраційним № 1297393 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676928),

12. будівля трансформаторної /літер Л-1/ загальною площею 52,2 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457317, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003 за реєстраційним № 1300918 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01,06.2003 за № 678482),

13. будівля компресорної (повітр.) /літер С-1/ загальною площею 252,0 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457322, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003 за реєстраційним № 1297316 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676906),

14. будівля складу сировини /літерм-2/ загальною площею 331,6 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457318, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003 за реєстраційним № 1300940 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01.06.2003 за №678491),

15. будівля котельні /літер 6-2/ загальною площею 570,9 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457309, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003 за реєстраційним № 1296905 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676635),

16. будівля нового бісквітного цеху /літер Б-2/ загальною площею 2474,4 кв.м, належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 457308, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003, на підставі його ж рішення від 31.03.2003 № 135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003 за реєстраційним № 1296777 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003 за № 676548).

Згідно із рішенням Господарського суду Волинської області від 16.01.2014 у справі № 5004/2042/11, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Луцьккондитер» перед Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за кредитним договором № 4-4 від 27.01.2006 в сумі 45 380 000,61 грн., в тому числі заборгованість: за кредитом - 32 524 023,24 грн., за процентами - 6 839 720,44 грн., пеня за несплату кредиту - 3 971 566,74 грн., пеня за несплату процентів - 330 618,31 грн., інфляційні втрати - 87 326,95 грн., комісійна винагорода - 311 503,37 грн., 3% річних за несплату кредиту - 1 205 101,98 грн., 3% річних за несплату процентів - 110 139,58 грн., звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки № 236 від 27.01.2006 укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» і ТОВ «ВКФ «Луцьккондитер», саме:

- будівлю цукеркового і карамельного цеху (літера М-2) загальною площею 3887, 4 кв.м;

- спец'обєкт (адмінкорпус) (літера A-З) загальною площею 1432, 5 кв.м;

- будівлю центрального складу (літера Н-1) загальною площею 825,2 кв.м;

- будівлю роздрібного цеху (літера Д-1) загальною площею 748, 2 кв.м;

- вагову (літера Р-І) загальною площею 83, 7 кв.м;

- газорозподільний пункт ГРП (літера И-1) загальною площею 21, 1 кв.м;

- будівлю гаража (літера К-1) загальною площею 65, 7 кв.м;

- будівлю механічної майстерні (літера И1-1), загальною площею 443, 9 кв.м;

- будівлю бісквітного цеху (літера И2-1) загальною площею 457, 5 кв.м;

- будівлю складу сировини (літера В-1) загальною площею 303, 8 кв.м;

- гараж (літера д) загальною площею 42, 2 кв.м;

- будівлю трансформаторної (літера Л-1) загальною площею 52, 2 кв.м;

- будівлю компресорної (повітр.) (літера С-1) загальною площею 252, 0 кв.м;

- будівлю складу сировини (літера м-2) загальною площею 331,6 кв.м;

- будівлю котельні (літера 6-2) загальною площею 570, 9 кв.м;

- будівлю нового бісквітного цеху (літера Б-2) загальною площею 2474, 4 кв.м.,

та знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 57-а, і належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Поларт-Інвест», шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Також встановлено початкову ціну продажу вказаного предмета іпотеки згідно з експертним висновком суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група» в розмірі 18 057 988,00 грн.

04.11.2016 між першим відповідачем та третьою особою-1 укладено договір відступлення права вимоги № 39/391, згідно із умовами якого першим відповідачем відступлено право вимоги за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 4-4 від 27.01.2006, укладеним між першим та другим відповідачем, разом з додатковими договорами щодо змін і доповнень до основного договору, а саме: за № 1 від 15.11.2006; № 4 від 24.12.2007; № 6 від 23.06.2008; № 8 від 18.02.2009; № 9 від 28.05.2009.

Також, 04.11.2016 між першим відповідачем та третьою особою-1 укладено договір відступлення права вимоги № 39/391-1.

В подальшому, третя особа-1 здійснила розрахунок з першим відповідачем за відчуження останнім прав вимоги боргу за вищевказаним кредитним договором та всіма договорами, що забезпечували виконання такого договору.

04.11.2016 між третьою особою-1 та третьою особою-2 укладено договір відступлення права вимоги № 24 від 04.11.2016, згідно із яким третя особа-1 відступила третій особі-2 право вимоги за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 4-4 від 27.01.2006, разом з додатковими договорами до нього.

Крім того, 04.11.2016 між третьою особою-1 та третьою особою-2 укладено і договір відступлення права вимоги № 24-3 від 04.11.2016.

В свою чергу, третя особа-2 здійснила розрахунки з третьою особою-2 за відступлені права вимоги боргу за кредитним договором та всіма договорами, що забезпечували виконання основного договору.

Повідомленням № 09-13-1/1994 від 07.11.2016 перший відповідач повідомив позивача про те, що між першим відповідачем та третьою особою-2 укладено договори про відступлення права вимоги за № 39/391 та № 39/391-1 від 04.11.2016, а саме: за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 4-4 від 27.01.2006 та договором іпотеки від 27.01.2006, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 236.

Повідомленням від 10.11.2016 третя особа-2 повідомила позивача про те, що 04.11.2016 між третьою особою-1 та третьою особою-2 укладено договори про відступлення права вимоги за тим же кредитним та іпотечним договорами, а саме:

- договір про відступлення права вимоги № 24 за кредитним договором від 27.01.2006 (предметом такого правочину згідно п. 1.1 стало відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги за кредитним договором про відкриття мультивідновлювальної кредитної лінії № 4-4 від 27.01.2006);

- договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 24-3 у відповідності до п. 1.1. якого Первісний Іпотекодержатель відступає новому іпотеко держателю своє право вимоги за договором іпотеки від 27.01.2006 № 236.

Також позивачем отримано вимогу від 10.11.2016 третьої особи-2 про усунення порушення за кредитним договором про відкриття мультивідновлювальної кредитної лінії № 4-4 від 27.01.2006 (з усіма додатковими договорами до нього) в якій остання вимагає перерахувати наступні кошти: 51 079 685,87 грн., 4 055 050,05 доларів США, 39 571,91 Євро.

Як вбачається із матеріалів справи, спір виник внаслідок того, що зобов'язання другого відповідача перед першим відповідачем припинилися відповідно до ст. 599 ЦК України внаслідок того, що перший відповідач списав кредитну заборгованість другого відповідача перед першим відповідачем за рахунок резервів як безнадійну заборгованість, тому позивач вважає, що оскільки зобов'язання другого відповідача перед першим відповідачем за кредитним договором припинилися, то іпотека в силу ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» за договором іпотеки також припинилась.

Однак, Київський апеляційний господарський суд не погоджується із доводами позовної заяви, враховуючи викладене та наступне.

Відповідно до ст. 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк країни виконує функції в тому числі банківського регулювання (одна із функцій Національного банку України, яка полягає у створенні системи норм, що регулюють діяльність банків, визначають загальні принципи банківської діяльності, порядок здійснення банківського нагляду, відповідальність за порушення банківського законодавства) та банківського нагляду (система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку) та встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності захисту інформації, коштів та майна.

Відповідно до ст.ст. 56, 59 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Національний банк визначає розміри, порядок формування та використання резервів банків для покриття можливих втрат за кредитами, резервів для покриття валютних, відсоткових та інших ризиків банків. Резерви для покриття можливих фінансових ризиків, а також фонду гарантування вкладів громадян створюються за рахунок Доходу до оподаткування відповідно до законодавства України.

Згідно із ст. 36 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки зобов'язані формувати резервний фонд на покриття непередбачених збитків по всіх статтях активів та позабалансових зобов'язаннях.

Враховуючи викладене, діяльність усіх без виключення банків в Україні регулюється та керується Національним банком України та його нормативно правовими актами.

Отже, перенесення кредитної заборгованості другого відповідача за кредитним договором № 4-4 від 27.01.2006 на рахунки позабалансового обліку першого відповідача здійснено на виконання та відповідно до вимог Порядку формування банками резервів за кредитами і нарахованими за ними процентами та списання безнадійної заборгованості затверджений постановою Правління національного банку України № 424 від 13.09.2010, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за № 998/18293 (далі - Порядок), яким встановлено та передбачено відображення в бухгалтерському обліку формування резерву та зазначено самі бухгалтерські проводки, відповідно до яких здійснюється перенесення (списання з одного рахунку та зарахування на інший) заборгованості на рахунки позабалансового обліку відповідно до Інструкції № 481.

Також у п. 8 зазначеного вище Порядку встановлено, що списання безнадійної заборгованості за кредитами та нарахованими за ними процентами не є підставою для припинення вимог банку до позичальника. Банк у період відповідно до законодавства України продовжує роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Списання заборгованості за рахунок резерву є виключно банківською бухгалтерською проводкою з перенесення заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий, яка вчиняється відповідно до вимог нормативно - правових актів, що регулюють правила та умови здійснення банківської діяльності, бухгалтерії та обліку.

В даному випадку не відбулося прощення боргу, а лише відбулася банківська бухгалтерська проводка з перенесення заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий, списання першим відповідачем заборгованості за рахунок резерву не є підставою для припинення вимог банку до позичальника.

Норми чинного законодавства України не містять такої підстави припинення зобов'язання, як списання банками заборгованості за рахунок сформованого резерву, тобто, перенесення заборгованості на рахунки позабалансового обліку.

Отже, враховуючи те, що позивачем доказів в підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором не надано, крім того, такі докази відсутні і у матеріалах справи, тому зобов'язання за кредитним договором не були припинені, у зв'язку із чим, підстави для визнання припиненою іпотеки за іпотечними договором від 27.01.2006, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», відсутні.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Як вбачається із постанови НБУ № 424, внаслідок списання безнадійної заборгованості банківська установа не втрачає право вимоги до позичальника, а зобов'язана відповідно до законодавства здійснювати (продовжувати) роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Як вже зазначалось, списання заборгованості за рахунок резерву є виключно банківською бухгалтерською проводкою з перенесення заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий, яка вчиняється відповідно до вимог нормативно - правових актів, що регулюють правила та умови здійснення банківської діяльності, бухгалтерії та обліку, тому твердження скаржник щодо здійснення першим відповідачем прощення боргу та припинення зобов'язань за кредитним договором внаслідок списання за рахунок резерву так само, як і твердження щодо отримання банком відшкодування грошових коштів у повному обсязі від держави є необґрунтованим та не доведеним жодним доказом.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд вважає за необхідне вказати наступне.

Господарським судом Волинської області у рішенні від 31.01.2017 у справі № 903/990/16, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.03.2017, встановлено, що списання заборгованості за рахунок резерву є виключно банківською бухгалтерською проводкою з перенесенням заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий, яка вчиняється відповідно до вимог нормативно-правових актів, в тому числі НБУ, що регулюють правила та умови здійснення банківської діяльності, бухгалтерії та обліку, а станом на 04.11.2016 зобов'язання за кредитним договором № 19-4 від 21.08.2007 виконані не були, відповідно до підстав для його припинення не було. Твердження позивача про прощення боргу в зв'язку із списанням за рахунок резерву (перенесенням кредитної заборгованості на рахунки позабалансового обліку) не відповідають дійсності, оскільки прощення боргу ПАТ "Промінвестбанк" не відбувалось. Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість за кредитним договором № 19-4 від 21.08.2007 не погашена, не прощена, зобов'язання за кредитним договором не припинені.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву. (Рішення Європейського суду з прав людини від 28.11.1999 "Справа "Брумареску проти Румунії").

Отже, зобов'язання другого відповідача за кредитним договором не припинені, а тому зобов'язання за договором іпотеки не були припинені.

Твердження позивача про те, що банк в односторонньому порядку списав безнадійну заборгованість, а тому отримав відшкодування від держави є безпідставним, оскільки скаржник не зазначає, якими нормами законодавства обґрунтовується твердження про відшкодування державою банку витрат, крім того, якби мало місце виконання зобов'язання з боку третьої особи, зокрема, держави, за другого відповідача, то держава б отримала статус кредитора з правом регресного позову до позичальника.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Однак, позивачем при зверненні до суду з позовом не доведено, в розумінні ст. 33 ГПК України, обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Поларт-Інвест» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13626/17 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Поларт-Інвест», відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13626/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поларт-Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13626/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2017 у справі № 910/13629/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/13626/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 20.12.2017.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

Г.В. Корсакова