ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа № 925/1350/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., з секретарем судового засідання Швидкою О.В., за участю представників сторін :

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Управління соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області

про стягнення 282 380 грн. 59 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу по компенсації витрат на надання послуг звязку на пільговій основі в розмірі 296 470 грн. 88 коп.

Заявою від 14.12.2017 про зменшення позовних вимог позивач зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача суму боргу по компенсації витрат на надання послуг звязку на пільговій основі за період січень-грудень 2016 року в сумі 282380 грн. 59 коп. Ухвалою суду від 14.12.2017 вказана заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог на суму 282380 грн. 59 коп.

У судовому засіданні 05 грудня 2017 року представник відповідача позов не визнала, пояснюючи свої заперечення тим, що відповідачу на 2016 рік кошти на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг з послуг звязку, з бюджету не виділялися.

Представник відповідача в судове засідання 14 грудня 2017 року не зявився. Відповідач направив до суду лист від 11.12.2017 за №3866/07-11, в якому повідомляє, що згідно Акту, складеного за результатами автоматизованої звірки інформації Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, при надходженні видатків у 2016 році з державного бюджету відповідачем проведено було б відшкодування на суму 282380 грн. 59 коп. Також зазначає, що Управління соціального захисту населення фінансується з державного бюджету, а отже здійснити будь-яку виплату самостійно без надходження видатків і субвенцій з бюджету не має права.

Згідно ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 14 грудня 2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Звертаючись до суду з позовом про стягнення боргу, позивач в обґрунтування своїх вимог вказував, що з грудня 2015 року по грудень 2016 року надавав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, проте, відповідач всупереч положенням чинного законодавства України не компенсував позивачу витрати за вказаний період в сумі 282380 грн. 59 коп.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України Про телекомунікації споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пункт 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11 квітня 2012 року, також передбачає, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Згідно з підпунктом б пункту 4 частини 1 статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10. Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою 2-пільга.

Позивачем щомісячно надавалися відповідачу відповідні розрахунки в порядку та у спосіб, передбачений Положенням №117.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 (далі - «Постанова №256») затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі «Порядок»), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зокрема, пунктом 2 Постанови №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у Звенигородському районі є Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови №256 і Порядку, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому, головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункт 8 Порядку).

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України та статті 174 ГК України.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 193 ГК України та статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1, 3 статті 63 Закону України Про телекомунікації телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

В Законі України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, Законі України Про жертви нацистських переслідувань, Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законі України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус та Законі України Про охорону дитинства передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що протягом з січня по грудень 2016 року позивач надавав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян і борг по наданих послугах за вказаний період складає 282380 грн. 59 коп.

Відповідач не відшкодовує витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, пояснюючи це відсутністю фінансування з державного бюджету.

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Відсутність коштів у відповідача не є підставою звільнення відповідача від обовязку проведення розрахунків за надані позивачем телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача, пояснюючи наявність боргу відсутністю фінансування з Державного бюджету.

Суд вважає, що відсутність фінансування не є обґрунтованою підставою невиконання зобовязання здійснення розрахунків з постачальником послуг на пільгових умовах. Тобто, суд не приймає до уваги посилання відповідача на невиконання зобовязання по оплаті наданих послуг у звязку з відсутністю у відповідача коштів з державного бюджету на їх фінансування.

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання по оплаті наданих позивачем телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 282380 грн. 59 коп. по компенсації витрат на надання послуг звязку на пільговій основі

На підставі ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 4235 грн. 71 коп.

Керуючись, статтею 49, статями 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації (20200, Черкаська область, м.Звенигородка, вул. М. Грушевського, 135, код ЄДРПОУ 3195895) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Черкаської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (18001, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 34, ) 282380 грн. 59 коп. та 4235 грн. 71 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 21 грудня 2017 року.

Суддя В.В. Потапенко