ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р.Справа № 916/2541/17
Господарський суд Одеської області у складі:

суддя Волков Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Державного підприємства "Ренійський морський торговельний порт" (м. Рені);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЧЕМ" (м. Рені);

про зобов'язання вчините певні дії та стягнення 168164,99 грн.;

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю),

Від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю),

встановив:

Позивач, Державне підприємство „Кенійський морський торговельний порт, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрчем, у якій просить суд:

- зобовязати відповідача внести зміни в редакції Додаткової угоди, а саме змінити пункт 3.1 Договору № 1/02 виклавши його в наступній редакції: Орендна плата за тимчасове користування земельною ділянкою становить без ПДВ 35073,72. в місяць;

- встановити дату 01.01.2017 р. моментом у часі, з якого договір вважається зміненим;

- стягнути з ТОВ „Укрчем заборгованість у розмірі 169164,99 грн., з яких 153315,08 грн. основний платіж, 9649,92 грн. пеня, 4041,99 грн. збитки від інфляції, 1158,00 грн. 3% річних та судовий збір 4122,47грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем 21.01.2002 договору № 1/02 на право тимчасового користування землею на умовах оренди, знаходження земельної ділянки у користуванні позивача на підставі Акту на право постійного користування землею, реєстрацію відповідача в якості субєкта спеціальної економічної зони „Рені, дію Закону України „Про спеціальну економічну зону „Рені, наявність підстав для перегляду встановленого договором розміру орендної плати в наслідок щорічної індексації вартості земельної ділянки, зміну ставок земельного податку, отримання 26.05.2017 від відповідача листа про відмову від підписання додаткової угоди до договору та щодо сплати перерахованої орендної плати за січень-травень 2017 року, нарахування пені, інфляційних та 3% річних, а також на інші зазначені у позовній заяві тата поясненнях обставини.

Відповідач вимоги позивача не визнав, посилаючись на недоведеність позивачем права на звернення до суду з урахуванням вимог Закону України „Про спеціальну економічну зону „Рені, укладання з позивачем 21.01.2002 договору № 1/02 на право тимчасового користування землею на умовах оренди, нормативно грошову оцінку землі, невиконання позивачем вимог Закону України „Про державний земельний кадастр що мало наслідками застосування Кф2 у розмірі 2 замість 1, безпідставність покладання на відповідача відповідальності за дії позивача, невірне тлумачення позивачем норм чинного законодавства, неприпустимість зміни господарських договорів у односторонньому порядку, а також на інші зазначені у відзиві та поясненнях обставини.

Позивач 11.12.2017р. надав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив внести зміни до договору № 1/02 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 21 січня 2002 року шляхом укладання договору в наданій до заяві редакції.

Вказана заява судом до розгляду не прийнята з наступних підстав.

Дійсно, відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, проте зробити це він може лише до початку розгляду справи по суті. Розгляд справи по суті розпочався в судовому засіданні 27.11.2017. За таких обставин суд продовжив розгляд позовних вимог у первинно заявленій позивачем редакції.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі був підписаний договір № 1/02 від 21.01.2002 на право тимчасового користування землею на умовах оренди, відповідно до якого позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 9473кв.м. згідно з планом землекористування.

Пунктом 3.1 договору встановлена орендна плату у розмірі 418,08грн. в місяць.

Строк дії договору визначений у пункті 7.1 та складає 28 років до 31.12.2029р.

До матеріалі справи надано акт прийома-передачі земельної ділянки від 21.01.2002р.

Між сторонами була підписана Угода від 03.05.2002р. про зміну договору № 1/02 від 21.01.2002р., якою було змінено площу земельної ділянки на 13873кв.м. та розмір орендної плати на 624,40грн. в місяць.

Також було підписано акт прийома-передачі земельної ділянки від 03.05.2002р. на передачу відповідачеві додатково 4400кв.м.

Доказів припинення дії договору № 1/02 від 21.01.2002 на право тимчасового користування землею на умовах оренди або визнання його недійсним у встановленому законом порядку суду не представлено.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного Кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданих представниками сторін пояснень вбачається, що сторони не досягли згоди щодо зміни умов договору.

П.1 ст.627 Цивільного Кодексу України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач просить зобовязати відповідача внести зміни в редакції Додаткової угоди, а саме змінити пункт 3.1 Договору № 1/02 виклавши його в наступній редакції: Орендна плата за тимчасове користування земельною ділянкою становить без ПДВ 35073,72. в місяць.

Суд зазначає, що покладання будь-якого обовязку на відповідача можливо лише за умови встановлення такого обовязку актом законодавства або умовами договору. Виходячи з принципу свободи договору, діюче законодавство не передбачає можливості зобовязати відповідача підписати договір або зміни до нього у якійсь редакції.

У випадку відмови сторони від внесення змін до договору, діюче законодавство передбачає можливість другої сторони захистити свої права шляхом звернення до суду. При цьому захист такого права відбувається внесенням змін до договору в судовому порядку шляхом визнання договору укладеним в певній редакції, а не шляхом зобовязання відповідача вчинити дії з його підписання. Право передати спір щодо зміни умов договору на вирішення суду встановлено п.4 ст.188 Господарського Кодексу України, - „У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Позивач також просить встановити дату 01.01.2017 р. моментом у часі, з якого договір вважається зміненим.

Відповідно до п.5 ст.188 Господарського Кодексу України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 169164,99 грн., з яких 153315,08 грн. основний платіж, 9649,92 грн. пеня, 4041,99 грн. збитки від інфляції, 1158,00 грн. 3% річних.

В судовому засідання представник позивача надав пояснення, що вказані суми нараховані виходячи з нових, запропонованих у позовній заяві, умов договору щодо розміру орендної плати.

Відхилення вимог позивача в частині зобовязання відповідача внести зміни до договору відносно збільшення розміру орендної плати з 01.01.2017р. унеможливлює покладання на відповідача обовязку щодо сплати заявлених сум.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги позивача суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального Кодексу України, у разі відмови у задоволені позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 202, 626, 627, 629, 651 Цивільного кодексу України, ст.188 господарського кодексу України, ст.ст.32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державного підприємства "Ренійський морський торговельний порт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЧЕМ" про зобов'язання вчините певні дії та стягнення 168164,99 грн. - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 14.12.2017р. Повний текст рішення складений 19 грудня 2017 р.

Суддя Р.В. Волков