ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" грудня 2017 р. Справа № 922/4539/16

Суддя-доповідач Лакіза В.В., розглянувши апеляційну скаргу Київської ОДПІ м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, вул.Чернишевська, 41, м. Харків, 61002, (3880Х),

на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.10.2017р. у справі №922/4539/16, (суддя Швидкін А.О.), постановленої о 12:15год. в м. Харкові,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Венчурі трейд оіл", проспект Московський, буд. 97, м. Харків, 61001,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.10.2017р. у справі №922/4539/16 затверджено наданий суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс. Ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурі трейд оіл", , зареєстроване як юридична особа за адресою : 61001, м. Харків, проспект Московський, буд.97. Визнано вимоги кредиторів, що були не задоволені за недостатністю майна банкрута ТОВ "Венчурі трейд оіл", погашеними. Провадження у справі припинено. Зобов'язано державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи та передати органам, які здійснювали облік, відповідне повідомлення про зняття юридичної особи з обліку.

Київська ОДПІ м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 04.10.2017р. у справі №922/4539/16 та припинити провадження у справі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху, з наступних підстав.

15.12.2017р. набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції.

Пунктом 11 частини 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 93 ГПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що Київська ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області як на доказ, яким підтверджується час звернення з апеляційною скаргою до господарського суду посилається на копію конверта, відправником за яким є Центральна ОДПІ м. Харкові ГУ ДФС у Харківській області, яка є самостійною юридичною особою та не визначена учасником даної судової справи, що виключає можливість визнання даного документом належним доказом у даній справі.

Відповідно до матеріалів апеляційної скарги скаржник звернувся з апеляційною скаргою до господарського суду Харківської області 18.12.2017р., що вбачається з відтиску штампу вхідної кореспонденції суду, який міститься на першому аркуші апеляційної скарги.

З наведеного вбачається, що апеляційна скарга подана з пропуском встановленого статтею 93 ГПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) строку на оскарження ухвали місцевого господарського суду більш, як на 2 місяці.

В обґрунтування підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги зазначає, що юридичним управлінням ГУ ДФС у Харківській області підготовлено та надано доповідну до управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності задля забезпечення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду в сумі 1600,00 грн. (платіжне доручення від 10.11.2017р. № 3184), за наслідками чого на даний час судовий збір сплачено.

Як встановлено судовою колегією, заявником апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, замість чого подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, що суперечить тим обставинам, на які посилається скаржник в обґрунтування поважності причини пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частинами 2,3 статті 256 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 260 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

На підтвердження повноважень на підписання апеляційної скарги заявником надано копію довіреністю від 10.08.2017р. № 4590/8/20-30-10-04, видану директором Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_3, яка не є учасником/апелянтом у даній справі, на ім'я ОСОБА_4.

За таких обставин, до апеляційної скарги не додано доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_4 повноважень на підписання апеляційної скарги, також відповідні документи відсутні в матеріалах справи №922/4539/16, які надіслані до суду апеляційної інстанції.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначені розмірі ставок судового збору, що справляється з апеляційних і касаційних скарг на судові рішення.

Підпунктами 8 - 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір.

Ставки судового збору з апеляційних скарг, що подаються на судові рішення, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційних скарг - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги.

Водночас, з апеляційних та касаційних скарг на інші ухвали суду у справі про банкрутство судовий збір справляється за ставкою, визначеною підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону, а саме 1 розмір мінімальної заробітної плати. (пункт 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII)".

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом в порушення п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України не надано доказів сплати судового збору.

Одночасно скаржник просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, станом на момент подання апеляційної скарги), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи, що скаржником не наведено жодного обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, та в протиріч наявності відповідних обставин, посилається на сплату судового збору на підставі платіжного доручення від 10.11.2017р. № 3184, клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим, що виключає його задоволення.

За приписами пункту 1-1 Розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", викладеного у новій редакції згідно з Законом України від 22.12.2011р. № 4212-VI, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що постановою місцевого господарського суду від 09.02.2017р. визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Венчурі трейд оіл" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, провадження у даній справі регулюється положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, яка діє з набранням чинності Законом України від 22.12.2011р. N 4212-VI.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржником на підтвердження направлення копії апеляційної скарги всім сторонам у справі, надано копію згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, відповідно до якого апелянтом було направлено копію апеляційної скарги на адресу кредиторів - ТОВ "НК Альфа-Нафта" та ТОВ "Провід Груп", боржника ТОВ "Венчурі трейд оіл", а також ліквідатора Бакрадзе К.А.

Розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії апеляційної скарги і доданих до неї документів. Доданий до апеляційної скарги реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії, також може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні копії скарги; таким доказом може бути й засвідчений належним чином витяг з відповідного реєстру.

Разом з тим, надана копія документу засвідчена підписом особи - ОСОБА_4, повноваження якої на вчинення відповідних дій, ні матеріалами апеляційної скарги, ні справи не підтверджено.

При цьому, ухвалою господарського суду Харківської області від 03.05.2017р. затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Венчурі трейд оіл" () у наступному складі: Головне управління ДФС у Чернігівській області у розмірі 960058,74 грн., з яких: 560897,89 грн. - третя черга задоволення вимог кредиторів, 399160,85 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів.

Разом з тим, в порушення положень ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, станом на момент подання апеляційної скарги), апелянтом не надано доказів направлення копії апеляційної скарги всім сторонам у даній справі, визначеним ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частиною 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог пункту 1, 2, 3 частини 3 статті 258 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) та статті 93 ГПК України (в редакції від 06.11.1991р. зі змінами та доповненнями), зокрема, з пропуском строку на апеляційне оскарження та без зазначення поважних причин на поновлення строку, а також без доказів наявності повноважень у ОСОБА_4 на підписання апеляційної скарги та доказів направлення апеляційної скарги всім учасникам справи, а також сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу Київської ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області слід залишити без руху на підставі статті 260 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) та встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.10.2017р. у справі №922/4539/16 залишити без руху.

2. Встановити Київської ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

3. Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач В.В. Лакіза