ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2017 Справа № 904/9665/17

За позовом Приватного підприємства "Драг", м. Запоріжжя

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське", с. Іверське Солонянського району Дніпропетровської області

про стягнення 248 164 грн. 30 коп. за контрактом №13 від 21.04.2015

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Грона Д.С., дов. №б/н від 07.11.2017;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Драг" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" заборгованість в розмірі 248 164 грн. 30 коп., з яких: 189 120 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 11 953 грн. 42 коп. - 3% річних, 47 090 грн. 88 коп. - інфляційні втрати, за контрактом №13 від 21.04.2015. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 3 722 грн. 47 коп. та витрати на послуги адвоката в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

У призначені судові засідання відповідач явку свого повноважного представника не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2015 між Приватним підприємством "Драг" (продавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" (покупець) було укладено контракт №13 (далі - договір).

Постачальник зобов'язується поставити кошти хімізації рослин, іменовані надалі «товар», а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в кількості та за ціною згідно відвантажувальних накладних (п. 1.1. договору).

Ціна продукції і асортимент продукції, поставленої за цим договором, визначається по відвантажувальних накладних (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору товар поставляється в обсязі і за цінами:

- гранстар об'ємом 11,5 кг на суму 46 920,00 грн. з ПДВ (ціна за 1 л/кг 3400,00 грн. без ПДВ);

- діален супер об'ємом 300л на суму 115 200,00 грн. з ПДВ (ціна за 1 л/кг 320,00 грн. без ПДВ);

- карате Зеон об'ємом 30л на суму 270 00,00 грн. з ПДВ (ціна за 1 л/кг 750,00 грн. без ПДВ);

- фастак об'ємом 60л на суму 36 000,00 грн. з ПДВ (ціна за 1 л/кг 500,00 грн. без ПДВ), всього на загальну суму 225 120,00 грн. з ПДВ.

Загальна сума контракту становить 225 120,00 грн. 00 коп. (двісті двадцять п'ять тисяч сто двадцять грн.00 коп.), в т.ч. ПДВ 37 520,00 грн. (п. 2.3. договору).

Покупець зобов'язується здійснити передоплату в розмірі 0%, решта 100% не пізніше 1 жовтня 2015 р. (п. 3.1. договору).

Датою поставки вважається дата позначки покупця про отримання товару в накладній (п. 3.2. договору).

Постачальник разом з продукцією передає стороні, що одержує такі документи: накладну, податкову накладну, рахунок-фактуру (п. 4.1. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання всіх зобов'язань обома сторонами (п. 10.1. договору).

Всі зміни і доповнення до цього контракту складаються в письмовому вигляді за угодою сторін і завіряються уповноваженими представниками обох сторін (п. 10.2. договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар:

- гранстар у кількості 11,5 кг на суму 46 920,00 грн. з ПДВ (ціна за 1 л/кг 3400,00 грн. без ПДВ);

- діален супер у кількості 300л на суму 115 200,00 грн. з ПДВ (ціна за 1 л/кг 320,00 грн. без ПДВ);

- карате Зеон у кількості 30л на суму 270 00,00 грн. з ПДВ (ціна за 1 л/кг 750,00 грн. без ПДВ);

- фастак у кількості 60л на суму 36 000,00 грн. з ПДВ (ціна за 1 л/кг 500,00 грн. без ПДВ) на загальну суму 225 120 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 13 від 21.04.2015р. (а.с. 17), товарно-транспортною накладною № 840560 від 21.04.2015р. (а.с. 19) та довіреністю № 11 від 20.04.2015р. (а.с. 18).

Відповідно до накладної на повернення № ВН-0000003 від 20.08.2015р. (а.с. 20), відповідач повернув позивачу товар: фастак у кількості 60л на суму 36 000 грн. 00 коп. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. договору покупець зобов'язується здійснити передоплату в розмірі 0%, решта 100% не пізніше 1 жовтня 2015 р.

З огляду на викладене, відповідно до п. 3.1. договору, відповідач повинен був оплатити поставлений товар на суму 189 120 грн. 00 коп. (225 120 грн. 00 коп. - 36 000 грн. 00 коп.) у строк до 01 жовтня 2015 р. включно.

Однак відповідач в порушення приписів п. 3.1. договору свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 189 120 грн. 00 коп.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 11 953 грн. 42 коп. за період з 02.10.2015р. по 07.11.2017р. та інфляційні втрати у розмірі 47 090 грн. 88 коп. за період з листопада 2015 року по вересень 2017 року включно.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором, копіями видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, накладної на повернення, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі контракту є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, щ о порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат наданий позивачем, судом встановлено, що розрахунок пені арифметично проведений не правильно.

Згідно розрахунку, виконаного господарським судом, розмір 3% річних за період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку, становить 11 922 грн. 33 коп., розмір інфляційних втрат є більшим, однак суд не виходить за межі позовних вимог.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов'язання, чим порушив умови укладеного із позивачем контракту та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 189 120 грн. 00 коп. основного боргу, 11 922 грн. 33 коп. 3% річних, 47 090 грн. 88 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем до матеріалів справи надані: договір про надання правової допомоги від 06.11.2017 № 4-Д, укладений із адвокатом Гроною Денисом Сергійовичем, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.05.2017р. серія ЗП № 001299, Акт приймання передачі наданих юридичних послуг від 07.11.2017р., платіжне доручення про сплату адвокату Гроні Д.С. грошових коштів у розмірі 5 000 грн. 00 коп. тощо.

Водночас, відповідно до п. 5.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають витрати позивача на адвокатські послуги в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське"(52421, Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Іверське, вул. Центральна, буд. 6, ідентифікаційний код 31523582) на користь Приватного підприємства "Драг" (69063, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, буд. 31, кв. 10, ідентифікаційний код 32585194) 189 120 грн. 00 коп. (сто вісімдесят дев'ять тисяч сто двадцять грн.. 00 коп.) основного боргу, 11 922 грн. 33 коп. (одинадцять тисяч дев'ятсот двадцять дві грн.. 33 коп.) 3% річних, 47 090 грн. 88 коп. (сорок сім тисяч дев'яносто грн.. 88 коп.) інфляційних втрат, 3 722 грн. 00 коп. (три тисячі сімсот двадцять дві грн.. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору, 2 000 грн. 00 коп. (дві тисячі грн.. 00 коп.) витрат на послуги адвоката .

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І. А. Рудь

Повне рішення складено 19.12.2017