КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. Справа№ 910/18315/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Маслова Н.В. - представник за дов. б/н від 04.06.2017 року;

від відповідача: Вернигора В.А. - представник за дов. №4 від 20.11.2017 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт Лтд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року

у справі № 910/18315/17 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт Лтд"

до Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України

про визнання права власності

Встановив

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосаміт Лтд" (далі - позивач) звернулося з позовом до Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач ) про визнання права власності на автомобіль марки Toyota, модель RAV - 4, рік випуску: 2016, номер кузова: НОМЕР_2, білого кольору, який був зареєстрований Територіальним сервісним центром 8046 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві 22.04.2016 року (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1) - за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД». Зобов'язати Регіональний сервісний центр в м. Києві МВС України провести державну реєстрацію автомобіля марки Toyota, модель RAV - 4, рік випуску: 2016, номер кузова: НОМЕР_2, білого кольору, який був зареєстрований Територіальним сервісним центром 8046 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві 22.04.2016 року (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1) - за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД».

Господарський суд міста Києва припинив провадження у справі №910/18315/17 своєю ухвалою від 08.11.2017 року на підставі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону України від 21.06.2001 р. N 2539-II).

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права.

Крім того, скаржник зазначив, що спірні правовідносини не належать до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт Лтд" до провадження у складі колегії головуючої судді Скрипки І.М., суддів: Гончарова С.А., Михальської Ю.Б., та призначив розгляд справи № 910/18315/17 на 06.12.2017 року своєю ухвалою від 01.12.2017 рокук.

Під час розгляду справи № 910/18315/17 головуюча суддя Скрипка І.М., заявила самовідвід у зв'язку з тим, що у позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт Лтд" за адресою: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 179 здійснювався гарантійний та здійснюється післягарантійний ремонт автомобіля головуючого судді-доповідача у даній справі.

Київський апеляційний господарський суд задовольнив заяву судді Скрипки І.М., про самовідвід та передав справу на повторний автоматизований розподіл ухвалою від 06.12.2017 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2017 року справу № 910/18315/17 було передано на розгляд колегії головуючого судді Суліма В.В., суддів: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт Лтд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року у справі № 910/18315/17 до провадження.

У судовому засіданні 19.12.2017 року апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.12.2017 року заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін, зазначивши, що суд першої інстанції прийняв правомірну та обґрунтовану ухвалу.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт Лтд" - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

09.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосаміт Лтд" (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № ДР-0000004 (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця транспортний засіб (автомобіль) (далі - товар) марки Toyota RAV4, 2016 року виготовлення, вартістю 1032107,00 грн, з урахуванням ПДВ, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити за товар грошову суму, визначену у цьому договорі.

Додатковою угодою № 1 до договору купівлі-продажу сторонами було встановлено іншу ціну товару - 1023471,00 грн.

Актом приймання-передачі від 22.04.2016 року покупцеві було передано товар - (автомобіль) марки Toyota RAV4, 2016 року виготовлення.

12.05.2016 року громадянин ОСОБА_5 звернувся до позивача із заявою (вх. номер позивача 06-38) від 12.05.2015 року, в якій повідомив про те, що в процесі експлуатації автомобіля ним було виявлено дефект у вигляді самовільної зупинки роботи двигуна. Для усунення вказаного дефекту 23.04.2016 року покупець звернувся до СТО позивача, де покупцю було надано відповідь, що для усунення даного дефекту, який виник не з його вини, необхідно більше, ніж 14 днів, у зв'язку із чим, на підставі п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" попросив розірвати Договір купівлі-продажу та повернути суму, сплачену за товар. У вказаному листі покупець також попросив прийняти автомобіль із додатковим обладнанням, встановленим після його придбання та повернути кошти за вказане обладнання.

12.05.2016 року між сторонами було укладено Додаткову угоду про розірвання Договору купівлі-продажу, у зв'язку із виявленим істотним недоліком, в порядку реалізації законних прав покупця, визначених в п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів".

На підставі вказаної Додаткової угоди сторони домовились повернути автомобіль продавець та кошти, сплачені за його придбання - покупцю.

Повернення коштів громадянину ОСОБА_5 підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями накладної на повернення № АС-0000001 від 31.05.2016 року на суму 1023471,00 грн та банківською випискою по особовому рахунку позивача, які в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 року N 583, є первинними документами.

Так, позовні вимоги були мотивовані відмовою відповідача від проведення державної реєстрації автомобіля марки Toyota RAV4, рік випуску: 2016, номер кузова: НОМЕР_2, білого кольору.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону України від 21.06.2001 р. N 2539-II) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону України від 21.06.2001 р. N 2539-II) господарським судам підвідомчі, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів; 4 1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

Відповідно до визначень, наданих п. п. 1, 7 ч. 1 ст. 3 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року), справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону України від 21.06.2001 р. N 2539-II) встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до ст. 4. Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2015 року) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач правомірно звернувся до господарського суду, оскільки, підстави позову та його предмет свідчить про те що позивач наполягає на існування між ним та відповідачем спору про права.

Так, на думку позивача дії відповідача щодо відмови у державній реєстрації автомобіля належного позивачу, порушують права останнього, а саме право власності, що виражається у неможливості розпорядження своїм майном та свідчить про невизнання відповідачем прав позивача.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд критично оцінює посилання апелянта на порушення відповідачем своїх повноважень в обґрунтування непідвідомчості цього спору адміністративного суду.

Отже за формальними ознаками, даний спір підлягає розгляду в господарському суді на загальних підставах для з'ясування наявності порушеного права позивача, належного відповідача, наявності вини останнього, відповідності способу захисту та винесення відповідного рішення.

Отже, суд першої інстанції, виносячи оскаржувану ухвалу дійшов помилкового висновку про припинення провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону України від 21.06.2001 р. N 2539-II).

Враховуючи вищенаведене, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року скасуванню.

Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни ухвали, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судові витрати розподіляються на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України

Керуючись ст. ст. 231, 280-281 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт ЛТД" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року у справі №910/18315/17 - скасувати та направити справу до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду по суті.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич

Повний текс судового рішення складено 22.12.2017 року