ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.12.2017 Справа № 905/2664/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при помічнику судді Гринько К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (ідентифікаційний код 37014600, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Добропільська, буд. 1А)

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (ідентифікаційний код 13511245, адреса: 61024, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1)

про: внесення змін до договору оренди

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 13.12.2016 № б/н

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 28.12.2016 № 71

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про внесення змін до пункту 3.1. договору оренди ЦМК ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» від 22.12.2010, доповнивши його реченням наступного змісту:

«Орендна ставка, визначена відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовується в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783. Зміни, визначені у цьому пункті, діють з 10.11.2016 року.»

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.11.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783 «Деякі питання управління державним майном» (надалі за текстом Постанова № 783), абзацом 2 пункту 1 якої встановлено, що до 31 грудня 2019 року за згодою орендаря орендні ставки, визначені відповідно до додатку 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовуються в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, а в абзаці 3 пункту 1 Постанови № 783 зазначено, що для проведення розрахунків за договорами оренди цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що укладені до набрання чинності цією постановою, застосовується орендна ставка, визначена відповідно до абзацу другого цього пункту.

Позивач стверджує, що на виконання вимог Постанови № 783, керуючись положеннями статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», з метою приведення умов договору оренди у відповідність до вимог чинного законодавства, він звертався до відповідача з пропозицією, оформленою листом № 1/660 від 28.09.2017, про внесення відповідних змін до пункту 3.1. договору оренди ЦМК ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» від 22.12.2010, але отримав від відповідача лист № 11-04-05612 від 18.10.2017 про відхилення пропозиції позивача з посиланням на розяснення Фонду державного майна України від 30.12.2016 № 10-16-25916.

Не погодившись з відхиленням відповідачем своєї пропозиції про внесення змін до пункту 3.1. договору оренди, позивач звернувся до суду з цим позовом на підставі положень частини 1 статті 651, статті 632, частини 3 статті 762 Цивільного кодексу України, статей 188, 286, 287 Господарського кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» від 22.12.2010 з додатками та додатковими угодами, лист-пропозицію № 1/660 від 28.09.2017 з доказами направлення відповідачу, лист-відповідь від 18.10.2017 № 11-04-05612, статутні документи підприємства.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на лист-розяснення Фонду державного майна України від 30.12.2016 № 10-16-25916, згідно з яким понижуючий коефіцієнт, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 02.11.2016 № 783 «Деякі питання управління майном» застосовується до ставок, визначених у додатку 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, чинних саме на дату дії постанови КМУ № 783 (тобто ставок, визначених у постанові КМУ № 786 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 961).

Відповідач зазначає, що умови пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2016 № 783 «Деякі питання управління майном» встановлюють зміну розміру орендної ставки, які призводять до зміни розміру орендної плати. При цьому, розрахунок орендної плати здійснюється за формулою, передбаченою пунктом 12 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу і жодного іншого способу здійснення розрахунку орендної плати чинним законодавством в сфері орендних відносин не передбачено.

Зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 961 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 року № 629 і від 4 жовтня 1995 № 786» внесено зміни до формули розрахунку орендної плати за цілісні майнові комплекси та розміру орендних ставок, визначених у додатку 1 Методики розрахунку орендної плати (збільшено орендні ставки).

З метою приведення орендної ставки за договором оренди, укладеним між позивачем та відповідачем, у відповідність до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області господарським судом Донецької області розглядались спори про зміну умов спірного договору оренди в частині орендної ставки та розрахунку орендної плати. Рішеннями господарського суду Донецької області від 14.02.2012 по справі 37/379пд та від 06.11.2013 по справі № 905/7046/13 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору оренди від 22.10.2010 щодо перерахунку розміру орендної плати, такі рішення набрали законної сили.

На думку відповідача, оскільки на теперішній час розмір орендної ставки, визначений у спірному договорі на рівні 6 %, не змінено, що не відповідає розміру орендної ставки, визначеному в додатку 1 Методики розрахунку орендної плати в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 961 на рівні 16 %, тому застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2016 № 783 «Деякі питання управління майном» до спірних правовідносин є неможливим.

На підтвердження таких доводів надано суду: лист-розяснення Фонду державного майна України від 30.12.2016 № 10-16-25916.

В судовому засіданні, що відбулось 21.12.2017, позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а відповідач підтримав свої заперечення проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (відповідачем) як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (позивачем) як орендарем укладено договір оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» від 22.12.2010, предметом якого є (з урахуванням договору про внесення змін № 1 від 02.06.2011) строкове платне користування цілісним майновим комплексом Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», розташованим за адресою: 85000, Донецька область, місто Добропілля, проспект Шевченка, буд. 2 (надалі - підприємство), склад і вартість якого визначено відповідно до акту оцінки від 05.11.2010, зведеного акту інвентаризації майна цілісного майнового комплексу від 15.09.2010 та передавального балансу підприємства станом на 31.08.2010, і становить 1 569 160 721,96 грн., у тому числі:

Необоротні активи з них:

- основні фонди:

а) по первісній вартості 1 971 046 579,76 грн.

б) по залишковій вартості 1 342 627 443,00 грн.

- бібліотечні фонди:

а) по первісній вартості 161 038,33 грн.

б) по залишковій вартості 154 578,00 грн.

- малоцінні необоротні матеріальні активи:

а) по первісній вартості 20 202 589,35 грн.

б) по залишковій вартості 12 807 342,00 грн.

Нематеріальні активи:

а) за первісною вартістю 32 978 577,01 грн.

б) за залишковою вартістю 32 929 327,00 грн.

Незавершене будівництво 180 642 031,96 грн.

За цим договором відповідачем передано позивачу за додатковим актом приймання-передачі від 02.06.2011 в оренду вище перелічене майно.

Державне майно цілісного майнового комплексу передається в оренду з метою використання його за цільовим призначенням видобування та збагачення камяного вугілля (п.1.9 договору).

Згідно пунктів 1.6, 1.8 договору, орендар приєднує до свого майна підприємство в установленому порядку. Майно підприємства враховується окремо від іншого майна орендаря, на окремому балансі з зазначенням того, що це майно є орендованим.

У пункті 3.1 договору оренди (в редакції договору № 1 від 02.06.2011) сторони обумовили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за вересень 2010 (базовий місяць) 6 974 507,27 грн.

Орендна плата за користування майном у складі цілісного майнового комплексу Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», що додатково було набуте підприємством, вартість якого визначена станом на 31.01.2011, за базовий місяць розрахунку січень 2011 становить без ПДВ 311 095,17 грн.

Орендна плата за базовий місяць лютий 2011, з урахуванням вартості державного майна, яке було введено в експлуатацію ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» після дати оцінки та не було відображене в матеріалах інвентаризації та оцінки станом на 31.08.2010, складає 7 535 830,41 грн.

Відомості, що відображені у розрахунку орендної плати, що є додатком № 6 до договору оренди від 22.12.2010 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно пункту 3.2 договору, орендна плата за перший місяць оренди, у якому підприємство передано орендодавцем за актом приймання-передачі орендареві, визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди на індекс інфляції за місяці, починаючи з місяця, наступного за базовим місяцем, та закінчується місяцем, у якому орендодавцем та орендарем за цим договором підписано такий акт приймання-передачі державного майна цілісного майнового комплексу підприємства.

Орендна плата за кожний наступний місяць користування державним майном відповідно до договору оренди б/н від 22.12.2010 року та договору про внесення змін № 1 до договору оренди б/н від 22.12.2010 року визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3 договору в редакції договору про внесення змін № 1 від 02.06.2011).

Пунктом 3.4 договору визначено, що орендна плата у розмірі 100% перераховується до державного бюджету, щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до пункту 3.5 договору, розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Наднормативна сума орендної плати, що надійшла до бюджету підлягає в установленому порядку поверненню орендарю або заліку в рахунок наступних платежів (п.3.7 договору).

У пункті 10.1 сторони встановили строк дії договору 49 років, що діє з 22.12.2010 до 22.12.2059 включно.

Зміни і доповнення цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншій стороні (п.10.3 договору).

Додатком № 6 до договору оренди державного майна № б/н від 22.12.2010 сторонами погоджено розрахунок орендної плати за оренду державного майна цілісного майнового комплексу Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» та встановлено для розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна орендну ставку як для підприємства паливної промисловості на рівні 6 відсотків.

Договір з додатками та додатковим договором про зміну його умов підписані сторонами без заперечень.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням положень статті 287 Господарського кодексу України передача в оренду цілісних майнових комплексів, які належать до державного сектора економіки, або є комунальною власністю, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до цього Закону однією із істотних умов договору оренди державного та комунального майна є орендна плата з урахуванням її індексації (стаття 10 Закону).

Укладений сторонами договір оренди державного майна в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України (частина друга статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

За змістом пункту 3.4 Типового договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства (структурного підрозділу підприємства), затвердженого наказом ФДМУ від 23 серпня 2000 року № 1774, розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 17 постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786 «Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» (далі за текстом Постанова № 786) в редакції, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що:

- у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується за цілісні майнові комплекси державних підприємств - до державного бюджету;

- за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій (крім підприємств, установ та організацій галузі кінематографії, що належать до сфери управління Мінкультури, - на період до 31 грудня 2019 р.) - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно;

- за майно, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації), - до державного бюджету. Якщо господарське товариство, створене у процесі приватизації (корпоратизації), утримує об'єкти житлового фонду, що не ввійшли до його статутного фонду, - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків господарському товариству.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 961 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», якою змінено (збільшено) орендні ставки за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств. Для використання цілісних майнових комплексів державних підприємств паливної промисловості встановлено орендну ставку на рівні 16 відсотків. Зазначені зміни набрали чинності з 20 вересня 2011 року.

Документального підтвердження укладення сторонами угоди про внесення змін до договору оренди від 22.12.2010 у звязку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 № 961 матеріали справи не містять.

Згідно пояснень відповідача та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (відомості якого є офіційними і загальнодоступними), з метою приведення орендної ставки за договором оренди, укладеним між позивачем та відповідачем, у відповідність до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області господарським судом Донецької області розглядались спори про зміну умов спірного договору оренди в частині орендної ставки та розрахунку орендної плати. Рішеннями господарського суду Донецької області від 14.02.2012 по справі 37/379пд та від 06.11.2013 по справі № 905/7046/13 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору оренди № б/н від 22.12.2010 щодо перерахунку розміру орендної плати, і такі судові рішення набрали законної сили.

Таким чином, згідно з додатком 6 до договору оренди від 22.12.2010, орендна ставка для підприємства паливної промисловості узгоджена сторонами і складає 6 відсотків.

10.11.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2016 року N 783 «Деякі питання управління державним майном», пунктом 1 якої установлено, що:

- до 31 грудня 2019 р. за згодою орендаря орендні ставки, визначені відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786, застосовуються в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу;

- для проведення розрахунків за договорами оренди цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що укладені до набрання чинності цією постановою, застосовується орендна ставка, визначена відповідно до абзацу другого цього пункту.

Постановлено Фонду державного майна, Міністерству економічного розвитку і торгівлі та Міністерству фінансів через один рік після набрання чинності цією постановою проаналізувати результати виконання пункту 1 цієї постанови і подати Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо внесення в разі потреби змін до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (п.2 Постанови № 783).

У статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Матеріали справи свідчать, що позивач звертався до відповідача з листом-пропозицією № 1/660 від 28.09.2017 внести зміни до пункту 3.1 договору оренди від 22.12.2010, доповнивши його реченням наступного змісту:

«Орендна ставка, визначена відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовується в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783. Зміни, визначені у цьому пункті, діють з 10.11.2016 року.»

У відповідь відповідач листом від 18.10.2017 № 11-04-05612 відхилив таку пропозицію, посилаючись на розяснення Фонду державного майна України від 30.12.2016 № 10-16-25916, згідно якої, понижуючий коефіцієнт, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 02.11.2016 № 783 «Деякі питання управління державним майном» застосовується до ставок, визначених у додатку 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, чинних саме на дату набрання чинності такої постанови (тобто у редакції постанови КМУ від 14.09.2011 № 961). При цьому відповідач зауважив, що відповідно до додатку 6 до договору оренди від 22.12.2010, розмір орендної плати визначений з застосуванням орендної ставки 6 % згідно з додатком 1 до вказаної Методики у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 № 1846.

За змістом частин першої, другої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру орендної плати за користування майном.

Ураховуючи наведене, орендна плата за оренду майна державної та комунальної власності є регульованою ціною і в разі законодавчої зміни її розміру нормами чинного законодавства передбачено можливість внесення відповідних змін до умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

Предметом спору у даній справі є внесення змін до пункту 3.1 договору оренди, що стосуються порядку внесення орендної плати (пропорції її розподілу) до державного бюджету з урахуванням положень Постанови № 783 «Деякі питання управління державним майном».

Внесення змін до договору в частині розрахунку розміру орендної плати, яка повинна перераховуватись орендарем за користування обєктом оренди орендодавцю, через зміну ставок орендної плати, внесених до Постанови № 786 «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», не є предметом спору.

Як вже встановлено судом, в матеріалах справи відсутні і сторонами не надано документального підтвердження укладення сторонами угоди про внесення змін до договору оренди від 22.12.2010 у звязку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 № 961 в частині застосування збільшеної орендної ставки. Відповідно до додатку 6 до цього договору оренди, розмір орендної плати визначений з застосуванням орендної ставки 6 % згідно з додатком 1 до вказаної Методики у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 № 1846.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783 «Деякі питання управління державним майном», якою встановлено до 31 грудня 2019 року застосування орендної ставки в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу орендної плати для проведення розрахунків за договорами оренди цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що укладені до набрання чинності цією постановою, є підставою для зміни умов договору оренди в цій частині (з урахуванням передбаченої умовами договору можливості перегляду розміру орендної плати).

Предметом позову у справі, яка розглядається, є також вимога позивача про внесення відповідних змін до договору оренди державного майна в частині зміни розміру орендної ставки за використання цілісний майнових комплексів державних підприємств з моменту, що передує ухваленню відповідного рішення суду з 10.11.2016.

За загальним правилом, закріпленим у частині третій статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

У справі, яка розглядається, не досягнувши домовленостей, позивач скористався наданим йому правом для вирішення цього питання у судовому порядку.

За змістом положень частини п'ятої статті 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним із дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що суд має право встановити у рішенні дату набрання чинності змін до договору, яка може бути іншою, ніж дата набрання чинності рішенням суду.

Разом із тим для реалізації права сторони на зміну умов договору в судовому порядку з іншої дати, ніж дата набрання чинності рішенням суду, має враховуватися момент, з якого зобов'язання можуть змінюватися.

За загальним правилом частини третьої статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. У статті 653 Цивільного кодексу України спеціально розмежовано поняття «зміна договору» та «зміна зобов'язання, що випливає з договору»: якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Водночас у статті 188 Господарського кодексу України йдеться лише про «момент набрання чинності рішенням суду про зміну договору», а не про «момент зміни зобов'язання».

Враховуючи, що поняття «договір» та «зобов'язання» не є тотожними, приписи статті 188 Господарського кодексу України не можна тлумачити як такі, що визначають момент зміни зобов'язання.

Отже, аналіз наведених норм права та приписів частини другої статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» дає підстави для висновку, що до моменту внесення змін до договору оренди орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату у розмірі, передбаченому чинним договором оренди.

Оскільки чинне законодавство, яке регулює відносини оренди майнових комплексів державних підприємств, не містить положень про зміну розміру орендної плати за користування таким майном саме з моменту законодавчого прийняття цих змін, а надає право стороні таких правовідносин у подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення рішенням суду іншого строку набрання чинності відповідних змін до договору.

Аналогічної правової позиції дотримується Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 29 березня 2017 року по справі № 916/1689/15.

Таким чином позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» підлягають задоволенню частково. Протилежного відповідачем не доведено.

Судові витрати покладаються на сторони в рівних частинах.

Керуючись статтями 12, 13, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про внесення змін до договору оренди, задовольнити частково.

Внести зміни до пункту 3.1. договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» № б/н від 22.12.2010, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області, доповнивши його реченням наступного змісту:

«Орендна ставка, визначена відповідно до додатка 1 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, застосовується в розмірі 70 відсотків встановленого обсягу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2016 року № 783.»

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (ідентифікаційний код 13511245, адреса: 61024, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (ідентифікаційний код 37014600, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Добропільська, буд. 1А) судовий збір у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень).

Після набрання рішенням законної сили видати судовий наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення підписано 22.12.2017

Суддя Н.В. Величко