РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/20781/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"

про стягнення 16 629,83 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Гаркуша Г.В. (довіреність)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 16629,83 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250597530.14 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", позивач просить стягнути з останнього суму страхового відшкодування у розмірі 16 629,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міст Києва від 23.11.2017 порушено провадження у справі № 910/20781/17 та призначено її до розгляду на 12.12.2017.

06.12.2017 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

В судове засідання 12.12.2017 з'явився представник позивача, надав суду пояснення щодо обставин справи та подав документи для долучення до матеріалів справи.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), та отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення 772, отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 12.12.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 63075898 про дорожньо-транспортну пригоду, 05.05.2015 в м. Київ, по вул. Шовковична, 42-44 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Ford», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 05.05.2015, підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2015 у справі № 757/16102/15-п.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250597530.14 укладеного з ТОВ «Перша лізингова компанія» (страхувальник), майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу «Ford», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 07.10.2014 по 06.10.2015).

06.05.2015 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про автоаварію.

Протоколом огляду транспортного засобу від 28.05.2015 встановлено кількість та характер пошкоджень наземного транспортного засобу «Ford», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до рахунку на оплату № Я000000455 від 02.07.2015, виданого ФОП Ярошенко О.А., вартість відновлювального ремонту застрахованого у позивача транспортного засобу становить 19 955,80 грн.

Згідно із страховим актом № 130908 від 17.07.2015 за вищевказаним страховим випадком позивачем визначено, що до виплати підлягає страхове відшкодування у розмірі 16 629,83 грн.

Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 10.07.2015, страхувальник просив виплатити страхове відшкодування на розрахунковий рахунок в АБ «ІНГ Банк Україна».

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 16 629,83 грн. на рахунок страхувальника ТОВ «Перша лізингова компанія» в АБ «ІНГ Банк Україна», що підтверджується платіжним дорученням №6329 від 28.07.2015.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4467623, термін дії з 18.11.2014 по 17.11.2015.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована в ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське", позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 16 629,83 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250597530.14, внаслідок настання 05.05.2015 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 16 629,83 грн. шляхом перерахування згідно із платіжним дорученням № 6329 від 28.07.2015 на рахунок страхувальника.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АІ/4467623, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено факт понесення позивачем витрат на відшкодування страхового відшкодування у зв'язку із настанням 05.05.2015 страхового випадку, у розмірі 16 629,83 грн.

Проведення ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу, підтверджується також платіжним дорученням № 22534 від 07.07.2015, відповідно до якого страхувальник виплати ФОП Ярошенко О.А 19 955,80 грн. за ремонт транспортного засобу «Ford», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідачем, у відповідності до ст. 33-34 ГПК України, не надано суду жодних доказів в спростування вартості ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу та понесених позивачем витрат зі сплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом №АІ/4467623 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000,00 грн., франшиза за даним полісом 0,00 грн.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, до відшкодування відповідачем по страховому випадку від 05.05.2015 належить сума 16 629,83 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" повністю.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б, код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, код 16285602) страхове відшкодування у розмірі 16 629,83 грн. та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2017.

Суддя С.О. Турчин