ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" грудня 2017 р.Справа № 922/4587/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

розглянувши справу

за заявою Mramor LLP, Wales
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 10.12.2013 р. боржника - ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

Ухвалою суду від 11.02.2014 р. задоволено клопотання ОСОБА_3 про припинення його обов'язків ліквідатора у даній справі, звільнено арбітражного керуючого ОСОБА_3 від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого ОСОБА_4

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області призначений повторний автоматичний розподіл скарги по справі № 922/4587/13 у зв'язку з недопустимістю повторної участі в розгляді справи судді Дзюби О.А.

Автоматизованим розподілом справу призначено до розгляду судді Усатому В.О.

Ухвалою суду від 12.12.2017 р. усунено ліквідатора ОСОБА_5 від виконання покладених на нього обов"язків, призначено ліквідатором арбітражного керючого ОСОБА_1

До суду від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надійшла заява (вх. № 41470 від 12.12.2017 р.), в якій банк просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7 та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:006 за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1886, витребувати у ОСОБА_9 житловий будинок, який знаходиться за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:006 за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7 та застосувати наслідки недійсності цього правочину.

Розглянувши надану заяву, суд призначив її до розгляду в судовому засіданні із залученням до участі у розгляді цієї заяви ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_10, оскільки прийняте по цій заяві рішення може вплинути на їх права та обов"язки.

Крім того, до заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на житловий будинок за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:006 за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7.

В обгрунтування заяви банк зазначає, що після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної проце дури, 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1886. посвідчено договір купівлі - прода жу житлового будинку за адресою: Полтавська обл.. м. Полтава, провулок Бумажний 7, та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:006, за умовами якого банкрут відчужив на користь ОСОБА_7 вказане іпотечне майно. 17.11.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_8 за реєстровим № 2796. посвідчено договір дарування житлового будинку за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, провулок Бумажний 7 та земельної ділянки земельну кадастровий номер :15:004:006 за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, провулок Бумажний 7 , за умовами якого ОСОБА_7 безоплатно передала у власність ОСОБА_11 нилу Ігоровичу в інтересах якого діяли його законні представники ОСОБА_2 та ОСОБА_10 як дарунок вказаний житловий будинок.

Таким чином, іпо течне майно кредитора реалізовано поза межами процедури банкрутства, а грошові кошті направлені на користь третіх осіб, а ні іпотекодержателя.

Розглянувши надану заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон), господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Відповідно ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до т.5 Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України іншими законодавчими актами України.

Статтею 65 ГПК України встановлено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження (тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитися з таким матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження; вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову; вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або за своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України , позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору, отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову із змінами та доповненнями передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову .

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Суд також зазначає, що заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд вважає за необхідне зазначити, що справа про банкрутство ФОП ОСОБА_12 порушена 18.11.2013 р., постановою суду від 10.12.2013 р. боржника - ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом.

Згідно п. 2 резолютивної частини постанови господарського суду Харківської області від 10.12.2013 р., з дня прийняття господарським судом постанови про визнання фізичної особи - підприємця банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється стягнення з фізичної особи - підприємця за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, та за вимогами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 52 Цивільного Кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. крім майна, на яке згідно з законом не може бути звернуте стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством: аналізує фінансове становище банкрута; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб: реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що майно банкрута, а саме: а саме: житловий будинок та земельна ділянка кадастровий номер :15:004:006, які розташовані за адресою: Полтавська обл.. м. Полтава, провулок Бумажний 7 знаходиться в іпотеці у ПАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг України") на підставі договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_2, як фізичною особою та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк".

Відповідно до п.6 ст.19 Закону , задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до п.4 ст.42 Закону, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобовязаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, повязаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Статтями 44, 49-76 Закону встановлено порядок продажу майна банкрута у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.9 ст.45 Закону погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Згідно зі ст.84 Закону відносини, повязані з банкрутством боржників, визначених у цьому розділі, регулюються Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Частинами 1, 8 ст.90 Закону встановлено, що правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, повязаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у звязку зі здійсненням підприємницької діяльності.

У разі визнання фізичної особи банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно фізичної особи, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі з підстав, не повязаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.91 Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання фізичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: строки виконання зобовязань фізичної особи вважаються такими, що настали; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), відсотків та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобовязаннями фізичної особи, крім зобовязань, не повязаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності; припиняється стягнення з фізичної особи за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, та за вимогами, не повязаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Згідно з ч.10 ст.91 Закону продажу підлягає все майно фізичної особи, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси, якщо інше не передбачено цим Законом.

У відповідності до ст.92 Закону до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок, відшкодовуються витрати, повязані з провадженням у справі про банкрутство фізичної особи і виконанням постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом. Вимоги кредиторів задовольняються в такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги кредиторів за зобовязаннями, забезпеченими заставою майна фізичної особи тощо.

Таким чином, системний аналіз вказаних норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дають підстави зробити висновок про те, що спірне майно, що є предметом іпотеки, не включається до складу ліквідаційної маси, але його продаж здійснюється виключно ліквідатором у процедурі банкрутства за правилами, встановленими Законом, і кошти, які отримані від продажу заставного майна, сплачуються виключно заставному кредитору для погашення вимог за кредитним договором, укладеним з фізичною особою, діяльність якої не повязана з підприємницькою діяльністю, першочергово.

Згідно матеріалів справи та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо вказаних житлового будинку та земельної ділянки вбачається, що вони в процедурі ліквідації вже двічі були відчужені , проте не ліквідатором , при цьому кошти від іпотечного майна банком не отримані, що завдає значної шкоди заставному кредитору, а також порушує вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в частині порядку реалізації майна банкрута та розподілу отриманих коштів.

Також, зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 27.11.2017 р. вбачається, що власником спірного майна є ОСОБА_9, яка на даний час відповідно до вимог статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України має право на вільне розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Водночас, питання щодо правомірності реалізації спірного майна банкрута, а саме: житлового будинку за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, провулок Бумажний 7 та земельної ділянки земельну кадастровий номер :15:004:006 за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, провулок Бумажний 7 на даний час господарським судом не вирішено, отже, спірне майно може бути вільно відчужене ОСОБА_9 в подальшому іншим особам, що може призвести до неможливості його повернення банкрута і стати підставою для не задоволення вимог заставного кредитора у випадку визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Виходячи з наведеного, оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а також співмірність заходів з вимогами заявника по суті спору, суд, з метою запобігання заподіяння шкоди правам та інтересам заставного кредитора ФОП ОСОБА_2, а також порушенню виконання ліквідаційної процедури, передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки дане забезпечення накладається в рамках розгляду заяви про визнання недійсним договору купівлі - продажу, а отже їх невжиття може утруднити або зробити неможливим повернення майна до банкрута, вважає за необхідне задовольнити заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та накласти арешт на житловий будинок за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:006 за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст. 37-48, 90-92 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.ст.66,67,68, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про забезпечення вимог кредиторів.

Накласти арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7 та на земельну ділянку кадастровий номер :15:004:006 за адресою: м.Полтава, провулок Бумажний, 7.

Ухвала набирає чинності 13.12.2017 р.

Ухвала дійсна для пред"явлення до виконання до виконавчої служби та державного реєстратора в строк до 14.12.2020 р.

Ухвалу направити виконавчій службі, ТОВ "ОТП Факторинг Україна", заявнику, банкруту.

Суддя ОСОБА_13