донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.12.2017р. справа №905/511/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників учасників справи:
від позивача:ОСОБА_5 (довіреність від 05.12.2017р.);
від відповідача 1:ОСОБА_6 (довіреність №48-4016 від 01.03.2016р.), ОСОБА_7 (довіреність №535-4016 від 16.09.2015р.);
від відповідача 2:не зявився;
від третьої особи 1:не зявився;
від третьої особи 2:не зявився;
від третьої особи 3:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь Дніпропетровської області
на рішення господарського суду Донецької області
ухвалене27.07.2017р. (повний текст підписано 28.07.2017р.) у м. Харкові
по справі№905/511/17 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Семуван», м. Київ
до 1. Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь Дніпропетровської області; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрнадратехнологія», м. Макіївка Донецької області
простягнення 22311536,85грн.
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Позивача1. Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП-1», м. Київ 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Стіл-Трейдінг Груп», м. Київ 3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс», м.Краматорськ Донецької області

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Семуван», м. Київ (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь Дніпропетровської області (Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрнадратехнологія», м.Макіївка Донецької області (Відповідач 2) про стягнення 22311536,85грн. за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р., з яких основної заборгованості за поставлений товар в розмірі 16976558,71грн., пені в розмірі 4315633,90грн., інфляційних втрат в розмірі 194900,95грн. та 3% річних в розмірі 824443,29грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.07.2017р. (повний текст підписано 28.07.2017р.) у справі №905/511/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Семуван», м. Київ були задоволені частково солідарно стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрнадратехнологія» на користь Позивача заборгованості за поставлений товар в розмірі 16976558,71грн., інфляційних втрат в розмірі 194900,95грн. та 3% річних в розмірі 819911,51грн. В задоволені іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Рішення місцевого суду було обґрунтовано доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем 1 своїх зобовязань з оплати отриманого товару за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р., що зумовило виникнення солідарної відповідальності у Відповідача 2, як поручителя Відповідача 1 за цими зобовязаннями відповідно до умов укладеного договору поруки №01/03 від 01.03.2016р. При цьому, судом було зазначено, що виходячи з принципу правомірності правочину, встановленого ст.204 Цивільного кодексу України, приймаючи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги №24/03 від 24.03.2016р., №15/06 від 15.09.2016р. та 02/02 від 02.02.2017р. у передбаченому порядку та з встановлених законом підстав, Позивач набув права вимоги у Відповідачів за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р. Своєю чергою, частковість задоволення позовних вимог була обумовлена відмовою суду у стягнені з Відповідачів пені, застосування якої (визначення розміру та бази нарахування) умовами договору поставки №1502046 від 09.04.2015р. передбачено не було, а також допущенням помилки в розрахунку 3% річних.

Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь Дніпропетровської області, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2017р. у справі №905/511/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає, що станом на дату винесення оскаржуваного рішення Відповідачем 1 згоди на заміну кредитора за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р. не надавалось, що суперечить п.13.6 означеного договору та свідчить про набуття Позивачем прав та обовязків нового кредитора з грубим порушенням вимог ст.516 Цивільного кодексу України, що в контексті вимог ч.1 ст.203, ч.3 ст.656 цього Кодексу зумовлює відсутність в останнього (Позивача) належних прав вимоги по оплаті поставленого товару, що також узгоджується з розясненнями Вищого господарського суду України, викладеними в інформаційних листах №01-06/1837/15 від 20.10.2015р., №01-06/131/17 від 23.01.2017р., а також постановами Верховного суду України по справі №3-43гс15 від 15.04.2015р. та №910/6098/14 від 10.02.2016р. Окрім того, судом безпідставно було зроблено висновок про правомірність правочинів в розумінні ст.204 Цивільного кодексу України, адже станом на дату винесення оскаржуваного рішення суду з матеріалів справи вбачалась наявність касаційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 24.03.2014р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2017р. про повернення зустрічної позовної заяви про визнання дійсними договорів про відступлення права вимоги №24/03 від 24.03.2016р., №15/06 від 15.09.2016р. та 02/02 від 02.02.2017р., а також безпідставна відмову суду першої інстанції у розгляді клопотання №74/4016 від 26.07.2017р. Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» про зупинення провадження у справі №905/511/17 через відсутність електронного цифрового підпису.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя доповідач) Попков Д.О., судді Зубченко І.В. та Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.11.2017р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 06.12.2017р. об 14:10.

06.12.2017р. до Донецького апеляційного господарського суду від Скаржника надійшло доповнення на апеляційну скаргу №2017.12.01/38-7578/4016 (а.с.а.с.157-160 т.2) в якому було доведено до відома суду апеляційної інстанції, що 09.11.2017р. Господарським судом міста Києва у справі №910/13255/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Семуван», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП-1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стіл-Трейдінг Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс» про визнання недійсним договорів відступлення прав вимоги було частково задоволено позовні вимоги та визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №24/03 від 24.03.2016р., що тягне за собою необхідність скасування переглядуваного рішення суду.

Також Відповідач 1 звернувся через канцелярію суду з клопотанням про зупинення апеляційного провадження у справі №905/511/17 до набранням рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2017р. у справі №910/13255/17 (останнє наразі оскаржується в апеляційному порядку) законної сили (а.с.а.с.175-177 т.2)

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2017р. було відкладено розгляд апеляційної скарги на 20.12.2017р. об 14.30 із залученням в порядку ст.27 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на час винесення ухвали) як Третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «АТП-1», м. Київ (Третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Стіл-Трейдінг Груп», м. Київ (Третя особа 2) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс», м.Краматорськ Донецької області (Третя особа 3).

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТП-1» (а.с.а.с.214,215 т.2) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Стіл-Трейдінг Груп» (а.с.а.с.216,217 т.2) надали письмові пояснення, в яких просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Своєю чергою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стіл-Трейдінг Груп» зауважило, що доповнення до апеляційної скарги не може бути прийнято апеляційним судом через сплив строку на апеляційне оскарження у розумінні ч.1 ст.266 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.)

20.12.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Семуван» надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с.а.с.223-225 т.2), в якому останній заперечував проти задоволення апеляційної скарги з наступних підстав:

- рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2017р. у справі №910/13255/17, на яке посилається апелянт, не набрало законної сили, а отже не має преюдиціального значення у розглядуваній справі;

- невірне застосування Відповідачем 1 (апелянтом) ч.1 ст.509, п.1 ч.1 ст.512, ст.ст.514, 516 Цивільного кодексу України, що призвело до помилкового висновку про наявність заборони в договорі поставки на укладення договору про відступлення права вимоги.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст.270 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2017р., розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» про зупинення апеляційного провадження у справі №905/511/17 до набранням рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2017р. у справі №910/13255/17 законної сили (останнє наразі оскаржується в апеляційному порядку), було відмовлено у його задоволенні з підстав, викладених в останній.

Представники Скаржника у судове засідання 20.12.2017р. зявились, апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в останній та додаткових поясненнях.

Представник Позивача у судове засідання 20.12.2017р. також зявився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, зазначив про законність та обґрунтованість рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2017р. у справі №905/511/17.

Представники Відповідача 2 та Третіх осіб 1, 2 у судове засідання 20.12.2017р., попри належне повідомлення (а.с.а.с.196а, 218, 219, 222 т.2) не зявились, про причини неявки не повідомили. Своєю чергою, з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Третя особа 3 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс» було припинено.

Судова колегія, враховуючи належне повідомлення учасників справи, визнання їх явки необовязковою та достатність матеріалів справи, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 09.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» (Покупець) було укладено договір поставки №1502046 (Основний договір 47-55 т.1, додаток №1 до договору 56-59 т.1), згідно з п.1.1 якого, Постачальник зобовязується передати у власність Покупцеві товар, повне найменування якого, марка, вид, сорт вказується в Специфікації (додатку) до договору (товар), які є його невідємною частиною, а Покупець зобовязується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і за умовами, передбаченими цим договором.

Відповідно до п.2.1 договору, детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару містяться у специфікації (додатку) до цього договору.

У п.3.1 договору сторони узгодили, що Постачальник зобовязується поставити Покупцю товар у спосіб та за умовами, зазначеними у Специфікації (додатку) до цього договору. Умови поставки визначаються згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010 у чинній редакції, яка погоджена сторонами. Постачальник зобовязується поставити товар Покупцеві у строки та за умов, визначених у Специфікації (додатку) до цього договору, своєю чергою, кількість товару, що підлягає поставці, також зазначається у відповідній Специфікації. (п.п.3.3, 3.9 договору).

Згідно з п.3.5 договору, що також узгоджується з п.7.1 останнього, разом з товаром, але не пізніше дати поставки, Постачальник зобовязаний надати Покупцю оригінали документів, оформлених на державній мові та у відповідності з вимогами п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88 від 24.05.1995р.:

- рахунок-фактура, який надається Постачальником для здійснення передплати (оригінал державною мовою);

- видаткова накладна на відпуск товару (оригінал державною мовою);

- податкова накладна в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних;

- акт прийму-передачі товару;

- товарно-транспортну накладну (у випадку поставки автотранспортом);

- товарно-транспортна накладна (оригінал), за умови поставки вантажним автотранспортом Постачальника;

- сертифікат якості виробника товару, а також інші документи згідно з п.2.3 договору (оригінали або належним чином завірені копії);

- у разі, якщо товар підлягає сертифікації, сертифікат походження та відповідності за системою сертифікації УкрСЕПРО, гігієнічний, екологічний сертифікат, а також інші сертифікати згідно з чинним законодавством України (оригінали або належним чином завірені копії);

- документи, надання яких обумовлено у Специфікації (додатку) до договору.

Якщо зазначені у п.3.5 договору документи, складені з порушенням вимог для складання таких документів, якщо найменування та/або номенклатура, якісні і кількісні характеристики товару, зазначені в таких документах не відповідають найменуванню та/або номенклатурі, якісним і кількісним характеристикам поставленого товару, Покупець має право відмовитися від прийняття товару без надання пояснень (п.3.7 договору).

Як встановлено у п.4.7 договору, документи, зазначені в п.3.5 договору, вважають поданими належним чином та своєчасно, якщо протягом 3-х робочих днів з моменту отримання товару Покупець не повідомить Постачальника про наявні в документах дефекти та/або про відсутність необхідних документів.

За приписами п.п.4.1, 4.2, 4.3 укладеного сторонами договору, загальна вартість товару за ним складає суму вартості за всі партії товару за всіма Специфікаціями (додатками) до даного договору. Ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується в Специфікації (додатку) до договору. Ціна і загальна вартість кожної партії товару, зазначена в п.4.2 даного договору, встановлюється у національній валюті України гривні.

Відповідно до п.9.2 договору, Відповідальність за невиконання або неналежне виконання сторонами зобовязань не встановлена цим договором, регламентується чинним законодавством України. Штрафні санкції не звільняють Постачальника від виконання зобовязань за даним договором (п.9.3 договору).

Згідно з п.11.1 договору, останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2015р. але не раніше повного виконання зобовязань обома сторонами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору, 09.04.2015р. (22.04.2015р.) Постачальник та Покупець підписали Специфікацію №3/1502146 (а.с.62 т.1) згідно з якою узгодили постачання у квітні 2015р. вугілля АШ (фр.0-6мм) у кількості 1000т (+/-10%) за ціною 1880,83грн. без ПДВ на загальну суму 1880826,80грн. без ПДВ, що з ПДВ становить 2256992,16грн.

У п.2 цієї Специфікації встановлено, що оплата за товар здійснюється в гривнях за курсом НБУ, що діє на дату постачання товару, виходячи з еквівалента ціни товару. Ціна товару за станом на 09.04.2015р. становить 80 доларів США за 1т. Курс НБУ гривні по відношенню до долара США станом на 00:00 09.04.2015р. становить 23,510335грн. Базова ціна 1880,83грн. без урахування ПДВ. Орієнтовна ціна даної Специфікації на 09.04.2015р. становить 1880826,80грн. без ПДВ, ПДВ 376165,36грн., разом з ПДВ 2256992,16грн.

Крім того, 12.05.2015р. сторонами було підписано Специфікацію №4 (а.с.63 т.1), відповідно до якої сторони домовились щодо поставки у травні-червні 2015р. вугілля АКО (фр.25-100мм) у кількості 3000т (+/- 10%) за ціною 3603,23грн. без ПДВ на загальну суму 10809690грн. без ПДВ, що з ПДВ становить 12971628,00грн.

У п.2 цієї Специфікації встановлено, що оплата за товар здійснюється в гривнях за курсом НБУ, що діє на дату постачання товару, виходячи з еквівалента ціни товару. Ціна товару за станом на 12.05.2015р. становить 175 доларів США за 1т, Курс НБУ гривні по відношенню до долара США станом на 00:00 12.05.2015р. становить 20,589862грн. Базова ціна 3603,23грн. без урахування ПДВ. Орієнтовна ціна даної Специфікації на 12.05.2015р. становить 10809690грн. без ПДВ, ПДВ 2161938грн., разом з ПДВ 12971628грн..

Також, в п.4 означених Специфікацій було встановлено умови поставки товару: DDP станція Нікополь, Придніпровсткої залізниці, згідно з Правилами Інкотермс 2010.

Вантажоодержувач вугілля: ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (п.7 Специфікацій).

За приписами п.5.4 договору поставки, протягом 2 робочих днів з моменту прибуття Постачальника або його представника за довіреністю (для проведення прийому-передачі товару) сторони складають та підписують відповідний акт.

Відтак, сторони підписали та скріпили печатками наступні акти здачі-приймання товару на загальну суму 17676558,73грн:

- від 24.04.2015р. на суму 2206668,12грн. (а.с.64 т.1),

- від 23.05.2015р. на суму 1609738,70грн. (а.с.65 т.1),

- від 23.05.2015р. на суму 658120,32грн. (а.с.66 т.1),

- від 01.06.2015р. на суму 203085,96грн. (а.с.67 т.1),

- від 04.06.2015р. на суму 9838426,68грн. (а.с.68 т.1),

- від 17.06.2015р. на суму 3160518,95грн. (а.с.69 т.1).

Доказів наявності у Відповідача 1, як Покупця будь-яких заперечень та претензій щодо неналежного виконання Продавцем прийнятих за договором зобовязань з передання товару або супроводжувальних документів на товар матеріали справи не містять.

Згідно з п.3 підписаних Специфікацій №3/1502146 від 09.04.2015р. (22.04.2015р.) та №4 від 12.05.2015р., оплата кожної партії товару здійснюється Покупцем в гривнях шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати постачання і підтвердження якості товару.

Своєю чергою, 01.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрнадратехнологія» (Поручитель) було укладено договір поруки №01/03 (договір поруки а.с.а.с.70, 71 т.1), згідно із п.1.1 якого, Поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором за виконання зобовязань Боржником Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод феросплавів», що виникли з договору поставки №1502046 від 09.04.2015р. (Основний договір), який був укладений між Кредитором і Боржником.

Відповідно до п.п.2.1, 3.1 договору, порукою забезпечуються грошові зобовязання Боржника з оплати поставленого товару за основним договором. Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобовязання в повному обсязі.

За змістом п.п.6.1, 6.2 договору поруки (в редакції додаткової угоди від 01.04.2016р. (а.с.72 т.1) останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017р. Строк поруки за цим договором з моменту підписання даного договору до 31.12.2017р.

З матеріалів справи також вбачається, що 24.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТП-1» (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс» (Первісний кредитор) було підписано договір №24/03 відступлення права вимоги (а.с.а.с.73,74 т.1), згідно з п.1.1 якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобовязань:

- за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р., укладеним між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» (Боржник) (пп.1.1.1 договору);

- за договором поруки №01/03 від 01.03.2016р., укладеним між Первісним кредитором та Поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрнадратехнологія», згідно з яким забезпечуються зобовязання Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р., укладеним з Первісним кредитором (пп.1.1.2 договору).

Відповідно п.1.2 договору №24/03 від 24.03.2016р., за останнім Новий кредитор набуває право вимоги від Боржника та Поручителя належного виконання наступних зобовязань: оплати грошових коштів в сумі 16976558,71грн.

Згідно з п.3.4 підписаного сторонами правочину до Нового кредитора переходять всі права, у тому числі, право вимоги 3% річних, інфляційних втрат, що виникли у звязку з несвоєчасним виконанням Боржником своїх зобовязань за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р.

Строк дії договору встановлюється з моменту його підписання та до остаточного його виконання сторонами (п.5.2 договору №24/03 від 24.03.2016р.).

Крім того, 15.09.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стіл-Трейдінг Груп» (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТП-1» (Первісний кредитор) було підписано договір №15/09 відступлення права вимоги (а.с.а.с.75,76 т.1), згідно з п.1.1 якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобовязань:

- за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р., укладеним між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» (Боржник) (пп.1.1.1. договору);

- за договором поруки №01/03 від 01.03.2016р., укладеним між Первісним кредитором та Поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрнадратехнологія», згідно з яким забезпечуються зобовязання Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р., укладеним з Первісним кредитором (пп.1.1.2 договору).

Відповідно п.1.2 договору №15/09 від 15.09.2016р., за останнім Новий кредитор набуває право вимоги від Боржника та Поручителя належного виконання наступних зобовязань: оплати грошових коштів в сумі 16976558,71грн.

Згідно з п.3.4 підписаного сторонами правочину до Нового кредитора переходять всі права, у тому числі, право вимоги 3% річних, інфляційних втрат, що виникли у звязку з несвоєчасним виконанням Боржником своїх зобовязань за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р.

Строк дії договору встановлюється з моменту його підписання та до остаточного його виконання сторонами (п.5.2 договору №15/09 від 15.09.2016р.).

02.02.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Семуван» (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стіл-Трейдінг Груп» (Первісний кредитор) було підписано договір №02/02 відступлення права вимоги (а.с.а.с.77,78 т.1), згідно з п.1.1 якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобовязань:

- за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс» та Публічним акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» (Боржник) (пп.1.1.1. договору);

- за договором поруки №01/03 від 01.03.2016р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Траф Альянс» та Поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрнадратехнологія», згідно з яким забезпечуються зобовязання Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р.

Відповідно п.1.2 договору №02/02 від 02.02.2017р., за останнім Новий кредитор набуває право вимоги від Боржника та Поручителя належного виконання наступних зобовязань: оплати грошових коштів в сумі 16976558,71грн.

Згідно з п.3.4 підписаного сторонами правочину до Нового кредитора переходять всі права, у тому числі, право вимоги 3% річних, інфляційних втрат, що виникли у звязку з несвоєчасним виконанням Боржником своїх зобовязань за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р.

Строк дії договору встановлюється з моменту його підписання та до остаточного його виконання сторонами (п.5.2 договору №02/02 від 02.02.2017р.).

Між тим, враховуючи, що поставка за актами здачі-приймання товару відбулась на загальну суму 17676558,73грн, а відступлення права вимоги за договорами №24/03 від 24.03.2016р., №15/09 від 15.09.2016р. та №02/02 від 02.02.2017р. було здійснено на суму 16976558,71грн, останнє зумовлює визначення спірної суми заборгованості за отриманий Відповідачем 1 товар за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р. саме в межах суми 16976558,71грн., що також не заперечується сторонами у справі.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Семуван», як Новий кредитор за договором про відступлення права вимоги №02/02 від 02.02.2017р., звернулось до господарського суду з вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (Постачальника) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрнадратехнологія» (Поручителя) заборгованості за поставлений товар в розмірі 16976558,71грн. та нарахованої на неї пені в розмірі 4315633,90грн., інфляційних втрат в розмірі 194900,95грн. та 3% річних в розмірі 824443,29грн.

Своєю чергою, Господарський суд Донецької області, встановивши доведеність матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем 1 своїх зобовязань з оплати отриманого товару за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р., що зумовило виникнення солідарної відповідальності у Відповідача 2, як поручителя Відповідача 1 за цими зобовязаннями відповідно до умов укладеного договору поруки №01/03 від 01.03.2016р., своїм рішенням задовольнив позовні вимоги частково. Зазначив, що виходячи з принципу правомірності правочину, встановленого ст.204 Цивільного кодексу України, приймаючи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги №24/03 від 24.03.2016р., №15/06 від 15.09.2016р. та 02/02 від 02.02.2017р. у передбаченому порядку та з встановлених законом підстав, Позивач набув права вимоги у Відповідачів за договором поставки №1502046 від 09.04.2015р. Частковість задоволення позовних вимог була обумовлена відмовою суду у стягнені з Відповідачів пені, застосування якої (визначення розміру та бази нарахування) умовами договору поставки №1502046 від 09.04.2015р. передбачено не було, а також допущенням помилки Позивачем в розрахунку 3% річних.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у визначених ст.269 чинної редакції Господарського процесуального кодексу України межах апеляційного перегляду, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, якою правомірно керувався місцевий суд, розглядаючи цю справу), ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір поставки №1502046 від 09.04.2015р. є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.ст.655, 662 та 663 Цивільного кодексу України, Продавець зобов'язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем 1 договір поставки є належною підставою для виникнення у останнього зобов'язань з поставки товару, визначених його умовами, право на отримання коштів за прострочення якого є належним об'єктом судового захисту у розумінні ст.5 діючого Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, як вірно було встановлено місцевим судом, обовязок Відповідача 1 з оплати прийнятого товару, передбаченого п.4.6 договору поставки №1502046 від 09.04.2015р., повинен бути виконаний у строк, визначений в п.3 Специфікацій №3/1502146 від 09.04.2015р. (22.04.2015р.) та №4 від 12.05.2015р. (протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати постачання і підтвердження якості товару), а саме:

- за актом здачі-приймання товару від 24.04.2015р. на суму 2206668,12грн. до 25.05.2015р. включно (з урахуванням того, що останній день строку (24.05.2015р.) припадав на вихідний день);

- за актом від 23.05.2015р. на суму 1609738,70грн. до 22.06.2015р. включно;

- за актом від 23.05.2015р. на суму 658120,32грн. до 22.06.2015р. включно;

- за актом від 01.06.2015р. на суму 203085,96грн. до 01.07.2015р. включно;

- за актом від 04.06.2015р. на суму 9838426,68грн. до 06.07.2015р. включно (з урахуванням того, що останній день строку та наступний за ним день (04.07.2015р., 05.07.2015р.) припадали на вихідні дні);

- за актом від 17.06.2015р. на суму 3160518,95грн, до 17.07.2015р. включно.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів оплати отриманої продукції у визначений строк чи припинення відповідних грошових зобовязань іншим передбаченим законом способом перед належним кредитором, Відповідачем 1 всупереч ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України до справи не надано і за змістом апеляційної скарги не вбачається.

Посилання Скаржника на припинення таких зобовязань 22.08.2016р. через ліквідацію первісного кредитора (Третя особа 3) на підставі ст.609 Цивільного кодексу України колегією суддів відхиляється, оскільки на означену дату через вчинення відступлення права вимоги 24.03.2016р. на користь Третьої особи 1, субєктивне право вимоги виконання грошового зобовязання вже було відсутнє у первісного кредитора, а його подальша ліквідація у такому випадку не може впливати на існування приналежних іншій особі прав по відношенню до Відповідача 1.

Враховуючи викладене, Відповідач 1 не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення своєчасної та повної оплати поставленого товару за договором №1502046 від 09.04.2015р., що зумовлює правомірне стягнення з останнього заборгованості в розмірі 16976558,71грн.

Своєю чергою, з приводу доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що субєктивне права Позивача засноване на вимогах Первісного кредитора по договору поставки №1502046 від 09.04.2015р. та договорів про відступлення права вимоги, презумпція правомірності яких встановлена ст.204 Цивільного кодексу України (про що вірно було зазначено місцевим господарським судом) та спростована передбаченим ст.215 Цивільного кодексу України способом на момент винесення переглядуваного рішення від 27.07.2017р. не була, адже чинне законодавство не встановлює безпосередньої нікчемності таких договорів.

Поряд із цим, оспорюваність та подальше оскарження таких відступлень права вимоги Відповідачем 1 в межах справи №910/13255/17 (без набрання законної сили рішенням про задоволення відповідних вимог), так само, як і подання скарг в межах цієї справи з приводу прийняття зустрічного позову не є достатньою підставою для спростування презумпції правомірності існування у Позивача захищуваного субєктивного права. Більш того, з представленої довідки №15 від 04.08.2017р. (а.с.141 т.2) вбачається, що грошові зобовязання, право вимоги виконання яких набуте Позивачем, не були припинені Відповідачем 1 шляхом виконання або іншим передбаченим законом способом до першого відступлення права вимоги, як і відсутні в справі докази здійснення Відповідачем 1 дій по припиненню спірних грошових зобовязань на користь інших наступних кредиторів, до отримання права вимоги Позивачем.

Колегія суддів вказує, що згадуване скаржником у доповненнях до апеляційної скарги (подані до 15.12.2017р., що зумовлює безпідставність зауважень Третьої особи 2 про несвоєчасність їх подання у світлі вимог ч.1 ст.266 поточної редакції Господарського процесуального кодексу України) рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/13255/17 від 09.11.2017р. (а.с.а.с.161-164 т.2) не тільки ухвалене значно пізніше переглядуваного, але й через апеляційне оскарження досі не набуло чинності, а відтак його наявність не може впливати на законності і обґрунтованість переглядуваного рішення в контексті існуючих та встановлених з належною повнотою обставин спірних правовідносин на дату його прийняття. З наведених міркувань апеляційний суд погоджується із доводами Позивача з цього приводу.

Апеляційний суд також зазначає, що в процесі розгляду справи в суді першої інстанції Відповідач 1 не звертався до суду з клопотанням в порядку ст.79 Господарського процесуального кодексу України (в попередній редакції) про зупинення провадження у справі з мотивів наявності повязаної справи. В той час, отримавши копію позовної заяви з додатками (а.с.а.с.8,9 т.1) Відповідач 1 не був обмежений у можливості в передбаченому законом порядку спростовувати презумпцію правомірності договорів про відступлення права вимоги шляхом звернення з відповідною позовною заявою безпідставність таких дій в порядку ст.60 Господарського процесуального кодексу України (в попередній редакції) в межах справи №905/511/17, про що зазначено в постанові Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2017р. (а.с.а.с.222, 223 т.1), не може мати наслідком в контексті недоведеності неможливість апеляційного перегляду в розумінні ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України (в попередній редакції) та п.5 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) оскаржуваного рішення до закінчення розгляду справи №910/13255/17, що відображено в ухвалі від 20.12.2017р. за результатами розгляду клопотання Скаржника про зупинення апеляційного провадження.

Заперечення Відповідача 1 відносно неможливості задоволення позовних вимог зважаючи на п.13.6 договору поставки №1502046 від 09.04.2015р. через відсутності відповідної згоди Покупця на передачу Постачальником своїх обовязків по договору поставки третім особам, апеляційним судом відхиляються, окрім наведених вище міркувань не спростованої в установленому ст.215 Цивільного кодексу України порядку правомірності підстав наявності у Позивача права вимоги, також з наступних підстав.

Дійсно, за загальним правилом ч.3 ст.512 та ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України в зобовязаннях, в яких заміна кредитора не заборонена законом (ст.515 цього Кодексу, яка не розповсюджується на розглядувані правовідносини), така заміна здійснюється незалежно від згоди Боржника, якщо договором не застережено інше.

Одним із способів заміни, реалізованих в даному випадку, є відступлення права вимоги (п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України), яка опосередковує передачу виключно прав (без обовязків) от Первісного кредитора до Нового.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу Скаржника на безпідставне тлумачення ним змісту п.13.6. договору поставки як такого, що містить обмеження у відступленні права вимоги, яке покладає можливість такого відступлення в залежність від згоди Боржника (Відповідача 1).

Так, в розглядуваному випадку, Первісний кредитор Постачальник за договору поставки №1502046 від 09.04.2015р. мав по відношенню до Відповідача права вимоги на отримання оплати за поставлену продукцію в розмірі 16976558,71грн., яку мав можливість без обмежень передати іншій особі, оскільки п.13.6 договору обмежує передачу Постачальником своїх обовязків третім особам. Своєю чергою, обовязки Постачальника визначені п.п.1.1, 3.1-3.3, 3.5, 7.1, 8.1 договору полягають, перед усім, у здійсненні поставки продукції (включаючи завантаження, передачу документів та інш.) Разом з тим, будь-яких функцій Постачальника, визначених умовами договору поставки як його зобовязань перед Покупцем, за оскаржуваними Відповідачем 1 договорами про відступлення права вимоги третім особам не передавалися більш того, по відношенню стягуваної суми боргу всі ці зобовязання хронологічно передують виникненню права вимоги та припинилися через виконання Первісним кредитором, подальша заміна сторони у припинених до такої заміни зобовязань (переведення боргу у розумінні ст.520 Цивільного кодексу України) діючим законодавство взагалі не передбачена.

Відтак, Скаржник безпідставно намагаючись визначене п.13.6. договору поставки застереження, що відтворює приписи ст.520 Цивільного кодексу України відносно неможливості Постачальника без погодженні з Покупцем передавати свої обовязки іншим особам, тлумачити як обмеження на відступлення права вимоги кредитора, заперечує існування у Позивача захищуваного ним та порушеного Відповідачами субєктивного права на отримання грошових коштів, адже їх несплата є порушенням у розумінні ст.610 означеного Кодексу у вигляді прострочення виконання.

Зауваження Позивача з цього приводу у відзиві на апеляційну скаргу також вважаються слушними.

Відповідно до ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченої умовами договору.

Своєю чергою, суд апеляційної інстанції зазначає, що діюче законодавство безпосередньо не встановлює розміру штрафних санкцій в розглядуваних правовідносинах, а умови договору поставки №1502046 від 09.04.2015р. не містять положень про застосування штрафних санкцій у вигляді сплати пені (з встановленням її розміру та бази для нарахування згідно вимог ст.546 Цивільного кодексу України) за прострочення виконання Покупцем взятого на себе зобов'язання з оплати товару у розумінні ч.4 ст.231 Господарського кодексу України.

За таких обставин висновок місцевого суду про відмову у задоволені вимог щодо пені цілком узгоджується з п.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. та є обґрунтованим.

Враховуючи наведене та перевіривши розрахунок позовних вимог, наданого Позивачем на підтвердження право вимоги (а.с.а.с.44,46 т.1), апеляційний суд погоджується з правомірністю стягнення з Відповідачів інфляційних втрат в розмірі 194900,95грн. та 3% річних в розмірі 819911,51грн. за період з 24.05.2015р. по 10.02.2017р. Наразі, висновки місцевого суду в частині солідарності стягнення з огляду на встановлені у відповідності до ст.ст.553, 554 Цивільного кодексу України правовідносини поруки, Відповідачем 1 не оскаржується.

Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.), Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2017р. (повний текст підписано 28.07.2017р.) у справі №905/511/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2017р. (повний текст підписано 28.07.2017р.) у справі №905/511/17 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду України через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 20.12.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 21.12.2017р.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надрук. 8 примірн.: 1-3 - сторонам, 4-6 Третім особам; 7-у справу, 8- ГСДО