РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017Справа №910/13078/17

За позовомПриватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"
до1) Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів імені Данила Галицького; 2) Компанії Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") 3) Міністерства інфраструктури України
провизнання правочину та рішення недійсним
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Повар О.М. - представник за довіреністю; Ткаченко К.В. - представник за довіреністю;
від відповідача-1:Савяк І.Б. - представник за довіреністю;
від відповідача-2:не з'явився;
від відповідача-3:Ігнатенко Т.Б. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" (далі - відповідач-1), Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") (далі - відповідач-2) та Міністерства інфраструктури України (далі - відповідач-3) про:

- визнання недійсним договору про умови аеропортового обслуговування в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького", укладений між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" та Ryanair DAC (авіакомпанією "РайянЕйр");

- визнання недійсною згоди Міністерства інфраструктури України на укладення договору про умови аеропортового обслуговування в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького", укладений між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" та Ryanair DAC (авіакомпанією "РайянЕйр");

- витребування у Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" та Міністерства інфраструктури України належним чином засвідченої копії договору про умови аеропортового обслуговування в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" yanair DAC (авіакомпанією "РайянЕйр"), та згоди Міністерства інфраструктури України на укладення даного договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір про умови аеропортового обслуговування в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького", укладений між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" та Ryanair DAC (авіакомпанією "РайянЕйр") містить дискримінаційні положення, що порушує чинне законодавство України та є підставою для визнання недійсним у судовому порядку, а невідповідність договору законодавству, є в свою чергу, підставою для визнання недійсною також згоди Міністерства інфраструктури України на укладення спірного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2017 року порушено провадження у справі № 910/13078/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні 23.08.2017 року.

У судовому засіданні 23.08.2017 року представник позивача наполягав на позові та посилаючись на положення ст. 38 ГПК України підтримував клопотання про витребування доказів, яке зазначене у позовній заяві.

Представник відповідача-1 надав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, оскільки позовна заява на адресу першого відповідача не надходила. Просить відкласти розгляд справи.

Відповідач-2 в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач щодо відкладення розгляду справи не заперечував.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 36, 38 ГПК України, суд встановив, що клопотання позивача про витребування доказів буде розглянуто під час судового процесу.

Судом встановлено, що відповідач-2 - Авіакомпанія "РайянЕйр" (Ryanair DAC) (Ryanair DAC, Corporate Head Office, Airside Business Park, Swords, Co Dublin, Ireland) є зареєстрованою за законодавством Ірландії. Відомості щодо наявності своїх представництв у відповідача - 2 на території України для вручення документів на території України відсутні.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналася 19.10.2000 року, прийнявши відповідний нормативний акт - Закон України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах".

Відповідно до ст. 9 Конституції України та Закону України від 19.10.2000 р. № 2052-III Конвенція є частиною національного законодавства України та підлягає застосуванню.

Статтею 1 Конвенції передбачено, що ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 10 Конвенції якщо запитувана держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

В той же час, на відміну від України, яка п. 5 Закону України від 19.10.2000 р. № 2052-III приєдналася до Конвенції із застереження в т.ч. щодо не використовування на своїй території способів передачі судових документів, передбачених статтею 10 Конвенції, Ірландія при приєднанні до Конвенції застережень щодо незастосування ст. 10 Конвенції не робила, а відтак п. а) ст. 10 Конвенції не обмежує можливості надсилати судові документи особам, місцезнаходженням яких є Ірландія, безпосередньо поштою.

Таким чином, з метою належного повідомлення відповідача-2 Авіакомпанії "РайянЕйр" (Ryanair DAC), про час і місце розгляду даної справи, враховуючи приписи ст. 10 Конвенції та позицію Уряду Ірландії, судом було визначено спосіб відправлення судових документів відповідачу-2 - шляхом надіслання безпосередньо за адресою місцезнаходження відповідача-2.

З огляду на наведені обставини, враховуючи неявку в судове засідання відповідача-2, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд відклав розгляд справи на 27.09.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 27.09.2017 року наполягав на позові, надав усні пояснення по справі, а також заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач-2 в дане судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач-1 та відповідач-3 надали усні пояснення по справі, проти відкладення розгляду справи не заперечували.

Крім того, позивач у даному судовому засіданні звернувся до суду із клопотанням про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд задовольнив клопотання позивача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи до 22.10.2017 року.

Відповідно до приписів ст. 38 ГПК України позивач надав клопотання про витребування доказів, з якого вбачається, що останній просить: витребувати у Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" належним чином засвідчені копії наступних документів:

1. Копію переписки між авіакомпанією "РайянЕйр" (Ryanair DAC) та Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" (копії листів, заяв, повідомлень авіакомпанії "РайянЕйр" (Ryanair DAC) та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького"), що стосуються обговорення/погодження умов комерційного, технічного та інших видів обслуговування авіакомпанії "РайянЕйр" (Ryanair DAC) в міжнародному аеропорту м. Львова;

2. Копії проектів договорів, угод, протоколів та інших документів щодо умов комерційного, технічного та інших видів обслуговування авіакомпанії "РайянЕйр" (Ryanair DAC) в міжнародному аеропорту м. Львова, що надсилалися авіакомпанією "РайянЕйр" (Ryanair DAC) до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького";

3. Копії проектів договорів, угод, протоколів та інших документів щодо умов комерційного, технічного та інших видів обслуговування авіакомпанії "РайянЕйр" (Ryanair DAC) в міжнародному аеропорту м. Львова, що надсилалися Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" до авіакомпанії "РайянЕйр" (Ryanair DAC);

4. Копії документів, що закріплюють погоджені між авіакомпанією "РайянЕйр" (Ryanair DAC) та Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" істотні умови договору щодо надання послуг з обслуговування повітряних суден авіакомпанії "РайянЕйр" (Ryanair DAC) в міжнородному аеропорту м. Львова.

Враховуючи, що предметом позову є визнання недійсним договору, який в матеріалах справи відсутній, позивач, безпосередньо у судовому засіданні наполягав на вищевказаному клопотанні та просив його задовольнити.

Представники відповідачів-1,-3 позов не визнавали, щодо клопотання про витребування доказів заперечували.

Відповідач-3 надав клопотання про відкладення розгляду справи, втім, у судовому засіданні заявник не вбачає підстав для відкладення справи, надавши відповідну заяву що поданого клопотання.

Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 36, 38 ГПК України, суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, що відображено у відповідній ухвалі суду.

Кріт того, позивач з вернувся до суду з клопотанням про застосування до спірних правовідносин положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в частині дотримання розумних строків розгляду справи.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання другого відповідача, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд відклав розгляд справи та призначив наступне судове засідання на 17.11.2017 року.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду щодо витребування доказів не виконав, через загальний відділ суду звернувся з клопотанням про розгляд справи без участі його представника.

Безпосередньо у судовому засіданні 17.11.2017 року представник позивача наполягав на позові, надав усні пояснення по справі та продовжував стверджувати про необхідність витребування у відповідача-1 доказів. На виконання вимог ухвали суду Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнарожні Авіалінії України" було надано нотаріально засвідчений переклад на англійську мову процесуальних документів по справі № 910/13078/17.

Представник відповідача-2 звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами, надав усні пояснення по справі.

Оскільки предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору про умови аеропортового обслуговування в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" та згоду Міністерства інфраструктури України на його укладення, у суду виникла необхідність визначити характер правовідносин між відповідачем-1 та відповідачем-2, які виникають на підставі вказаного правочину.

Таким чином, враховуючи неявку в судове засідання відповідача-1, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, відклавши розгляд справи на 24.11.2017 року.

Відповідач-2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач наполягав на позові, надав усні пояснення по справі. Крім того, позивач продовжував наполягати на витребуванні у відповідача-1 доказів, а також просив витребувати такі докази у відповідача-2 (Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр")) у зв'язку з чим, надав відповідне клопотання в порядку ст.38 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 36, 38 ГПК України, суд встановив, що клопотання позивача про витребування доказів у Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") підлягає задоволенню.

Відповідач-1 проти позову заперечував. Стосовно виконання вимог ухвали суду, останній зазначив, що між відповідачем-1 та відповідачем-2 досягнуто згоди, що договір має бути викладений у формі єдиного документу, підписаного сторонами, спрощений спосіб укладення договору між сторонами не узгоджувався. Проект договору було викладено у формі єдиного документу та передано відповідачу-2. Таким чином, ухвала суду про витребування у Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" відповідних документів не може бути виконана відповідачем-1 з об'єктивних обставин.

Відповідач-3 позов не визнавав, надав усні пояснення по справі.

Таким чином, враховуючи неявку в судове засідання відповідача-2, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, відклавши розгляд справи на 13.12.2017 року.

Судом, з урахуванням клопотання позивача, відповідно до вимог статті 129 Конституції України та статті 4-4 ГПК України забезпечено гласність судового процесу та його повне фіксування технічними заходами, що знайшло своє відображення у протоколі судового засідання згідно вимог статті 81-1 ГПК України.

Представники позивача у судовому засіданні наполягали на задоволенні заявленого позову та надали усні пояснення.

У свою чергу, представники відповідача-1 та відповідача-3 проти позову заперечували та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що на адресу Компанії Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") надсилалися ухвали суду, в яких було зазначено дату, час та місце проведення судового засідання. Більше того, у засіданні 17.11.2017 року присутнім був уповноважений представник відповідача-2, а судом, з урахуванням клопотання, було відкладено розгляд справи з метою надання вказаному представнику достатнього часу для ознайомлення.

Проте, представник другого відповідача у судове засідання 13.12.2017 року не з'явився, про причини неявки не повідомив, своїм правом щодо ознайомлення із матеріалами справи не скористався, вимог ухвали суду не виконав.

Враховуючи предмет спору, доказове наповнення матеріалів справи, судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Крім того, відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 року № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Як зазначає Верховний Суд України критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст. 4 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісного користування наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії") від 07.07.1989).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача-2.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.12.2017 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є підприємством, що здійснює діяльність в галузі надання послуг з перевезення пасажирів, багажу та вантажу повітряним транспортом. Право позивача на здійснення вказаної діяльності підтверджується, зокрема, ліцензією на надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу повітряним транспортом серія АГ № 505921 від 27.06.2012 року та сертифікатом експлуатанта СE № UK від 14.10.2015 року.

Серед іншого, позивач виконує повітряні перевезення (регулярні внутрішні та міжнародні рейси) в обох напрямках з/до Аеропорту за такими маршрутами: Львів-Київ; Львів-Тель-Авів; Львів-Стамбул; Львів-Болонья, Львів-Рим; Львів-Мадрид; Львів-Вільнюс; Львів-Каунас. Такі рейси виконуються на підставі прав на експлуатацію повітряних ліній, виданих Державною авіаційною службою України.

Для обслуговування вказаних рейсів, між позивачем та аеропортом укладено договір у вигляді Додатку В1.0 № ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 року до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (далі - Додаток В 1.0).

Як вбачається із доводів, викладених у позовній заяві, 15 березня 2017 року у будівлі Міністерства інфраструктури України відбувся спільний брифінг Міністра інфраструктури та комерційного директора Компанії Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр").

У ході брифінгу, як вказує позивач, Міністр інфраструктури повідомив, що вже з жовтня 2017 року Авіакомпанії "РайянЕйр" почне виконувати регулярні польоти до/з Києва (міжнародний аеропорт "Бориспіль") та Львова (міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького). З Києва літаком авіакомпанії можна буде дістатися до Ейндховена, Лондона, Манчестера та Стокгольма. Зі Львова авіакомпанія виконуватиме польоти до Кракова, Вроцлава, Берліна, Будапешту, Ейндховена, Лондона та Меммінгена.

Також, позивач стверджує, що одразу після брифінгу стартував продаж квитків на рейси Компанії Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") до/з міст Львова та Києва, які, за інформацією авіакомпанії, у жовтні та листопаді 2017 року будуть доступні за ціною всього від 19,99 євро.

Як стало відомо позивачу, низька вартість квитків Компанії Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") на рейси до/з Львова та значний попит на них пояснюється тим, що Компанія Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") отримала особливі, недоступні позивачу умови аеропортового обслуговування в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького.

Умови аеропортового обслуговування Компанії Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") в аеропорту оформлені договором, що укладений аеропортом та відповідачем-2, відповідно до доводів позивача.

У свою чергу, ставки аеропортових зборів є державною регульованою ціною, яка у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 року № 1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)", встановлюється відповідачем-3 за погодженням з Мінекономрозвитку.

Ставки аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів в Аеропорту затверджені наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 14.04.2008 року № 433 (далі - Наказ № 433).

Пунктом 3.1. Наказу № 433 встановлено, що з метою стимулювання авіакомпаній як комерційних партнерів аеропортів за рішенням керівника аеропорту до граничних ставок аеропортових зборів при виконанні регулярних рейсів можуть застосуватися знижувальні коефіцієнти до 0,2, виходячи з економічної ефективності та з дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції а також з урахуванням ціни квитка.

На підставі вказаною норми, аеропортом видано наказ від 18.05.2016 №229, яким затверджено "Положення про застосування знижувальний коефіцієнтів для граничних ставок аеропортових зборів, послуг наземного обслуговування повітряних суден та пасажирського обслуговування в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького".

Приписами положення визначенні розміри знижувальних коефіцієнтів та платежів, які позивач вносить на користь аеропорту згідно з додатком В 1.0, а також умови їх застосування. У відповідності до пунктів 2.2. та 3.2 Положення, знижувальні коефіцієнти застосовується до авіакомпаній з дотриманням принципу рівного ставлення та недискримінації до кожної авіакомпанії, яка відповідає вимогам Положення.

Умови Положення є публічною офертою аеропорту для кожної авіакомпанії, що має намір обслуговуватися Аеропорту, розміщені на сайті аеропорту та відображаються у договорах з авіакомпаніями.

З рахуванням приписів Положення, між позивачем та аеропортом укладено додаткову угоду № 5 віт 12.09.2016 до додатку В 1.0, умови якої передбачають, що аеропорт застосовує до МАУ систему знижувальних коефіцієнтів до граничних ставок аеропортових зборів, а також ставок за послуги з наземного обслуговування повітряних суден та пасажирського обслуговування. Розмір та умови застосування вказаних знижувальних коефіцієнтів відображені в додатку № 4 від 12.09.2016 до додатку В 1.0, які повністю відповідають приписам Положення.

Наказом аеропорту від 27.01. 2017 № 43 до Положення внесено зміни. На думку позивача, зміни до Положення є дискримінаційними та такими, що неправомірно відображені в договорі між аеропортом та авіакомпанією "РайянЕйр". Крім того, позивач у позовній заяві звертає увагу суду на те, що зі змінами до Положення авіакомпанії "РайянЕйр" надані знижки, що позивачу недоступні, та ставлять позивача у завідомо невигідне становище порівняно з відповідачем-2 в частині витрат на обслуговування в аеропорту. Так, змінами до положення введено поняття "нова авіакомпанія" та доповнено положення пунктом 3.7, яким передбачені знижувальні коефіцієнти на послуги з наземного обслуговування повітряних суден та пасажирського обслуговування для нової авіакомпанії, яка бажає здійснювати нові регулярні рейси, крім рейсів США, Канада, Таїланд та Китай.

Згідно з даними пунктом, нова авіакомпанія має право на застосування знижувального коефіцієнту 0,5 на послуги з наземного та пасажирського обслуговування нових регулярних рейсів упродовж 5 років з моменту виконання 1-го рейсу. Позивач новою авіакомпанією в розумінні змін до Положення не являється. Таким чином, передбачені положенням умови надання та застосування знижок при виконання нових рейсів є значно вигіднішими для нових авіакомпаній та дискримінують позивача, що новою авіакомпанію не є та не може розраховувати на отримання знижки у розмірі 50 відсотків від вартості послуг аеропорту з наземного та пасажирську обслуговування впродовж 5 років.

Отже, позивач вважає, що укладений між аеропортом та авіакомпанією "РайянЕйр" договір містить дискримінаційні умови, передбачені змінами до Положення, що законодавством забороняється та є недопустимими. В результаті укладення дискримінаційного договору авіакомпанія "РайянЕйр", як нова авіакомпанія, отримала необґрунтовані конкурентні переваги у порівнянні з іншими перевізниками, у тому числі позивачем, що новими авіакомпаніями не є.

Вказане, на думку позивача, свідчить про пряму дискримінацію за ознакою належності до нових авіакомпанії. Крім того, як на підставу позову позивач посилається на наступні обставини. З огляду на поширення інформації про укладення договору та значну кількість рейсів, які відповідач-2 планує виконувати з/до аеропорту, існують достатні підстав вважати, що договір є значним господарським зобов'язання у розумінні частини 1 статті 73-2 господарського кодексу України, згоду на укладення якого Міністерство інфраструктури України надало. Враховуючи дискримінаційний характер договору, про що детально зазначено вище, Міністерство інфраструктури України не мало підстав погоджувати його укладення, у зв'язку з чим згода МІУ на укладення договору є незаконною та такою, на думку позивача, що підлягає визнанню недійсною.

У свою чергу, відповідачі із заявленими позовними вимогами та доводами на їх підтвердження не погоджувалися та просив суд відмовити у задоволенню позову з огляду, зокрема, на наступні обставини:

- між відповідачем-1 та відповідачем-2 дійсно було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору щодо надання послуг з обслуговування повітряних суден відповідача-2 в аеропорту м. Львова та відповідно до ч. 2 ст. 181 Господарського кодексу України, проект відповідного договору передано відповідачу-2 у двох примірниках для підписання;

- договір не був підписаний відповідачем-2 у встановлений строк, а 10.07.2017 року Авіакомпанія "РайянЕйр" скасувала запланований прихід до України;

- у відповідача-1 відступній оспорюваний договір у формі єдиного документу, підписаного сторонами, а строк для його підписання відповідачем-2 минув;

- на день порушення провадження у справі, між відповідачем-1 та відповідачем-2 правовідносини припинені, а договір не укладений;

- позивач в повній мірі користується різними програмами знижувальних коефіцієнтів в аеропорту;

- позивач не довів наявності значного господарського зобов'язання між відповідачем-1 та відповідачем-2, а відтак необхідності отримання згоди на його вчинення у відповідача-3.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 Цивільного кодексу України).

Згідно нормами статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Пунктом 2.1. Постанови № 11 від 29.05.2013 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 81 Повітряного кодексу України, у разі надання в аеропортах та на аеродромах послуг із забезпечення зльоту - посадки повітряних суден, обслуговування пасажирів у аеровокзалі, забезпечення авіаційної безпеки, пошуку та рятуванні в зоні відповідальності аеропорту, забезпечення наднормативної стоянки, обслуговування вантажів, забезпечення приймання, зберігання, контролю якості та видачі авіаційного пального для заливу в паливозаправники або заправлення баків повітряних суден та в разі надання інших послуг, пов'язаних з діяльністю аеропорту, в аеропортах та на цивільних аеродромах справляється плата за надання таких послуг.

Згідно з частиною 2 статті 81 Повітряного кодексу України, розмір плати за надання послуг із забезпечення зльоту - посадки повітряних суден, обслуговування пасажирів в аеровокзалі, забезпечення авіаційної безпеки, забезпечення наднормативної стоянки та за інші послуги, що надаються аеропортом користувачам, встановлюється відповідно до законодавства України. Порядок розрахунку плати за аеропортове обслуговування та інші послуги, що надаються в аеропортах, порядок оплати та звільнення від неї визначається відповідно до законодавства України та стандартів рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації.

Розмір аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів у аеропортах України затверджено Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 14 квітня 2008 року за №433, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 травня 2008 року за №408/15009. Для реалізації норм встановлених Наказом в аеропорту діє "Положення про застосування знижувальний коефіцієнтів до граничних ставок аеропортових зборів, послуг з наземного обслуговування повітряних суден та пасажирського обслуговування в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького".

Як вбачається із доводів наданих відповідачами, відповідно до додаткової угоди 5 до стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування додаток В 1.0 від 01.01.2014, позивач у повній мірі користується різними програмами знижувальний коефіцієнтів аеропорту. Щодо неможливості застосування знижки в розмірі 0,5 (50 відсотків) на послуги з наземного обслуговування повітряних суден відповідно до пункту 3.7. Положення, відповідачі також звертають увагу на те, що позивач користуються вищою знижкою - у розмірі 0,3 (70 відсотків) відповідно до пункту 3.5 Положення, а відтак не зазнає жодних обмежень у своїй діяльності.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту дискримінації МАУ відносно авіакомпанії "РайянЕйр", шляхом встановлення знижувальних коефіцієнтів. Більше того, у матеріалах справи не міститься підтверджень того, що Аеропортом почали виконуватися або заплановані до виконання рейси компанії "РайянЕйр". З огляду на наведені обставини, підстав для визнання недійсним договору про умови аеропортового обслуговування немає.

Крім того, Мінінфраструктури є головним органом у системі органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах автомобільного, залізничного, морського та річкового транспорту, надання послуг поштового зв'язку, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері авіаційного транспорту та використання повітряного простору України, дорожнього господарства, навігаційно-гідрографічного забезпечення судноплавства, торговельного мореплавства, з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, а також державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства) - абзац 2 пункт 1 Положення про Міністерство інфраструктури України № 460 від 30.06.2015 року.

Зі змісту пункту 4 Положення № 460 вбачається, що згідно покладених на Мінінфраструктури завдань, Міністерство затверджує:

- порядок установлення аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів в аеропортах України;

- аеропортові збори за обслуговування повітряних суден і пасажирів в аеропортах України.

Відповідно до загальних положень Статуту ДП "МА "Львів" ім. Данила Галицького", затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 29.11.2016 року № 423, Аеропорт є державним комерційним підприємством цивільної авіації, яке засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Пунктами 3.1., 3.2. статті 3 Статуту визначено, що Аеропорт є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність на основі і відповідно до чинного законодавства України та цього Статуту, який затверджується уповноваженим органом управління.

Аеропорт має право в порядку, встановленому законодавством України, укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов'язки, бути позивачем і відповідачем, третьою особою в суді, господарському, третейському суді (п. 3.6. статті 3 Статуту).

Згідно положень частини 9 ст. 73 Господарського кодексу України, державні унітарні підприємства діють як державні комерційні підприємства або казенні підприємства.

Частиною 1 статті 73-2 Господарського кодексу України передбачено, що значним господарським зобов'язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов'язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Тобто, значне господарське зобов'язання визначається відповідно до частини першої статті 73-2 Господарського кодексу України не кількістю рейсів, а вартістю послуг, які є предметом такого зобов'язання, що повинно становити 10 і більше відсотків вартості активів ДП "МА "Львів" ім. Данила Галицького" за даними останньої фінансової звітності.

Разом з тим, у позовній заяві МАУ або у додатках до неї відсутні будь-які розрахунки із посиланням на дані фінансової звітності Аеропорту та вартість послуг, яку визначено у спірному правочині, а тому підстави для визнання недійсною згоди Мінінфраструктури відсутні.

Таким чином, враховуючи наявні у матеріалах справи фактичні лані, доводи та докази сторін, які було оцінено судом за своїм внутрішнім переконанням, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії Укрїани" необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору відносяться на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів, імені Данила Галицького" відмовити.

2. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" до Компанії Ryanair DAC (Авіакомпанії "РайянЕйр") відмовити.

3. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" до Міністерства інфраструктури України відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 14.12.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко