ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017р. Справа № 917/2012/17

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз",36020, м.Полтава, вул.Козака, 2-а

до Чорнухинської сільської ради, вул.Леніна, 39, смт.Чорнухи, Чорнухинський район, Полтавська область, 37100

про стягнення 2 545,34 грн

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 70 від 15.12.2016р.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позов про стягнення 2 545,34 грн заборгованості по договору № 10-53/15/2014 від 18.02.2014 року на виконання проектно пошукових робіт, у тому числі: 1191,30 грн. основного боргу, 127,00 грн. 3% річних, 1227,04 грн. інфляційних втрат.

14.12.2017р. представником позивача подані письмові пояснення щодо дати виникнення грошового зобов"язання у відповідача.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав у встановлені договором строки свої договірні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать матеріали справи, відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смирнова проти України»).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача та за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 ГПК України.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Між Чорнухинською селищною радою (Замовник) та ПАТ "Полтавагаз" (Виконавець) укладено договір № 10-53/15/2014 від 18.02.2014 року на виконання проектно пошукових робіт (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору визначено, Підрядник бере на себе зобов'язання на проведення проектно-пошукових робіт по даному Договору, а Замовник зобов'язується прийняти результат таких робіт і сплатити вартість виконаних робіт згідно кошторису.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що за виконання робіт Замовник сплачує 1191,30 грн., у тому числі ПДВ 198,55 грн. Оплата за виконані роботи по даному Договору проводиться Замовником попередньо.

Відповідно до п.3.3 Виконавець зобов'язується не пізніше 5 календарних днів після виготовлення проекту або висновків передати Замовнику результати виконаних робіт, скласти і підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в).

При відсутності зауважень Замовник зобов'язується протягом 5 календарних днів підписати акт приймання-передачі (п. 3.4 договору).

Як зазначає позивач, свої зобов'язання по виконанню проектно-пошукових робіт він виконало належним чином.

В підтвердження цього позивач надав акт приймання виконаних робіт № 3/53/ХХІІ приймання виконаних робіт від 30.04.2014 року у сумі 1191,30 грн.

Відповідно до п.4.2. Договору оплата за виконані роботи проводиться замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника на протязі 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт.

За твердженням позивача, відповідач не виконав зобов"язання по сплаті вартості виконаних робіт в повному обсязі, сума основного боргу становить 1191,30 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить стягнути з відповідача 1191,30 грн. основного боргу, 127,00 грн. 3% річних, 1227,04 грн. інфляційних втрат.

При прийнятті рішення зі спору суд виходив з наступного.

Предметом зазначеного Договору є виконання робіт, за які відповідач повинен здійснити оплату і саме оплата отриманих послуг формує зміст прав і обов'язків відповідача. Документами, які підтверджують прийняття виконаних робіт, тобто виконання позивачем своїх обов'язків, є акт прийняття виконаних робіт.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору підряду.

За визначенням ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як зазначено в статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За загальним правилом, встановленим в ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов"язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов"язань з оплати вартості наданих послуг.

Факт виконання позивачем покладених на нього Договором зобов'язань підтверджується актом приймання виконаних робіт № 3/53/ХХІІ приймання виконаних робіт від 30.04.2014 року у сумі 1191,30 грн.

Відповідно до п.4.2. Договору Відповідно до п.4.2. Договору оплата за виконані роботи проводиться замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника на протязі 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт.

З огляду на положення п.4.2 Договору, 10.05.2014 року є кінцевим терміном повного розрахунку Замовника за Договором.

Станом на день прийняття рішення доказів сплати заборгованості від сторін не надійшло.

За даних обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 1191,30 грн. основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 127,00 грн. 3% річних за період з 11.05.2014 року по 28.11.2017 року та 1227,04 грн. інфляційних втрат за період з 01.06.2014 року по 31.10.2017 року.

Відповідач контррозрахунку заявлених до стягнення розмірів інфляційних та 3% річних не надав, про неправильність проведених позивачем нарахувань суд не повідомляв.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати отриманого товару та проведених проплат), суд прийшов до висновку, що заявлені розміри відповідають вимогам Цивільного кодексу України, не перевищують розрахункових, а тому є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Чорнухинської сільської ради (вул.Леніна, 39, смт.Чорнухи, Чорнухинський район, Полтавська область, 37100, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м.Полтава, вул.Козака, 2-а, ) 1191,30 грн. основного боргу, 127,00 грн. 3% річних, 1227,04 грн. інфляційних втрат, 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.12.2017р.

Суддя Киричук О.А.