РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/19453/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Ойл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай"

про стягнення 64 825,06 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Добріца С.М. (довіреність)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Ойл" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай" (відповідач) 64 825,06 грн., з яких: 55663,63 грн. - основний борг, 9161,43 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором на поставку товару № 23/02 на умовах відстрочення оплати від 23.02.2017 в частині оплати за поставлений товар, у зв'язку із чим, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 55663,63 грн. Внаслідок прострочення грошового зобов'язання, позивачем нарахована пеня у сумі 9161,43 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 порушено провадження по справі № 910/19453/17 та призначено її розгляд на 28.11.2017.

28.11.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 відкладено розгляд справи №910/19453/17 на 12.12.2017.

11.11.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли витребувані судом пояснення та документи по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 12.12.2017 надав суду пояснення по суті позовних вимог, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 12.12.2017 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи були надіслані на юридичну адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення за номером 052 та копіями реєстрів поштових відправлень суду від 10.11.2017, від 01.12.2017.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 12.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Ойл" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай" (покупець) укладено договір на поставку товару № 23/02 на умовах відстрочення оплати (надалі - договір), відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в заявці та погодженої сторонами письмово, в тому числі за допомогою факсимільного або електронного зв'язку. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною або за актом приймання-передачі, які після підписання сторонами мають юридичну силу Специфікації, в розумінні сі. 266 Господарського Кодексу України (п. 1.1.).

Сукупна вартість товару, вказана в видаткових накладних (актах приймання-передачі) складає суму договору (п. 2.1. договору).

Покупець повинен здійснити оплату вартості товару у термін 14 (чотирнадцяти) календарних дня з моменту отримання замовленого товару від постачальника (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору, зобов'язання покупця щодо оплати товару вважаються виконаними у момент зарахування на поточний рахунок постачальника суми, вказаної у видаткових накладних (актах приймання-передачі товару).

Моментом виконання обов'язку постачальника передати товар вважається дата отримання товару покупцем в місці поставки товару, вказаному в п. 3.1. договору, що підтверджується документально шляхом складання видатковою накладної або акту приймання-передачі. Видаткова накладна або акт приймання-передачі підписуються повноважними представниками покупця та постачальника.

В пункті 5.4. договору сторони погодили, що у разі порушення строків оплати замовленої партії товару покупець сплачує на користь постачальника неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Згідно із п. 11.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2017 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час діє договору.

Позивач на виконання умов договору у період з 27.02.2017 по 21.03.2017 згідно із видатковими накладними: № 177 від 27.02.2017, №178 від 27.02.2017, №179 від 27.02.2017, № 182 від 27.02.2017, № 183 від 27.02.2017 № 184 від 27.02.2017, №185 від 27.02.2017, №186 від 27.02.2017, №187 від 27.02.2017, № 192 від 01.03.2017, № 193 від 01.03.2017, № 194 від 01.03.2017, 204 від 02.03.2017, №216 від 03.03.2017, №217 від 03.03.2017, №279 від 20.03.2017, № 280 від 20.03.2017, № 281 від 20.03.2017, № 282 від 20.03.2017, № 283 від 21.03.2017, № 284 від 21.03.2017, № 285 від 21.03.2017, № 286 від 21.03.2017, №287 від 21.03.2017 поставив відповідачу товар на загальну суму 142663,63 грн.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар 87000,00 грн. в загальному розмірі 17900,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Оскільки, відповідач не здійснив погашення заборгованості за поставлений товар, то позивачем заявлено про стягнення з відповідача заборгованості за договором на поставку товару № 23/02 на умовах відстрочення оплати від 23.02.2017 у сумі 55663,63 грн. (142663,63 - 87000,00).

У зв'язку із простроченням грошового зобов'язання, позивач нарахував та заявив до стягнення суму пені у розмірі 9161,43 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 142663,63 грн., що підтверджується видатковими накладними № 177 від 27.02.2017, №178 від 27.02.2017, №179 від 27.02.2017, № 182 від 27.02.2017, № 183 від 27.02.2017 № 184 від 27.02.2017, №185 від 27.02.2017, №186 від 27.02.2017, №187 від 27.02.2017, № 192 від 01.03.2017, № 193 від 01.03.2017, № 194 від 01.03.2017, 204 від 02.03.2017, №216 від 03.03.2017, №217 від 03.03.2017, №279 від 20.03.2017, № 280 від 20.03.2017, № 281 від 20.03.2017, № 282 від 20.03.2017, № 283 від 21.03.2017, № 284 від 21.03.2017, № 285 від 21.03.2017, № 286 від 21.03.2017, №287 від 21.03.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В пункті п. 2.2. договору сторони погодили, що оплата товару здійснюється в строк термін 14 (чотирнадцяти) календарних дні з моменту отримання відповідачем товару.

Відповідачем оплата товару, поставленого за вказаними вище видатковими накладними, здійснена частково в розмірі 87000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем по договору на поставку товару № 23/02 на умовах відстрочення оплати від 23.02.2017 за поставлений у період з період з 27.02.2017 по 21.03.2017 товар становить 55663,63 грн. (142663,63 - 87000,00).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов'язання за договором у розмірі 55663,63 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 55663,63 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені у розмірі 9161,43 грн., нараховану за періоди:

з 13.03.2017 по 22.03.2017, з 13.03.2017 по 31.03.2017 за видатковою накладною № 177 від 27.02.2017;

з 13.03.2017 по 31.03.2017 за видатковою накладною № 178 від 27.02.2017;

з 13.03.2017 по 31.03.2017, з 13.03.2017 по 06.04.2017, з 13.03.2017 по 07.04.2017 за видатковою накладною № 179 від 27.02.2017;

з 13.03.2017 по 07.04.2017 з 13.03.2017 по 13.04.2017 за видатковою накладною №182 від 27.02.2017;

з 13.03.2017 по 13.04.2017 за видатковими накладними № 183, № 184, №185 від 27.02.2017;

з 13.03.2017 по 13.04.2017, з 13.03.2017 по 14.04.2017 за видатковою накладною №186 від 27.02.2017;

з 13.03.2017 по 14.04.2017, з 13.03.2017 по 20.04.2017 за видатковою накладною №187 від 27.02.2017;

з 15.03.2017 по 20.04.2017 за видатковими накладними № 192, № 193, №194 від 01.03.2017;

з 16.03.2017 по 20.04.2017 за видатковою накладною №204 від 02.03.2017;

з 17.03.2017 по 20.04.2017 за видатковими накладними № 217, № 216 від 03.03.2017;

з 03.04.2017 по 20.04.2017, з 03.04.2017 по 21.04.2017 за видатковою накладною №279 від 20.03.2017;

з 03.04.2017 по 21.04.2017, з 20.04.2017 по 17.05.2017, з 03.04.2017 по 19.05.2017, з 03.04.2017. по 31.05.2017 за видатковою накладною №280 від 20.03.2017;

з 03.04.2017 по 31.05.2017, з 03.04.2017 по 02.06.2017, з 03.04.2017 по 06.06.2017 за видатковою накладною №281 від 20.03.2017;

з 03.04.2017 по 06.06.2017 за видатковою накладною №282 від 20.03.2017;

з 04.04.2017 по 06.06.2017, з 04.04.2017 по 04.10.2017 за видатковою накладною №283 від 21.03.2017;

з 04.04.2017 по 04.10.2017 за видатковими накладними №284, №285, №286, №287 від 21.03.2017;

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за поставлений позивачем товар, передбачена у п. 5.4. договору, відповідно до якого за порушення строків оплати замовленої партії товару відповідач сплачує на користь постачальника неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Окрім того, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

З розрахунку пені вбачається, що позивачем допущено помилки щодо початку прострочення грошового зобов'язання та при нарахуванні пені враховано дні оплати суми заборгованості.

За таких обставин, вірними періодами нарахування пені є:

з 14.03.2017 по 21.03.2017, з 22.03.2017 по 30.03.2017 за видатковою накладною № 177 від 27.02.2017;

з 14.03.2017 по 30.03.2017 за видатковою накладною № 178 від 27.02.2017;

з 14.03.2017 по 30.03.2017, з 31.03.2017 по 04.04.2017, 05.04.2017 за видатковою накладною № 179 від 27.02.2017;

з 14.03.2017 по 05.04.2017 з 06.04.2017 по 11.04.2017 за видатковою накладною №182 від 27.02.2017;

з 14.03.2017 по 11.04.2017 за видатковими накладними № 183,№ 184, №185 від 27.02.2017;

з 14.03.2017 по 11.04.2017, з 12.04.2017 по 13.04.2017 за видатковою накладною №186 від 27.02.2017;

з 14.03.2017 по 13.04.2017, з 14.04.2017 по 19.04.2017 за видатковою накладною №187 від 27.02.2017;

з 15.03.2017 по 19.04.2017 за видатковими накладними № 192, № 193, №194 від 01.03.2017;

з 16.03.2017 по 19.04.2017 за видатковою накладною №204 від 02.03.2017;

з 17.03.2017 по 19.04.2017 за видатковими накладними № 217, № 216 від 03.03.2017;

з 04.04.2017 по 19.04.2017, за 20.04.2017 за видатковою накладною №279 від 20.03.2017;

з 04.04.2017 по 20.04.2017, з 20.04.2017 по 16.05.2017, з 17.05.2017 по 18.05.2017, з 19.05.2017. по 30.05.2017 за видатковою накладною №280 від 20.03.2017;

з 04.04.2017 по 30.05.2017, з 31.05.2017 по 01.06.2017, з 02.06.2017 по 05.06.2017 за видатковою накладною №281 від 20.03.2017;

з 04.04.2017 по 05.06.2017 за видатковою накладною №282від 20.03.2017;

з 04.04.2017 по 05.06.2017, з 06.06.2017 по 04.10.2017 за видатковою накладною №283 від 21.03.2017;

з 04.04.2017 по 04.10.2017 за видатковими накладними №284, №285, №286, №287 від 21.03.2017.

За перерахунком суду, сума пені становить 9079,75 грн. у зв'язку із чим вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Ойл".

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, будинок 5, ідентифікаційний код 39537147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Ойл" (02068 м. Київ, вул. Ахматової, будинок 6, квартира 32, ідентифікаційний код 40627579) 55663,63 грн. - основного боргу, 9079,75 грн. - пені та витрат зі сплати судового збору у розмірі 1597,98 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2017.

Суддя С.О. Турчин