КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. справа№ 910/7122/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Власова Ю.Л.

секретар Ковальчук Р.Ю.;

за участю

представників: позивача - Подольський В.О.;

відповідача - не з`явилися;

третьої особи-1 - не з`явилися;

третьої особи-2 - Русскіна О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс"

на рішення Господарського суду м. Києва від 03.07.2017 р.

у справі № 910/7122/17 (суддя - Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс"

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

треті особи 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс"

2. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" (далі - позивач) звернулося з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач) про зобов'язання включити кредиторські вимоги позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Позов обгрунтовано тим, що за договором відступлення права вимоги (цесії) № 2 від 20.07.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" право вимоги сплати коштів за договором банківського рахунку № 142/25 від 19.09.2014 р. у розмірі 205510,80 грн. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії та початком процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" позивач звернувся до відповідача з кредиторською вимогою на вказану суму, однак останній не визнав право вимоги позивача та не включив його вимогу до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.05.2017 р. порушено провадження у справі № 910/7122/17.

Ухвалою від 01.06.2017 р. залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" - на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.07.2017 р. у справі № 910/7122/17 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що відступлення права вимоги за договором № 2 від 20.07.2015 р. відбулося у повній відповідності до вимог, встановлених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України. Також заявник вказує на те, що договором банківського рахунку не встановлено обмежень стосовно відступлення права вимоги повернення грошових коштів, що містяться на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" прийнято до провадження у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий суддя), Андрієнко В.В., Власов Ю.Л. та призначено до розгляду на 28.11.2017 р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні скарги позивача та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 р. розгляд справи відкладено до 14.12.2017 р. у зв`язку з неявкою представників третьої особи-1.

У засідання суду, призначене на 14.12.2017 р., представники відповідача та третьої особи-1 не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялися належним чином.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Наведене також не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи-2, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається з матеріалів даної справи та встановлено судом першої інстанції, 19.09.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" (клієнт) укладено договір банківського рахунку № 142/25, згідно з п. п. 1.1, 1.2 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 9144 у національній валюті України та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з діючими на момент надання послуг тарифами банку. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що ознайомлений з діючими на момент укладення цього договору тарифами та не має жодних заперечень щодо них. Банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком.

Відповідно до п. п. 3.2.1 та 3.3.2 договору банківського рахунку клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами на рахунку з дотриманням вимог законодавства України. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта перераховувати з рахунку грошові кошти у межах залишку грошових коштів на рахунку.

Листами від 21.11.2014 р., 01.12.2014 р., 04.12.2014 р., 05.12.2014 р. та 16.12.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" повідомляло банк про невиконання останнім ряду платіжних доручень щодо перерахування коштів контрагентам. Також клієнт зазначив про порушення банком умов договору банківського рахунку та просив усунути вказані порушення.

Також, 19.02.2015 р. клієнт направив банку претензію, у якій повідомив про порушення банком законодавства та умов договору банківського рахунку, що призвели до накладення на клієнта штрафних санкцій з боку його контрагентів та порушення його господарської діяльності, у тому числі, завдання збитків.

Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" лист № 2933, яким повідомлено про запровадження у банку тимчасової адміністрації.

У подальшому, 20.07.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" (новий кредитор) укладено договір № 2 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до п. 1.1 якого первісним кредитором у ПАТ "Дельта банк" (боржник), який постановою Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 р. визнаний неплатоспроможним і стосовно нього введена тимчасова адміністрація, був відкритий та використовувався поточний рахунок № 9144/980, на якому на момент підписання даного договору знаходяться грошові кошти первісного кредитора у сумі 205510,80 грн. Первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває права вимоги до боржника на належні первісному кредитору грошові кошти у розмірі 205510,80 грн., що знаходяться на рахунку.

За цим договором новий кредитор з моменту набуття чинності даним договором одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному у п. 1.1 цього договору. До нового кредитора переходить право на стягнення будь-яких штрафних санкцій з боржника (п. п. 1.2, 1.3 договору про відступлення права вимоги).

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 зазначеного договору право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами у сумі 49500,00 грн (ціна договору), яку новий кредитор сплачує первісному кредитору у порядку, передбаченому п. 2.2 цього договору. Новий кредитор протягом 10 робочих днів з дати набуття чинності цим договором сплачує первісному кредитору ціну договору шляхом безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок або шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси підприємства у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником його обов'язків. Первісний кредитор не вправі вчиняти дії, спрямовані на зменшення обсягу права вимоги, зазначеному у п. 1.1 цього договору, без письмової згоди нового кредитора. (п. п. 3.1, 3.2 договору відступлення права вимоги).

Пунктом 4.2 договору передбачено обов'язок первісного кредитора належним чином повідомити боржника про відступлення права вимоги. Первісний кредитор зобов`язаний не змінювати залишок на рахунку та постійно забезпечувати наявність залишку на рахунку у розмірі, зазначеному у п.1.1 договору.

Згідно акту № 1 від 20.07.2015 р. прийому-передачі документів за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 20.07.2015 р. первісний кредитор передав новому кредитору наступні документи, що передбачені договором про відступлення права вимоги: договір банківського рахунку №142/25 від 19.09.2014 р., угоду банківського обслуговування в системі клієнт-банк № YOSO-9P79PS від 22.09.2014 р., листи ТОВ "Гальва Елементс" до відповідача, претензію та лист ПАТ "Дельта Банк" № 2933.

Листом від 24.07.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" повідомило Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про укладення договору відступлення права вимоги та про передачу права вимоги грошових коштів у сумі 205510,80 грн, що знаходяться на рахунку клієнта, Товариству з обмеженою відповідальністю "Шивлавс".

Також, 23.10.2015 р. позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича з кредиторською вимогою на суму 205510,80 грн, що отримана останнім 26.10.2015 р. Крім цього, позивач звернувся до відповідача з листом від 07.12.2015 р., у якому просив повідомити про результати розгляду кредиторської вимоги.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович направив позивачу відповідь № 9992 від 14.12.2016 р., у якій зазначив, що зміна кредитора у правовідносинах за договором банківського рахунку відбуватись не може, тому кредиторська вимога не була акцептована та не включена до реєстру кредиторів банку. При цьому, відповідач також зазначав, що позивачу було надано відповідь ще 04.08.2015 р. за № 6355. Однак позивач повідомив відповідача, що товариство не отримувало лист № 6355 від 04.08.2015 р. Тому відповідач повторно направив Товариству з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" копію вищевказаного листа супровідним листом № 91 від 10.01.2017 р.

Окрім цього, судом прешої інстанції також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 р. "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 р. "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". З 03.03.2015 р. у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" строком на три місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р. включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 р. продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" до 02.10.2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 р. "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно цього рішення розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва, виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (ст. 515 ЦК України).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

За висновком місцевого господарського суду кошти з рахунку клієнта можуть бути списані тільки за його розпорядженням, або за рішенням суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом.

Колегія суддів вважає правомірним твердження суду першої інстанції стосовно того, що укладення договору відступлення права вимоги на кошти, розміщені на рахунку клієнта, не призвело до виникнення грошових зобов'язань у банку перед новим кредитором з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, за умовами договору банківського рахунку банк відкрив Товариству з обмеженою відповідальністю "Гальва Елементс" поточний рахунок № 29144.

Відповідно до п. 3.2 даного договору клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку з дотриманням вимог законодавства України, вимагати своєчасного та повного здійснення розрахунків за його платіжними документами та надання інших, обумовлених цим договором послуг. Банк зобов`язаний своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта згідно з вимогами законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України, за розпорядженням клієнта перераховувати грошові кошти у межах залишку грошових коштів на рахунку, зараховувати грошові кошти на рахунок тощо (п. 3.3 договору).

Відповідно до положень Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку; кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань; розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ст. 55 цього закону).

Закон України "Про переказ коштів та платіжні системи в Україні" визначає, що розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами (п. 1.37 ст. 1 закону). Пунктом 6.3 ст. 6 та пунктом 7.1.2 ст. 7 вказаного закону визначено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу (ст. 16 закону).

Ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Ініціювання переказу проводиться шляхом: подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа, подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі, подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу, використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі, подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні, надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання, внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв (ст. ст. 16, 21 Закон України "Про переказ коштів та платіжні системи в Україні").

Статтею 22 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено порядок ініціювання переказу за допомогою розрахункових документів. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені цим законом, для ініціювання переказу. Платіжна вимога застосовується у випадках, коли ініціатором переказу виступає стягувач або, при договірному списанні, обтяжувач чи отримувач.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 р., банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки. Поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією інструкцією. Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї інструкції. Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку України, внутрішніми положеннями банку тощо). Банк може відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. п. 1.4-1.7, 1.9 зазначеної інструкції).

Згідно з п. п. 2.7, 18.1, 18.7, 18.11, 18.13 інструкції, якщо в процесі обслуговування рахунку власник рахунку надає право розпорядження рахунком новому представникові, то банк зобов'язаний ідентифікувати та верифікувати нового представника в порядку, установленому цією главою. Усі юридичні особи незалежно від форм власності та їх відокремлені підрозділи подають картку із зразками підписів і відбитками печатки. У картку включаються зразки підписів осіб, яким відповідно до законодавства України та установчих документів юридичної особи надано право розпорядження рахунком і підписування розрахункових документів та зразок відбитка печатки (за наявності). У картці зазначаються повне та скорочене найменування власника рахунку, його місцезнаходження, номер телефону, назва організації, якій клієнт адміністративно підпорядкований, ідентифікаційний код цього клієнта або реєстраційний (обліковий) номер платника податків. Уповноважений працівник банку зазначає в картці номер рахунку. Справжність підписів представників юридичної особи в картці засвідчуються нотаріально або підписом першого керівника або його заступника та відбитком печатки організації, якій клієнт адміністративно підпорядкований. У населених пунктах, де немає нотаріусів, справжність підписів представників юридичної особи в картці засвідчується уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. У разі заміни або доповнення хоча б одного з підписів подається нова картка із зразками підписів усіх осіб, які мають право першого або другого підпису, засвідчена в установленому порядку.

Тобто, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка даною інструкцією не передбачено.

Разом з цим, позивач не є платником, стягувачем або, при договірному списанні, обтяжувачем чи отримувачем коштів за банківським рахунком. При цьому, у матеріалах даної справи відсутні документи, що підтверджують ініціювання третьою особою переказу на користь позивача, або інші документи, встановлені діючим законодавством, які підтверджують наявність у позивача права вимоги до відповідача з договором банківського рахунку. Отже, банк позбавлений можливості виконувати розпорядження позивача за поточним рахунком, власником якого є третя особа, позивач не є стороною договору банківського рахунку та не є власником рахунку. Отже, останній не має права вимагати кошти за рахунком іншої особи.

Враховуючи викладене вище, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" не виникло грошових вимог до банку за поданою кредиторською вимогою. Повідомлення третьою особою відповідача про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку не є допустимим доказом, що підтверджує виникнення зобов`язань банку перед позивачем по сплаті грошових коштів за договором банківського рахунку, власником якого є третя особа.

При цьому, судом першої інстанції враховано приписи ст. 515 ЦК України, де зазначено про заборону відступлення права вимоги щодо зобов'язань, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, оскільки договір банківського рахунку є індивідуалізований та нерозривно пов'язаний з особою - власником рахунку. Укладення правочину про відступлення права вимоги на кошти, розміщені на поточному рахунку власника рахунку іншій особі не тягне наслідків стосовно заміни кредитора у зобов`язанні для відповідача, оскільки позивачем не вчинено жодних дій, спрямованих на заміну кредитора у зобов`язанні, передбачені Законами України "Про банки та банківську діяльність", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах та самим договором банківського рахунку № 142/25 від 19.09.2014 р.

При цьому, місцевим господарським судом правомірно відхилено доводи позивача стосовно того, що відповідач знаходиться на стадії ліквідації, оскільки такі доводи не спростовують обов`язковість вимог діючого законодавства щодо порядку відкриття, використання та закриття рахунків.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 4 ст. 44 цього закону Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Положеннями ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Відповідно до п. 5-4 ч. 1 ст. 2 закону кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Позивач звернувся до відповідача з кредиторською вимогою 23.10.2015 р. у межах строку, передбаченого ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" для такого звернення. Однак, оскільки встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" не є кредитором банку, у останнього відсутні права кредиторської вимоги згідно умов договору про відступлення права грошової вимоги від 20.07.2015 р. за договором банківського рахунку.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Товариством з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" не доведено обставин, наявність яких відповідно до положень чинного законодавства є підставою для захисту його прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" та скасування рішення Господарського суду м. Києва від 03.07.2017 р.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шивлавс" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 03.07.2017 р. у справі № 910/7122/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/7122/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третім особам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

Ю.Л. Власов