ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.12.2017 Справа № 9/643-05

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Сумигаз на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (надалі ДВС) у справі

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Укрнафта в особі філії Нафтогазовидобувного управління Охтирканафтогаз (м. Охтирка, Сумська область)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Сумигаз (м. Суми)

про стягнення 5734969 грн. 79 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився,

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 30/114 від 30.12.2016,

від ДВС ОСОБА_3, довіреність № 09-04/06 від 27.01.2017.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.04.2007 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 4182712 грн. 88 коп. боргу, 1777493 грн. 09 коп. інфляційних збитків, 3% річних в сумі 503644 грн. 47 коп., 25500 грн. 00 коп. витрат по державному миту, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.04.2007 на виконання вищезазначеного рішення було видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2007 вищезазначене рішення залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 08.07.2014 задоволено заяву відповідача про розстрочку виконання рішення, розстрочено виконання на 36 місяців (з 01.07.2014 до 01.07.2017), рівномірними щомісячними платежами по 154 092 грн. 11 коп., а в останньому місяці 154 092 грн. 28 коп.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 вищезазначену ухвалу залишено без змін.

13.12.2017 відповідач подав скаргу на дії ДВС, в якій просить суд:

1) скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Сумській області ОСОБА_3, у ВП № 8350059 від 04.12.2017 про стягнення з ПАТ Сумигаз виконавчого збору у розмірі 648 946 грн.84 коп.;

2) скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Сумській області ОСОБА_3, у ВП № 55317125 від 05.12.2017 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВП № 8350059 від 04.12.2017 щодо стягнення з ПАТ Сумигаз виконавчого збору у розмірі 648946 грн. 84 коп.;

3) зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Сумській області ОСОБА_3 вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 8350050 з виконання наказу господарського суду Сумської області № 9/643-05, виданого 27.04.2007 Господарським судом Сумської області.

14.12.2017 розгляд заяви було призначено на 21.12.2017.

Відповідно до п.п.9 ч. 1 ст. 1 Перехідних положень ГПК України, з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-19 від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинністю цією редацією Кодексу.

Згідно ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене, суд здійснює розгляд скарги за правилами ГПК України, з урахуванням змін, які набрали чинності 15.12.2017.

ДВС подав відзив на скаргу, в якому зазначає, що проти скарги заперечує, оскільки державним виконавцем правомірно винесена постанова про стягнення виконавчого збору від 04.12.2017 у виконавчому провадженні № 8350050 та правомірно відкрите виконавче провадження № 55317125.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Як вже зазначалось, на виконання рішення суду по справі був виданий відповідний наказ.

04.07.2007 ДВС було відкрите виконавче провадження з виконання наказу по справі, про що була винесена відповідна постанова.

16.07.2007 ДВС було зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу, у звязку із процедурою погашення заборгованості підприємств ПЕК.

12.03.2013 ДВС було зупинено виконавче провадження, у звязку із порушенням 17.01.2013 провадження у справі про банкрутство ПАТ «Сумигаз».

20.06.2014 відповідач звернувся до суду із заявою про розтрочення виконання рішення по справі.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду Сумської області від 08.07.2014 задоволено заяву відповідача.

01.09.2014 ДВС було зупинене виконавче провадження, у звязку із продовженням процедури погашення заборгованості підприємств ПЕК до 01.01.2016.

23.09.2015 відповідач направив ДВС заяву, в якій повідомив про розтрочку судом виконання рішення.

14.01.2016 від ДВС відповідачу надійшов лист про зобовязання боржника здійснювати щомісячне повідомлення ДВС про сплату.

В 2016-2017 роках скаржник надавав до органу ДВС інформацію про хід виконання рішення суду щодо розтрочки та про залишок боргу.

04.09.2016 позивачем до ДВС було подано заяву про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення фактично виконано в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що 04.12.2017 ДВС була винесена постанови про стягнення з відповідача виконавчого збору у розмірі 648946 грн. 84 коп., а 05.12.2017 - про відкриття виконанвчого провадження з виконання вищезазначеної постанови.

Скаржник вважає постанови ДВС про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження на її виконання такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки дії спрямовані на примусове виконання наказу не вчинялись, а виконання було здійснено позивачем самостійно.

В свою чергу, ДВС в запереченнях зазначає, що дії ДВС відповідають вимогам законодавства, а виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Закону.

Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність самостійно виконати рішення у строк до 7 днів та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягнення з боржника виконавчого збору і витрат.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ч.1, 3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону України «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження згідно ст. 45, 46 Закону Про виконавче провадження витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Заходами примусового виконання рішення відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Судом встановлено, що рішення суду було виконане добровільно.

В той же час, ДВС не подано письмових доказів на підтвердження вчинення будь-яких заходів примусового виконання постанови суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що можливість стягнення з боржника виконавчого збору у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, виникає лише у разі вчинення ДВС заходів примусового виконання рішень, передбачених ст. 32 Закону.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 06.07.2015 по справі №6-785цс15 та від 28.01.2015 по справі №3-217гс14.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість доводів скаржника щодо визнання незаконними постанов ДВС про стягнення виконавчого збору та постанови про відкриття виконавчого провадження з її виконання та їх скасування.

Заперечення ДВС судом до уваги не приймаються, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ДВС не доведено, що вчинялись виконавчі дії з виконання постанови по даній справі.

Стосовно вимоги про зобов'язання ДВС вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 8350050 з виконання наказу господарського суду Сумської області № 9/643-05, виданого 27.04.2007 господарським судом Сумської області, то:

Згідно ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти дії замість державного виконавця (наприклад відкривати чи закінчувати виконавче провадження), але може зобовязати державного виконавця усунути порушення.

Враховуючи, що судом встановлено, що борг відповідачем сплачено, то суд зобовязує державного виконавця усунути порушення, шляхом виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 234, 235, 240, 340, 342, 343 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. Скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Сумигаз на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити.

2. Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Сумській області ОСОБА_3, у ВП № 55317125 від 05.12.2017 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВП № 8350059 від 04.12.2017 щодо стягнення з ПАТ Сумигаз виконавчого збору у розмірі 648946 грн. 84 коп.

3. Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Сумській області ОСОБА_3, у ВП № 55317125 від 05.12.2017 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВП № 8350059 від 04.12.2017 щодо стягнення з ПАТ Сумигаз виконавчого збору у розмірі 648946 грн. 84 коп.

4. Зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Сумській області ОСОБА_3 усунути порушення, шляхом вчинення дій встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

5. Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Сумській області повідомити суд і заявника про виконання даної ухвали, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 345 ГПК України).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 26.12.2017.

Суддя О.Ю. Резніченко