ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року Справа № 904/12552/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: Кондратенко Д.А., представник, довіреність №007.1Др-57-1217 від 01.12.2017;

від відповідача: Беркутов О.П., представник, довіреність №83 від 16.08.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2017 у справі №904/12552/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м. Дніпро

до Дніпропетровського обласного територіального відділення

Антимонопольного комітету України, м. Дніпро

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2017 скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 у справі №904/12552/16 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.05.2016, якими позов було задоволено повністю, та передано справу на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

При новому розгляді справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 (суддя Воронько В.Д.) у задоволенні позову відмовлено. Стягнено з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України витрати по сплаті судового збору - 3169,40 грн; витрати по сплаті судового збору - 1378 грн покладено на позивача.

Рішення суду мотивоване відсутністю підстав для визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.12.2016 №40/01-14/06-16 по справі №36/06-03-1/16, оскільки воно прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права в межах повноважень територіального відділення та висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, відповідають обставинам справи.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- суд застосував норми Кодексу газорозподільних систем, які не були чинними на час виникнення спірних правовідносин;

- суд не взяв до уваги докази щодо виникнення аварійної ситуації та неможливості відновлення газопостачання після пожежі;

- суд визнав встановленими обставини, які не підтверджені доказами;

- матеріали справи не містять доказів, що споживач усунув порушення та звертався з письмовим зверненням до позивача про відновлення газопостачання;

- позивач не встановлював споживачу окремого чи такого, що суперечить законодавству, порядку відновлення газопостачання;

- дії позивача не є зловживанням монопольним становищем на ринку, а відповідають вимогам нормативно-правових актів у сфері газопостачання;

- суд не надав належної оцінки в частині визначення відповідачем розміру штрафу, максимальна сума штрафу нічим не обґрунтована.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.

В судовому засіданні 13.12.2017 повноважний представник Позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник Відповідача проти апеляційної скарги заперечив, вважає, що судове рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем були порушені вимоги законодавства про захист економічної конкуренції. Відповідачем було встановлено, що ПАТ «Дніпрогаз» обумовило можливість відновлення газопостачання споживачу встановленням додаткових, не передбачених законодавством зобов'язань, у вигляді збору погоджень різних служб ПАТ «Дніпрогаз» у заяві «бігунок» на підключення газопостачання, що призвело до ущемлення його інтересів - споживач тривалий час без об'єктивних причин не отримував послуги газопостачання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 06.12.2016 адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №36/06-03-1/16 прийнято рішення №40/01-14/06-16, яким визнано Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" суб'єктом господарювання, який протягом 2015 року, поточного періоду 2016 року займав монопольне (домінуюче) становище на ринку розподілу природного газу в територіальних межах міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка, Перше травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське та радгоспу "Дзержинець") Дніпропетровської області; визнано дії останнього щодо встановлення відмінного від визначеного законодавством порядку відновлення газопостачання споживачу Зиковій Н.П., що мешкає за адресою: вул. Ужгородська, 7, м. Дніпро, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом другим статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до обмеження інтересів споживача, які були б неможливими за умов існування конкуренції на ринку та накладено штраф у розмірі 68 000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" (надалі позивач) звернулось до господарського суду з даним позовом про визнання недійсним цього рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Право на оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України передбачено ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до ст. 59 цього Закону підставами для зміни, скасування, визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, якщо це призвело до прийняття неправильного рішення.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення відповідача, дії Товариства були кваліфіковані територіальним відділенням Антимонопольного комітету України за ознаками пункту 2 статті 50 та частини першої статті 13 Закону.

Згідно з цими нормами порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем; зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13).

Вказані порушення територіальне відділення Антимонопольного комітету України вбачало у вчиненні позивачем дій із встановлення від визначеного законодавством порядку відновлення газопостачання Споживачу.

Зокрема, в оскаржуваному рішенні встановлено, що Позивач здійснює свою діяльність на підставі ліцензій, виданих Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, щодо розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ у межах території міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім названих сіл та радгоспу) Дніпропетровської області. За результатами дослідження регіонального ринку надання населенню послуг з газопостачання територіальне відділення АМК дійшло висновку, що у 2015 році та в поточному 2016 році на ринку розподілу природного газу у вказаних територіальних межах становище Товариства мало ознаки монопольного (домінуючого), зважаючи на відсутність на цьому ринку у нього жодних конкурентів.

14.11.2015 на адресу аварійно-диспетчерської служби позивача надійшов виклик про пожежу за адресою споживача Зикової Н.П. - м. Дніпропетровськ вул. Ужгородська, 7, у зв'язку з чим їй було припинено газопостачання шляхом встановлення заглушок на всі газові прилади, про що складено акт №1384 (а.с.46, 134).

Розслідуванням також встановлено, що споживач звернулася 16.11.2015 до позивача із заявою про відновлення газопостачання, але їй було видано заяву - "бігунок", форма якої передбачала погодження споживачем відновлення газопостачання з різними службами Товариства. Форма заяви містила вимоги стосовно відповідного узгодження, що, на думку споживача, призвело до обмеження її інтересів, оскільки пов'язані з цим дії потребували додаткового часу, у зв'язку з чим вона тривалий час не отримувала послуги газопостачання (газопостачання було відновлено 11.07.2016), тобто Товариство висунуло до споживача додаткові вимоги, не передбачені чинним законодавством, для відновлення газопостачання.

Надання споживачам бланків таких заяв підтверджено матеріалами справи (а.с. 34, 201).

Відповідно до п.п. 6, 7, 9 Правил надання населенню послуг з газопостачання, що були чинними на час виникнення спірних відносин, та положення яких кореспондуються із п. 6 гл.7 р. У1 Кодексу газорозподільчих систем, що набрав чинності 27.11.2015, газопостачання на об'єкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється, зокрема, у випадку ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного, екологічного характеру, та проведенням ремонтно-відновлювальних робіт. Відновлення газопостачання здійснюється газорозподільним підприємством протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих його неправомірними діями газопостачальному чи газорозподільному підприємству.

В акті №1384 на припинення газопостачання, який було складено за адресою споживача від 14.11.2015, у графі "Причины отключения газа" зазначено "пожар в доме №7", будь-які інші причини припинення газопостачання (порушення) в акті відсутні, а в акті на відновлення газопостачання споживачу від 11.07.2016 №1392 не зафіксовано факту усунення порушень, графа "Причины отключения газа" не заповнена. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що за адресою споживача, станом на дату припинення, були виявлені порушення, які останній мав усунути (або усунув) для відновлення газопостачання.

Як встановлено розслідуванням відповідача та підтверджується матеріалами справи, пожежа не була пов'язана з експлуатацією системи газопостачання. Посилання позивача, що в «результаті пожежі була порушена цілісність димових та вентиляційних каналів, при обстеженні системи газопостачання на об'єкті споживача співробітниками АДС було виявлено пошкодження газових приладів та відсутність вільного доступу до пристрою для відключення на газопроводі-вводі в будинок, який знаходиться у прибудованому приміщенні» не знайшли свого підтвердження в ході розслідування територіального відділення Антимонопольного комітету України та не підтверджено матеріалами справи.

Після отримання заяви на відновлення газопостачання, ПАТ "Дніпрогаз" не вжило заходів щодо відновлення газопостачання споживачу у дводенний термін у місті, як було передбачено Правилами та Кодексом газорозподільних систем, обмежившись наданням споживачу заяви "бігунок", яка передбачала вчинення останнім дій, що не передбачені нормами чинного законодавства у вигляді збору погоджень різних служб ПАТ "Дніпрогаз" на підключення газопостачання.

За наведених обставин та аналізу правових норм суд доходить висновку, що для відновлення газопостачання споживачу законодавець передбачив умову, зокрема в даному випадку, усунення порушень. Втім, жодних документів, що порушення з боку споживача існували та не були усунені на час звернення 16.11.2015 за відновленням газопостачання позивач не надав.

Наведені судом норми не містять вимог, що для відновлення газопостачання необхідна наявність висновків п'яти служб газопостачальника, які зазначені в бланку заяви, яку позивач надає споживачам, та що такі висновки повинен отримати саме споживач.

Факт висування вимог до споживача у вигляді оформлення заяви за визначеною позивачем формою - "бігунок" з погодженням відновлення газопостачання з різними службами ПАТ "Дніпрогаз" доведено та підтверджено матеріалами справи. Позивачем також підтверджена наявність такого "бігунка", що фактично є підтвердженням встановлення останнім відмінного від визначеного законодавством порядку відновлення газопостачання споживачу.

Суд погоджується з доводами відповідача та зазначає, що такі дії Товариства ущемляють інтереси споживача, оскільки газопостачання за його адресою не було відновлено в установлений законодавством строк, а необхідність збору підписів різних служб ПАТ "Дніпрогаз" значно затягує та ускладнює процес відновлення газопостачання. До того ж, порушення зі сторони споживача не було зафіксовано позивачем належним актом ані в день аварійної ситуації (14.11.2015), ані в день звернення до оператора ГРМ з заявою про відновлення газопостачання (16.11.2015). Акт про порушення за адресою споживача було складено лише 22.04.2016, а порушень ПБСГУ у вигляді руйнування димо-вентиляційних каналів у будинку громадянкою Зиковою Н.П. станом на 16.11.2015 не зафіксовано, а як наслідок і підстави для не відновлення газопостачання були відсутні.

Відповідачем у своєму рішенні доведено, що ПАТ "Дніпрогаз" обумовило можливість відновлення газопостачання споживачу встановленням додаткових, не передбачених законодавством зобов'язань, у вигляді збору погоджень різних служб ПАТ "Дніпрогаз" у заяві "бігунок" на підключення газопостачання, а відтак встановило відмінний від визначеного законодавством порядок відновлення газопостачання споживачу, що призвело до ущемлення його інтересів. Споживач тривалий час без об'єктивних причин не отримував послуги газопостачання.

Вказані дії були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, оскільки за умов існування значної конкуренції на ринку відбувалося б змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття переваг над іншими учасниками ринку завдяки власним досягненням. В дослідженій територіальним відділенням ситуації, виключно завдяки ринковій владі монополіста та відсутності альтернативи у споживачів, ПАТ "Дніпрогаз" висуває незаконні вимоги до споживачів по погодженню заяви-"бігунка".

За встановлених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №36/06-03-1/16 відповідає вимогам чинного законодавства та встановленим фактичним обставинам у справі, та відсутні підстави, передбачені ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для його зміни, скасування чи визнання недійсним, а в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо доводів апелянта колегія суддів їх відхиляє, з огляду на наступне. Апелянт посилається на те, що при прийнятті спірного рішення відповідачем допущено неправильне застосування норм матеріального права, а висновки, викладені в ньому, не відповідають обставинам справи. Втім, вказані його доводи спростовані встановленими вище судом обставинами, посилання суду першої інстанції на положення п. 6 гл.7 р. У1 Кодексу газорозподільчих систем не вплинуло на правильність вирішення спору по суті, оскільки вказані положення Кодексу ГРМ відповідають положенням п.п. 6, 7, 9 Правил надання населенню послуг з газопостачання, що були чинними на час виникнення спірних відносин.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вказане порушення передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірі до 10 відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, послуг) за останній звітний період, що передував року, за який накладається штраф. Згідно оскаржуваного рішення відповідача при визначенні розміру штрафу ним враховано порушення законодавства, що носить непоодинокий характер, та призвело до ущемлення інтересів побутового споживача, та відповідачем не доведено обставин, які б пом'якшували його відповідальність. Тому суд не знаходить порушень щодо визначення розміру штрафу та доводи апелянта відхиляє.

Судом першої інстанції також вірно здійснено розподіл судових витрат у справі, що відповідає положенням ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати по даній апеляційній скарзі покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2017 у справі №904/12552/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2017 у справі №904/12552/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складений 18.12.2017.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна