ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа № 911/3196/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/3196/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія-Пак», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп»,

м. Ірпінь

про стягнення 170 937,24 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 05.10.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 16.05.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Асканія-Пак» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (відповідач) про стягнення 170 937,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 11028857/89-П від 01.02.2015, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 170 937,24 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2017 порушено провадження у справі № 911/3196/17 та призначено її до розгляду на 15.11.2017.

В подальших судових засіданнях 15.11.2017 та 29.11.2017 судом оголошувалась перерва до 29.11.2017 та 06.12.2017 відповідно.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові письмові пояснення № 22/11/17 від 22.11.2017, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи №22/11/17 від 22.11.2017 та заява про зменшення розміру позовних вимог № 05/12/17 від 05.12.2017.

Зменшуючи розмір позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 133 034,15 грн., у звязку з чим судом розглядаються вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог про стягнення з відповідача 133 034,15 грн.

Поміж цим, надаючи додаткові пояснення, позивач зазначав про технічну помилку допущену при оформлені позовної заяви, зокрема, в частині номера договору, вказавши, що вірний номер договору, за неналежне виконання відповідачем якого звернувся позивач - 11028857.

Разом з тим, 15.11.2017 відповідачем через канцелярію суду поданий відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Так, заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що видаткові накладні додані до позовної заяви, як доказ поставки товару оформлені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія-Пак» (позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (відповідач, покупець) укладений Договір № 11028857, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених договором, та у відповідності із замовленням покупця поставити товар, а покупець зобовязався прийняти такий товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації. Поставка товару здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації через мережу магазинів «Фуршет». Постачальник зобовязується приймати участь у заходах по стимулюванню збуту його товарів, а також приймати участь у виписку рекламно-інформаційних матеріалів на умовах, визначених договором.

Товар поставляється постачальником у відповідності до замовлень покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, визначений у замовлені. Замовлення можуть надаватись постачальником письмово, по факсу, електронній пошті або в інший формі, прийнятній для сторін. Пунктом поставки товару є склад покупця, адреса якого вказана у замовлені. Поставка товару здійснюється силами постачальника. Витрати з транспортування несе постачальник. Датою поставки товару є дата отримання покупцем товару на складі покупця (п.п. 3.1, 3.2, 3.4 договору).

Оплата товару здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 30 днів (п. 7.9 договору).

Не рідше, ніж кожні 3 місяця, з моменту укладення договору, сторони зобовязані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки взаєморозрахунків підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу (п. 7.13 договору).

Кожний місяць, з моменту укладення договору, не пізніше 10 числа наступного місяця, сторони зобовязані підписувати всі первинні документи та інші документи (п. 7.14 договору).

Договір набирає сили з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2018 (п. 10.1 договору).

Так, позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе згідно з умовами договору зобовязання поставивши відповідачу товару, згідно з видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Разом, з тим поставка товару відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними, згідно з якими замовником та вантажовідправником значиться - товариство з обмеженою відповідальністю «Асканія-Пак», вантажоодержувачем - товариство з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп».

Вказані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписані в двосторонньому порядку та скріплені печатками та штампами сторін, що підтверджує прийняття товару без зауважень по кількості та якості.

Підписання покупцем видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції і є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Однак, відповідач в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань вартість отриманого товар сплатив лише частково, вартість товару в сумі 133 034,15 грн. залишена відповідачем не сплаченою та не повернутою.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару.

Зважаючи на положення законодавства, договір поставки має однозначно відплатний характер.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже було зазначено, з умов договору випливає, що оплата товару здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 30 днів (п. 7.9 договору).

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами № 186/17 від 05.09.2017 та від 01.10.2017, здійснити оплату вартості отриманого товару. Факт направлення вказаних вимог підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист від 11.09.2017 та 12.10.2017, а також фіскального чеку № 8641 від 12.10.2017.

Однак вимоги позивача залишена відповідачем без відповіді та повного задоволення, як щодо оплати товару, так й щодо його повернення або надання інформації про його реалізацію.

Слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження обставин дійсної наявності товару у відповідача та неможливості його реалізації або звернень відповідача щодо повернення нереалізованого товару.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Крім того, слід врахувати, що метою укладення договору поставки є отримання товару покупцем та отримання грошових коштів постачальником, тому укладаючи такий договір, позивач розраховував на отримання оплати за поставлений товар і добросовісну поведінку зі сторони відповідача, яка мала б полягати у повному розрахунку за отриманий товар, а у випадку дійсної нереалізації товару - на його повернення, що визначено пунктом 3.2 договору.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повідомляв позивача про товар, що не реалізовано та звертався з вимогою забрати такий товар, відтак, на момент подання позовної заяви, було наявне право постачальника на отримання вартості товару.

Отже, враховуючи викладене, та той факт, що з моменту поставки товару, який не оплачений відповідачем за вищевказаними видатковими накладними не був повернутий відповідачем, суд вважає, що умова щодо часу реалізації товару за цими видатковими накладними настала, а тому у відповідача виник обов'язок розрахуватись за отриманий товар.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верхового Суду України від 15.03.2017 № 911/4620/15, якщо сторони передбачили в договорі право покупця повернути постачальникові товар у разі нереалізації його покупцем за умови попереднього повідомлення про це постачальника, то нереалізація товару з моменту поставки та невчинення покупцем зі спливом указаного строку передбачених договором дій щодо повернення товару постачальникові, тягне за собою обов'язок покупця оплатити товар.

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК).

Разом з тим, матеріали справи містять акт звірки взаєморозрахунків від 01.12.2017, підписаний між позивачем та відповідачем, згідно з яким сальдо на користь позивач станом на 30.11.2017, становить 133 034,15 грн.

Отже, зважаючи на умови договору, вищевказані положення чинного законодавства та обставини справи, що встановлені судом, суд дійшов висновку, що постачальником зобов'язання за договором виконані належним чином, здійснення господарських операцій, підтверджується первинними документами, виконання цих зобов'язань прийнято відповідачем належним чином, строк виконання обов'язку з повної оплати товару настав, а отже позовні вимоги про стягнення з відповідача 133 034,15 грн. заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Лісова, 6-Г, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія-Пак» (02121, м. Київ, Бориспільське шосе, 41-В, ) 133 034 (сто тридцять три тисячі тридцять чотири) грн. 15 коп. заборгованості та 1 995 (одну тисячу девятсот девяносто пять) грн. 51 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 21.12.2017

Суддя О.О. Христенко