Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

12 грудня 2017 року справа №927/1081/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго»,

вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Комунального підприємства «Водоканал» Ладанської селищної ради,

вул. Миру, 69, смт. Ладан, Прилуцький район,

Чернігівська область, 17583

Про стягнення 414307 грн 67 коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 12.12.2016 №28/6783, начальник відділу правового забезпечення

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 11.09.2017 № б/н, юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача боргу за активну електроенергію в сумі 314162,91 грн, боргу за перетікання реактивної електроенергії в сумі 67685,57 грн, 3% річних в сумі 2790,27 грн, інфляційних нарахувань в сумі 8744,90 грн, пені в сумі 20924,02 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії від 18.03.2016 №192-Т/16 та від 08.02.2017 №192-Т/17 про постачання електричної енергії та додатків до нього.

Представниками позивача та відповідача в судовому засіданні подані клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволено судом.

До початку судового засідання від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив від 11.12.2017 №436 на позовну заяву, аналогічного змісту відзив було подано відповідачем в судовому засіданні. В поданому відзиві відповідач борг в сумі 316023,66 грн визнає, та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних 2790,27 грн, інфляційних нарахувань 8744,90 грн, пені 20924,02 грн. Зокрема, відповідач зазначає, що борг виник через відсутність оплати протягом травня липня в звязку з тим, що на рахунки підприємства міськрайонним відділом державної виконавчої служби було накладено арешт на суму 725064,68 грн по заборгованості оплати єдиного соціального внеску. Нарахування по пільгам та субсидіям в неопалювальний період не проводилося, а отже був відсутній взаємозалік за використану електроенергію. На даний час загальна сума по наданим підприємством абонентам пільг та субсидій за листопад місяць складає 316023,66 грн, яка в повному обсязі відповідно до листа відповідача ОСОБА_3 праці соціального захисту населення Прилуцької РДА в грудні місяці буде перерахована позивачу, шляхом проведення взаємозаліку за спожиті енергоносії. 11 грудня підписано реєстр по зарахуванню коштів на доходні рахунки місцевих бюджетів та проведення касових видатків по пільгах та субсидіях з обласного бюджету по спільному протокольному рішенню, відповідно до якого кошти в сумі 316023,66 грн будуть перераховані на розрахунковий рахунок позивачу. Оплату судового збору в сумі 6214,62 грн та за перетікання реактивної електроенергії в сумі 67685,57 грн можливо провести взаєморозрахунком між КП «Водоканал» та ПАТ «Чернігівобленерго» за рахунок заборгованості, що утворилося відповідно до умов договору від 01.03.2012 №24-с «Про спільне використання технологічних електричних мереж». Приймаючи до уваги можливість провести розрахунки по виплатам вище вказаних заборгованостей до кінця поточного року та для того, щоб уникнути блокування рахунків підприємства, що може призвести до виникнення ще більшої заборгованості по обовязковим платежам відповідач просить відмовити вимог в частині стягнення 3% річних 2790,27 грн, інфляційних нарахувань 8744,90 грн, пені 20924,02грн.

Суд долучив поданий відзив до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача подав додаткові пояснення від 12.12.2017 №199, в яких зазначає, що кошти у сумі 100771,20 грн, які надійшли до ПАТ «Чернігівобленерго» 24.11.2017 по спільному протокольному рішенню від 15.11.2017, були зараховані як оплату за листопад 2017 на підставі листа відповідача та умов договору про постачання електроенергії №192-Т/17 від 08.02.2017. Кошти у сумі 734,56 грн та 2047,23 грн, які надійшли до ПАТ «Чернігівобленерго», були зараховані як оплату за перетікання реактивної електроенергії за вересень 2016 на підставі листа відповідача (вх. 5822 від 03.11.2017) та умов договору про постачання електроенергії №192-Т/16 від 18.03.2016. У змісті позовної заяви у рахунку за перетікання реактивної електроенергії №10423-12-2016 було помилково зазначено дату рахунку 26.06.2016, фактична дата рахунку 26.12.2016. В рахунках №10423-05-2016 від 25.05.2016 та №10423-06-2016 від 26.06.2016 помилково вказано замість 2017 2016 рік.

Суд долучив подані письмові пояснення до матеріалів справи.

Суд з'ясував у представників сторін щодо можливості переходу до розгляду справи по суті.

Представники сторін не заперечували проти переходу до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 12.12.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, зясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

18.03.2016 між Публічним акціонерним товариством «Чернігівобленерго» (надалі постачальником, позивачем по справі) та Комунальним підприємством «Водоканал» Ладанської селищної ради (надалі споживачем, відповідачем по справі) був укладений договір про постачання електричної енергії №192-Т/16, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 964,0 кВт (надалі договір від 18.03.2016), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатку №13 «Порядок визначення вартості електричної енергії споживачам, які здійснюють закупівлю за державні кошти». Точка продажу електричної енергії: встановлюється згідно Додатків №2/1-2/11 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» до цього договору. Приєднана потужність у точці підключення становить 400кВА/714,0 кВт (розділ 1 договору №192-Т/16 від 18.03.2016).

У відповідності до пункту 9.4 договору від 18.03.2016 цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2016 року. В разі якщо жодна із сторін протягом 10 календарних днів не повідомить іншу сторону про свій намір його розірвати, цей договір автоматично вважається продовженим на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у додатку №13 до цього договору «Порядок визначення вартості електричної енергії споживачам, які здійснюють закупівлю за державні кошти», якщо видатки на цю мету затверджену в установленому порядку.

Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір на постання електричної енергії споживачу.

08.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Чернігівобленерго» (надалі постачальником, позивачем по справі) та Комунальним підприємством «Водоканал» Ладанської селищної ради (надалі споживачем, відповідачем по справі) був укладений договір про постачання електричної енергії №192-Т/17 (надалі договір від 08.02.2017).

Згідно розділу 1 договору від 08.02.2017, постачальник продає електричну енергію відповідачу (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок відповідача (споживача) з дозволеною потужністю 876,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатку №13 «Порядок визначення вартості електричної енергії споживачам, які здійснюють закупівлю за державні кошти». Точка продажу електричної енергії встановлюється згідно додатків № 2/1-2/11 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» до цього договору. Приєднана потужність у точці підключення становить 400 кВА; 626,0 кВт.

У відповідності до пункту 9.4 договору від 08.02.2017 цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2017 року. Договір автоматично вважається продовженим на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у додатку №13 до цього договору «Порядок визначення вартості електричної енергії споживачам, які здійснюють закупівлю за державні кошти», якщо видатки на цю мету затверджену в установленому порядку, у разі якщо жодна із сторін протягом 10 календарних днів не повідомить іншу сторону про свій намір його розірвати.

Відповідно п. 2.1. договору від 18.03.2016 та п.2.1 договору від 08.02.2017, під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Виходячи з умов додатку № 4 до договору від 18.03.2016 та додатку № 4 до договору від 08.02.2017, сторони погодили, що фактичні обсяги електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду фіксуються відповідачем за показами розрахункових засобів обліку 25 числа кожного місяця / кварталу та заносяться в «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії», який не пізніше наступного дня за підписом уповноваженої посадової особи та печатки споживача надається постачальнику, після чого споживач отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду.

Постачальник має право самостійно, у вищевказаний термін, проводити зняття показів розрахункових приладів обліку, заносити в «Акт звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії» та надавати на погодження відповідальній посадовій особі споживача. Споживач не пізніше наступного дня отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду, який підписується споживачем та повертається постачальнику протягом 3 робочих днів від дня його отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору від 08.02.2017 поставив за розрахунковий період з 26.05.2017 по 25.11.2017 відповідачеві 262385 кВтгод електроенергії, що підтверджується підписаними та скріпленими відтисками печаток сторін актами про використану електричну енергію від 26.06.2017 (39513кВтгод) на суму 89092,39 грн, від 25.07.2017 (42368кВтгод) на суму 94996,70 грн, від 28.08.2017 (43626кВтгод) на суму 97212,48 грн, від 25.09.2017 (44728кВтгод) на суму 92937,65 грн, від 25.10.2017 (45334кВтгод) на суму 105241,61грн, від 02.10.2017 (4кВтгод) на суму 17,51 грн, від 02.10.2017 (77кВтгод) на суму 190,96 грн, від 02.10.2017 (171кВтгод) на суму 103,93 грн, від 27.11.2017 (46564кВтгод) на суму 108604,54 грн (т.1 а.с.46-53, т.2 а.с.2), а всього 588397,77грн.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.2.4. договорів №192-Т/16 від 18.03.2016 та №192-Т/17 від 08.02.2017, позивач (постачальник) зобовязується надавати відповідачу (споживачу) рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період у терміни визначені в Додатку № 3 до цього Договору «Порядок розрахунків».

На виконання умов договору №192-Т/17 від 08.02.2017 відповідачу виставлено позивачем рахунки за спожиту активну електроенергію на суму 588397,77грн, а саме: №10423_06-2017 від 26.06.2017 на суму 89092,39 грн, який отриманий відповідачем 26.06.2017, №10423_07-2017 від 25.07.2017 на суму 94996,70 грн, який отриманий відповідачем 25.07.2017, №10423_08-2017 від 28.08.2017 на суму 97212,48 грн, який отриманий відповідачем 28.08.2017, №10423_09-2017 від 25.09.2017 на суму 92937,65 грн, який отриманий відповідачем 27.09.2017, №10423_10-2017 від 25.10.2017 на суму 105241,61 грн, який отриманий відповідачем 25.10.2017, №AD10423_10- від 02.10.2017 на суму 17,51 грн, який відправлений поштою вих.№13/1974, №AD10423_10- від 02.10.2017 на суму 190,96 грн, який відправлений поштою вих.№13/1974, №AD10423_10- від 02.10.2017 на суму 103,93 грн, який відправлений поштою вих.№13/1974, №10423_11-2017 від 27.11.2017 на суму 108604,54 грн, який отриманий відповідачем 27.11.2017 (т.1 а.с.69-83).

Відправлення позивачем 12.10.2017 відповідачу за вихідним №13/1974 рахунків від 02.10.2017 поштою підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.5-7). У судовому засіданні представник відповідача не заперечував щодо їх одержання та обрахування при здійсненні звірки розрахунків з позивачем та в обліку розрахунків за спожиту електроенергію.

Позивачем, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії №192-Т/16 від 18.03.2016, були надані послуги за перетікання реактивної електроенергії та відповідно виставлено рахунки: №10423_09-2016 від 26.09.2016 на суму 13601,11 грн, який отриманий відповідачем 26.09.2016, №10423_10-2016 від 25.10.2016 на суму 536,88грн, який отриманий відповідачем 25.10.2016, №10423_11-2016 від 25.11.2016 на суму 725,66 грн, який отриманий відповідачем 25.11.2016, №10423_12-2017 від 26.12.2016 на суму 742,33 грн, який отриманий відповідачем 26.12.2016, №10423_01-2017 від 25.01.2017 на суму 7315,73 грн, який отриманий відповідачем 25.01.2017 (т.1 а.с.84-88), та відповідно до умов договору про постачання електричної енергії №192-Т/17 від 08.02.2017 були надані послуги за перетікання реактивної електроенергії та відповідно виставлено рахунки: №10423_02-2017 від 27.02.2017 на суму 9789,04 грн, який отриманий відповідачем 27.02.2017, №10423_03-2017 від 27.03.2017 на суму 6068,36 грн, який отриманий відповідачем 27.03.2017, №10423_04-2017 від 25.04.2017 на суму 5197,74 грн, який отриманий відповідачем 25.04.2017, №10423_05-2017 від 25.05.2017 на суму 4737,11 грн, який отриманий відповідачем 25.05.2017, №10423_06-2017 від 26.06.2017 на суму 4082,53 грн, який отриманий відповідачем 26.06.2017, №10423_07-2017 від 25.07.2017 на суму 4697,36 грн, який отриманий відповідачем 25.07.2017, №10423_08-2017 від 28.08.2017 на суму 4827,66 грн, який отриманий відповідачем 28.08.2017, №10423_09-2017 від 25.09.2017 на суму 3076,66 грн, який отриманий відповідачем 27.09.2017, №10423_10-2017 від 25.10.2017 на суму 2215,99 грн, який отриманий відповідачем 25.10.2017, №10423_11-2017 від 27.11.2017 на суму 2853,20грн, який отриманий відповідачем 27.11.2017 (т.1 а.с.89-98).

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що за період з 26.08.2016 по 27.11.2017 сторонами підписано Акти за перетікання реактивної електроенергії, в яких визначена вартість реактивної електроенергії, а саме: від 26.09.2016 на суму 13601,11 грн, від 25.10.2016 на суму 536,88грн, від 25.11.2016 на суму 725,66 грн, від 26.12.2016 на суму 742,33 грн, від 25.01.2017 на суму 7315,73 грн, від 27.02.2017 на суму 9789,04 грн, від 27.03.2017 на суму 6068,36 грн, від 25.04.2017 на суму 5197,74 грн, від 25.05.2017 на суму 4737,11 грн, від 26.06.2017 на суму 4082,53 грн, від 25.07.2017 на суму 4697,36 грн, від 28.08.2017 на суму 4827,66 грн, від 25.09.2017 на суму 3076,66 грн, від 25.10.2017 на суму 2215,99 грн, від 27.11.2017 на суму 2853,20 грн. (т.1 а.с.54-68).

Згідно з п.п. 2.3.3 договорів №192-Т/16 від 18.03.2016 та №192-Т/17 від 08.02.2017, споживач зобовязується: оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з умовами Додатку № 3 до цього договору «Порядок розрахунків», Додатку №13 до цього договору «Порядок визначення вартості електричної енергії споживачам, які здійснюють закупівлю за державні кошти», Додатку № 4 до цього договору «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та діючого законодавства.

Додатком № 3 «Порядок розрахунків» до договорів №192-Т/16 від 18.03.2016 та №192-Т/17 від 08.02.2017, сторони встановили, що відповідач (споживач) здійснює оплату електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду, який встановлюється з 26 числа попереднього місяця по 25 число наступного місяця включно, шляхом здійснення планового платежу, самостійно в другий банківський день поточного календарного місяця у розмірі повної вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період. Розмір планового платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період рівнів тарифу відповідного класу напруги на очікуваний обсяг/частку очікуваного обсягу споживання електричної енергії. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 3-х операційних днів з дня отримання рахунка.

За умовами п.2.3.4 договорів №192-Т/16 від 18.03.2016 та №192-Т/17 від 08.02.2017 споживач зобовязаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №_ до цього договору «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» в терміни проведення остаточного розрахунку.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем підписані та скріплені їх печатками додатки №8/1, №8/3 «Про порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору №192-Т/16 від 18.03.2016 та додатки №8/1-№8/3 «Про порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору №192-Т/17 від 08.02.2017.

Згідно з п.16 «Порядку розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» кошти за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії протягом трьох операційних днів з дня отримання рахунку.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаного його початок.

У частині 5 ст.254 Цивільного кодексу України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на визначені сторонами в договорах №192-Т/16 від 18.03.2016 та №192-Т/17 від 08.02.2017 умови оплати за спожиту активну електроенергію та за перетікання реактивної електроенергії, приписи ст.253, 254 Цивільного кодексу України суд доходить висновку, що відповідач був зобовязаний провести оплату за спожиту активну електроенергію по рахунках: №10423_06-2017 від 26.06.2017 у строк 30.06.2017, №10423_07-2017 від 25.07.2017 у строк 28.07.2017, №10423_08-2017 від 28.08.2017 у строк 31.08.2017, №10423_09-2017 від 25.09.2017 у строк 02.10.2017, №10423_10-2017 від 25.10.2017 у строк 30.10.2017, AD10423-10-2017 від 02.10.2017, AD10423-10-2017 від 02.10.2017 та AD10423-10-2017 від 02.10.2017 у строк 20.10.2017 (приймаючи до уваги відправлення позивачем відповідачу рахунків - 12.10.2017 та їх отримання останнім 17.10.2017); за перетікання реактивної електроенергії по рахунку: №10423_09-2016 від 26.09.2016 у строк 29.09.2016; №10423_10-2016 від 25.10.2016 у строк 28.10.2016, №10423_11-2016 від 25.11.2016 у строк 30.11.2016; №10423_12-2016 від 26.12.2016 у строк 29.12.2016; №10423_01-2017 від 25.01.2017 у строк 30.01.2017; №10423_02-2017 від 27.02.2017 у строк 02.03.2017; №10423_03-2017 від 27.03.2017 у строк 30.03.2017; №10423_04-2017 від 25.04.2017 у строк 28.04.2017; №10423_05-2017 від 25.05.2017 у строк 30.05.2017; №10423_06-2017 від 26.06.2017 у строк 30.06.2017; №10423_07-2017 від 25.07.2017 у строк 28.07.2017; №10423_08-2017 від 28.08.2017 у строк 31.08.2017; №10423_09-2017 від 25.09.2017 у строк 02.10.2017; №10423_10-2017 від 25.10.2017 у строк 30.10.2017; №10423_11-2017 від 27.11.2017 у строк 30.11.2017.

В порушення умов договору відповідач за вартість спожитої активної електроенергії розрахувався частково на загальну суму 274234,86 грн, що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.99-106). Решту вартості спожитої у спірному періоді активної електроенергії в сумі 314162,91 грн відповідач у встановлений договором строк не оплатив, доказів сплати до суду не надав.

Як свідчать матеріали справи, відповідач частково розрахувався за реактивну електроенергію на суму 2781,79 грн, що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.106).

У сторін відсутні розбіжності щодо вартості та обсягу спожитої електричної енергії за спірний період, що підтверджується актами звірки розрахунків за активну енергію станом на 01.12.2017 року та актом звірки розрахунків за реактивну енергію станом на 01.12.2017 року, які підписані та скріплені печатками сторін (копії містяться в матеріалах справи т.1 а.с.110, 109).

Як свідчать матеріали справи позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту активну електроенергію у сумі 314162,91 грн за період з 26.05.2017 по 25.11.2017 та заборгованість за реактивну електроенергію у сумі 67685,57 грн за період з 26.08.2016 по 25.11.2017.

На час розгляду справи відсутні докази повного виконання відповідачем перед позивачем зобовязання по оплаті активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії згідно договору на постачання електричної енергії від 18.03.2016 №192-Т/16 та договору на постачання електричної енергії від 08.02.2017 №192-Т/17.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електроенергію у сумі 314162,91 та заборгованість за реактивну електроенергію у сумі 67685,57 грн підлягають задоволенню у повній сумі.

Позивач просить стягнути з відповідача 20924,02 грн пені, яка згідно з поданим позивачем до матеріалів справи розрахунком (т.1 а.с.113) нарахована за прострочку оплати спожитої активної електроенергії у розмірі 13835,40 грн пені за період з 03.07.2017 по 31.10.2017 та за прострочку оплати за перетікання реактивної електроенергії у розмірі 7088,62 грн пені за період з 30.09.2016 по 31.10.2017, відповідно до п. 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 192-Т/16 від 18.03.2016 та договору про постачання електричної енергії №192-Т/17 від 08.02.2017.

Згідно з положеннями ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 192-Т/16 від 18.03.2016 та договору про постачання електричної енергії №192-Т/17 від 08.02.2017 передбачено, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у додатку № 3 «Порядок розрахунків» до цього договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростована, прострочка оплати спожитої електроенергії. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 20416,95 грн, а саме пені за несвоєчасні розрахунки по споживанню активної електроенергії за період з 03.07.2017 по 31.10.2017 в сумі 13498,87грн, пені за несвоєчасні розрахунки по перетіканню реактивної електроенергії за період з 30.09.2016 по 31.10.2017 в сумі 6918,08 грн, оскільки при розрахунку пені позивачем не було враховано, що право вимоги по рахункам №10423_09-2017 від 25.09.2017 та №10423_09-2017 від 25.09.2017 виникає з 03.10.2017, по рахункам AD10423-10-2017 від 02.10.2017, AD10423-10-2017 від 02.10.2017 та AD10423-10-2017 від 02.10.2017 право вимоги виникає з 21.10.2017. Окрім того, позивачем не було враховано, що приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Таким чином, позивачем безпідставно нараховано пеню за несвоєчасні розрахунки по споживанню активної електроенергії в розмірі 336,53 грн та пеню за несвоєчасні розрахунки по перетіканню реактивної електроенергії в розмірі 170,54 грн.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, за несвоєчасні розрахунки за спожиту електроенергію, просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 2790,27грн, в тому числі 1650,99 грн за прострочку оплати за спожиту активну електроенергію за період з 03.07.2017 по 31.10.2017 та 3% річних в розмірі 1139,28 грн за несвоєчасні розрахунки по перетіканню реактивної електроенергії за період з 30.09.2016 по 31.10.2017.

Окрім того позивач просить стягнути з відповідача 4354,20 грн інфляційних нарахувань за прострочку оплати активної електроенергії за період з 03.07.2017 по 30.09.2017 та 4390,70 грн інфляційних нарахувань за прострочку оплати за перетікання реактивної електроенергії за період з 30.09.2016 по 30.09.2017, а всього 8744,90 грн інфляційних нарахувань.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати за спожиту активну та реактивну електроенергію, але оскільки позивачем при розрахунку безпідставно не було враховано, що право вимоги по рахункам №10423_09-2017 від 25.09.2017 та №10423_09-2017 від 25.09.2017 виникає з 03.10.2017, по рахункам AD10423-10-2017 від 02.10.2017, AD10423-10-2017 від 02.10.2017 та AD10423-10-2017 від 02.10.2017 право вимоги виникає з 21.10.2017, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 2744,23грн, а саме: 1610,60 грн за несвоєчасні розрахунки по споживанню активної електроенергії за період з 03.07.2017 по 31.10.2017 та 1133,63 грн за несвоєчасні розрахунки по перетіканню реактивної електроенергії за період з 30.09.2016 по 31.10.2017,

Таким чином позивачем безпідставно нараховано 40,39 грн 3% річних за несвоєчасні розрахунки по споживанню активної електроенергії та 5,65 грн за несвоєчасні розрахунки по перетіканню реактивної електроенергії.

Господарський суд Чернігівської області, здійснив перевірку розрахунку інфляційних нарахувань, заявлених до стягнення позивачем та дійшов висновку, що позивачем при розрахунку інфляційних нарахувань не було враховано, що відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція), а також рекомендації Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р.

Також в п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань підлягають частковому задоволенню в сумі 8508,09грн. за період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року, в тому числі за прострочення оплати активної електроенергії в сумі 4117,39грн інфляційних нарахувань, оскільки при здійсненні розрахунки позивачем не були враховані вищезазначені вимоги до нарахувань інфляційних втрат та 4390,70грн. інфляційних нарахувань за прострочення оплати реактивної електроенергії, оскільки заявлені вимоги не перевищують дійсного розміру інфляційних нарахувань за результатами перерахунку здійсненого судом під час дослідження наведеного позивачем розрахунку.

В решті стягнення інфляційних нарахувань позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з безпідставністю проведених нарахувань.

Відповідач просить суд відмовити у стягненні пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, посилаючись на те, що борг виник через відсутність оплати на протязі травня-липня у звязку з тим, що на рахунки підприємства міськрайонним відділом ДВС було накладено арешт по заборгованості із сплати єдиного соціального внеску, що нарахування по пільгам і субсидіям в неопалювальний період не проводилося, а отже був відсутній взаємозалік за використану електроенергію, а також вказуючи на можливість проведення розрахунків до кінця року.

У відповідності до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Заперечення відповідача проти вимог позивача щодо стягнення пені, 3 річних та інфляційних нарахувань судом не приймаються з огляду на те, що умовами договорів від 18.03.2016 та від 08.02.2017, а також діючим законодавством України оплата спожитої відповідачем електричної енергії не ставиться в залежність від надходження відповідачу коштів в рахунок відшкодування за надані пільги та субсидії за спожиту електричну енергію. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.617 Цивільного кодексу України не вважається випадком для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відсутність у боржника необхідних коштів. На час розгляду справи сторонами не подано доказів укладення договору про організацію взаєморозрахунків відповідно до приписів діючого законодавства України.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, за спожиту активну електроенергію та за перетікання реактивної електроенергії в повній сумі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу за активну електроенергію у сумі 314162,91 грн, боргу за перетікання реактивної електроенергії в сумі 67685,57 грн, пені у сумі 20416,95 грн, інфляційних нарахувань у сумі 8508,09 грн та 3% річних у сумі 2744,23 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову відмовити.

Оскільки спір виник з вини, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 6202,77 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 22, 33, 34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» Ладанської селищної ради (вул. Миру, 69, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, ідентифікаційний код 37109943) на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (вул. Гонча, буд. 40, м. Чернігів, ідентифікаційний код 22815333, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання №2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553) 314162 грн 91 коп. заборгованості за активну електроенергію.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» Ладанської селищної ради (вул. Миру, 69, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, ідентифікаційний код 37109943) на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (вул. Гонча, буд. 40, м. Чернігів, ідентифікаційний код 22815333 на поточний рахунок №2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553) 67685 грн 57 коп. боргу за перетікання реактивної електроенергії, 20416 грн 95 коп. пені, 8508 грн 09 коп. інфляційних нарахувань, 2744 грн 23 коп. 3% річних, 6202 грн 77 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 15.12.2017.

Суддя Н.Ю.Книш