РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/21132/17

За позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування

житлового фонду Солом'янського району м. Києва»

до Головного управління Національної поліції у місті Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Солом'янська районні в місті Києві державна адміністрація

про стягнення 8.066,28 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Мойсик М.В., довіреність № 25 від 20.01.2017

від відповідача Дюба О.Г., довіреність № 6993/125/01/13-2017 від 17.10.2017

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про стягнення з Головного управління Національної поліції у місті Києві 8.066,28 грн., з яких: 7.496,76 грн. боргу по орендній платі, 480,11 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 89,41 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 633 від 01.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 порушено провадження у справі № 910/21132/17 та розгляд справи призначено на 12.12.2017.

Позивачем 11.12.2017 до відділу діловодства суду подано документи по справі.

Відповідач у поданому 11.12.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву зазначає, що утворення заборгованості за договором обумовлене неналежним бюджетним фінансуванням Головного управління Національної поліції у м. Києві. Відповідач з посиланням на ст. 233 Господарського кодексу України в разі задоволення позову просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Третя особа у поданій 12.12.2017 до відділу діловодства суду заяві позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без участі представника адміністрації.

Позивачем 12.12.2017 до відділу діловодства суду подано документи по справі.

Позивач в судовому засіданні 12.12.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 12.12.2017 підтвердив наявність заборгованості.

Третя особа в судове засідання 12.12.2017 не з'явилась.

В судовому засіданні 12.12.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.12.2016 між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Головним управлінням Національної поліції у місті Києві (орендар, відповідач) та Комунальним підприємством ««Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» (підприємство-балансоутримувач, позивач) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 633 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності № 25 від 27.09.2016, розпорядження Солом'янської РДА № 857 від 16.11.2016 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об'єкт), яке знаходиться за адресою: бульвар Івана Лепсе, 7В для розміщення бюджетної установи, яка утримується за рахунок державного бюджету.

Згідно з п. 2.1 договору об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 21,8 кв. м. (на 1-му поверсі).

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі за період з 01.12.2016 по 01.11.2017 не було сплачено орендну плату, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п. 2.4 договору орендар вступає у строкове платне користування об'єктом у термін, указаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної адміністрації цього договору) та акта приймання-передачі об'єкта.

Згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 01.12.2016 підприємство-балансоутримувач передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення на 1-му поверсі, загальною площею 21,8 кв. м. за адресою: м. Київ, бул. І.Лепсе, 7В.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що орендна плата визначена на підставі п. 24 таблиці 2 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради № 415/1280 від 21.04.2015, і становить без ПДВ 47,84 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць 1.043,00 грн.

Згідно з п. 3.2 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Пунктом 3.3. договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем не залежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 4.2.3 договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

Всупереч вищеназваному договірному зобов'язанню відповідач не виконав своїх обов'язків в частинні внесення орендної плати, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.12.2016 по 01.11.2017, яка не оспорена відповідачем, та становить 7.496,76 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 7.496,76 грн. боргу з орендної плати є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті орендної плати, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 480,11 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 89,41 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 89,41 грн. - 3% річних обґрунтовані і підлягають задоволенню (за обґрунтованими розрахунками).

За результатами здійснення судом власного перерахунку збитки від зміни індексу інфляції складають 392,40 грн. та вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушення норм чинного законодавства України.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на те, що інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними санкціями клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій залишено судом без розгляду.

Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, 6, ) 7.496 (сім тисяч чотириста дев'яносто шість) грн. 76 коп. боргу по орендній платі, 392 (триста дев'яносто дві) грн. 40 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 89 (вісімдесят дев'ять) грн. 41 грн. - 3% річних, 1.582 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 18.12.2017.

Суддя В.В.Сівакова