КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. Справа№ 910/4461/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Верховця А.А.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта: Сербуль О.Ю. (дов. від 01.06.2017);

від відпвідача: Фисан Р.Ю. (дов. від 04.12.2017);

розглянувши апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторським і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2017

у справі № 910/4461/17 (Суддя Плотницька Н.Б)

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторським і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна"

до Приватного підприємства "Гринвіч"

про стягнення 32 000 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі №910/4461/17 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватна організація "Організація колективного управління авторським і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі №910/4461/17 та задовольнити позовні вимоги повністю

В обґрунтування апеляційної скарги Приватна організація "Організація колективного управління авторським і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 06.12.2017.

06.12.2017 у судовому засіданні було оголошено перерву до 11.12.2017.

11.12.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

11.12.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшли відповідні документи в копіях, а саме: роздруківка № 11 з каталогу музичних творів; Декларація музичних творів від 01.10.2016 № 156.

Судова колегія звертає увагу на те, що зазначені документи подані в порушення ст. 36 ГПК України, в якій зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. Подані апелянтом копії документів не засвідчені, оригінали апелянт суду не надав для огляду. За таких обставин вказані документи не можуть бути взяті до уваги судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Згідно з п. 9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011№7 відповідно до частини першої статті 101 ГПК апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами.

Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання до суду першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

У своїх поясненнях апелянт не обґрунтовує поважність неподання ним своєчасно вищевказаних документів в якості доказів до суду першої інстанції.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що подані відповідачем документи не можуть бути прийняті судовою колегією в якості додаткових доказів, апелянт не обґрунтував поважність причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 11.12.2017 представник апелянта апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, представник відповідача - проти апеляційної скарги заперечила, просила оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2017 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватної організації "Організація колективного управління авторським і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" з вимогами про стягнення з Приватного підприємства "Гринвіч" 32 000 грн 00 коп. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 1, 15, 32, 50, 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" мотивовано неправомірним (без надання відповідного дозволу) використанням Приватним підприємством "Гринвіч" у ресторані "Таймаут" за адресою: м. Київ, вул. Горького, 50, музичного твору "My House" у виконанні Flo Rida шляхом його публічного виконання.

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, за допомогою якого саме джерела (пристрою) відбувалося публічне виконання спірного твору, що є необхідним для встановлення факту порушення виключних майнових прав суб'єктів авторського права саме з боку відповідача.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився, звернувшись до суду з апеляційною скаргою.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, з наступних підстав.

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

24.01.2014 між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (далі - організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (далі - видавник, позивач) укладено договір № АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами (далі - договір №АВ-24012014/01), за умовами якого видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії даного договору будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 9.2 договору № АВ-24012014/01 у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання, з метою захисту прав видавника та реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами, має право: пред'являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторського права без дозволу організації; вчиняти будь-які інші дії (вживати заходи), направлені на захист авторських прав видавника, за умов отримання попередньої згоди видавника.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє безстроково (пункт 12.1 договору № АВ-24012014/01).

Відповідно до змісту Декларації музичних творів від 01.12.2016 до договору № АВ-24012014/01, видавник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" передав в управління Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", музичні твори, зокрема, твір "My House (Nejtrino & Baur Remix) " (виконавець - Flo Rida).

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" отримало майнові права на зазначений твір від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" на підставі ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014.

За умовами вказаного ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" (далі - видавник) надає Товариству з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (далі - субвидавник) право на використання протягом строку (як він визначений у пункті 11) на території (Україна) способами, вказаними в договорі, всіх творів, що входять до каталогу видавника, за виключенням Продакшн Музики; субвидавник має право використовувати твори протягом строку на території на умовах виключної ліцензії; у випадку, коли субвидавнику стане відомо про будь-який випадок неавторизованого або такого, що порушує права використання тих чи інших творів, субвидавник (ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна") зобов'язаний невідкладно повідомити про це видавника (ТОВ "Ворнер/Чаппелл"), а видавник вправі самостійно визначити, чи використовувати засоби судового захисту та якщо використовувати, то які; субвидавник вправі в досудовому порядку забезпечити дотримання і захищати всі права на твори на території або від свого імені та (або) від імені видавника без отримання попереднього погодження видавника, субвидавник (ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна") не вправі ініціюювати від свого імені та (або) від імені видавника (ТОВ "Ворнер/Чаппелл") судові процеси відносно будь-яких творів без отримання попереднього письмового погодження видавника; строк договору починає обчислюватись з моменту його підписання та з урахуванням положень пункту 11.2, спливає 31 грудня 2014 року. При цьому сторони окремо обумовили, що договір в частині надання прав субвидавнику розповсюджується на період, попередній даті укладення договору, а саме - з 01 січня 2014 року. Сторони окремо обумовили, що видавник надає субвидавнику право вимагати та отримувати від третіх осіб будь-які види винагороди та компенсацій за використання творів, не зібраних на момент укладення договору іншими субвидавниками видавника або правовласниками творів; строк договору може автоматично продовжуватись на наступний період в 1 (один) рік, якщо та до тих пір поки не буде розірваний будь-якою зі сторін шляхом направлення письмового повідомлення іншій стороні не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів. При умові отримання такого повідомлення про розірвання даний договір припиняється, починаючи з 30 червня або з 31 грудня, в залежності від того, яка дата слідує після спливу 30 (тридцяти) календарних днів.

З додатку № 1 до ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д ("Роздруківка з каталогу музичних творів") вбачається, що ТОВ "Ворнер/Чаппелл" та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" підтвердили станом на 01.12.2016 згідно Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д надання прав по відношенню до наведеного в цьому додатку переліку музичних творів, серед яких: музичний твір "My House (Nejtrino & Baur Remix)" (виконавець - Flo Rida).

Відповідно до додатку № 1/2 до ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д вбачається, що ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" проінформувало ТОВ "Ворнер/Чаппелл" про використання на території України без відповідного дозволу музичних творів згідно переліку, серед яких музичний твір "My House (Nejtrino & Baur Remix)" (виконавець - Flo Rida).

Крім того, вказаними додатками № 1, № 1/2 до ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д, які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками ТОВ "Ворнер/Чаппелл" та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна", останнє зазначене, що товариство наділено правом звернення до суду відповідно до діючого в Україні законодавства з метою захисту порушеного права.

Згідно вказаних додатків № 1, № 1/2 ТОВ "Ворнер/Чаппелл" також погодилося з правом ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" доручати судове представництво ПО "ОКУАСП" на основі договору про управління майновими авторськими правами.

З огляду на вищевикладене, судовою колегією встановлено, що ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна", на підставі ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д та додатків № 1, № 1/2 до нього, набув майнові права саме на музичний твір "My House (Nejtrino & Baur Remix)" (виконавець - Flo Rida), а організація на підставі договору № АВ-24012014/01 та декларації музичних творів набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами суб'єкта авторського права - ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна", зокрема, щодо цього музичного твору "My House (Nejtrino & Baur Remix)" (виконавець - Flo Rida).

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, встановила, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, зазначивши про те, що ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна", на підставі ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д та додатків № 1, № 1/2 до нього, набув майнові права на музичний твір "My House" (виконавець - Flo Rida), оскільки матеріалами справи, а саме зазначеними вище документами підтверджується факт того, що ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" набув майнові права саме на музичний твір "My House (Nejtrino & Baur Remix)" (виконавець - Flo Rida).

Ремікс - версія музичного твору, скомпонована шляхом «перемішування» декількох частин вихідної композиції, накладення на неї різних звуків, спецефектів, зміни темпу, тональності тощо. Також будь-яке нове зведення записаних доріжок, у результаті чого виходить продукт, відмінний від виданого раніше оригіналу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», похідний твір - твір, що є творчою переробкою іншого існуючого твору без завдання шкоди його охороні (анотація, адаптація, аранжування, обробка фольклору, інша переробка твору) чи його творчим перекладом на іншу мову.

Отже, похідні твори охороняються авторським правом, як окремі творчі результати, відповідно і музичний твір "My House (Nejtrino & Baur Remix)" є окремим об'єктом авторського права.

Як зазначалось вище, за умовами вищевказаного договору субвидавник (ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна") не вправі ініціюювати від свого імені та (або) від імені видавника (ТОВ "Ворнер/Чаппелл") судові процеси відносно будь-яких творів без отримання попереднього письмового погодження видавника. Матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ "Ворнер/Чаппелл" та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" погодили, що товариство наділено правом звернення до суду відповідно до діючого в Україні законодавства з метою захисту порушеного права саме на музичний твір "My House" (виконавець - Flo Rida), що ТОВ "Ворнер/Чаппелл" погодилося з правом ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" доручати судове представництво щодо спірного твору ПО "ОКУАСП" на основі договору про управління майновими авторськими правами.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2017 представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" у ресторані "Таймаут", розташованому за адресою: м. Київ, вул. Горького, 50, в якому здійснює господарську діяльність Приватне підприємство "Гринвіч", зафіксовано факт публічного виконання саме музичного твору "My House" у виконанні Flo Rida для фонового озвучення приміщення, про що складено акт № 30/02/17. На підтвердження зазначених обставин суду надано фіскальний чек, відповідний диск із відеофіксацією факту виконання музичного твору.

У зв'язку з встановленням, на думку позивача, факту порушення відповідачем майнових авторських прав позивача шляхом незаконного використання музичного твору "My House", позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 32 000 грн. 00 коп. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

У пункті 28 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

За змістом положень статті 440 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 11.12.2017 представник апелянта підтвердив факт того, що у ресторані "Таймаут" зафіксовано факт публічного виконання саме музичного твору "My House" у виконанні Flo Rida, а не твору "My House (Nejtrino & Baur Remix)".

З огляду на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що позивачем не доведено і матеріали справи не підтверджено належність позивачеві майнових авторських прав на музичний твір "My House" у виконанні Flo Rida та/або права на їх захист в суді.

Разом з тим, Акт фіксації, наявний в матеріалах справи, не містить жодної інформації щодо джерела (пристрою), за допомогою якого нібито відбувалося публічне виконання спірного твору, а також інформації щодо того чи мав відповідач технічну можливість для публічного виконання спірного музичного твору. Враховуючи те, що відповідач заперечує наявність у нього технічної можливості для публічного виконання музичних творів, а також посилається на те, що відеозапис, який надано позивачем в якості доказу зафіксованого порушення, не надає можливості ідентифікувати заклад, в якому велася зйомка, із закладом, в якому здійснює свою господарську діяльність відповідач, всі доводи надані позивачем у їх совокупності не доводять відповідного порушення з боку відповідача. Позивач, зазначає, що використання спірного музичного твору відповідачем доводиться ним в тому числі з допомогою відеозапису, який додано до матеріалів справи на CD диску. Відповідний видеозапис було досліджено судовою колегією при підготовці до розгляду апеляційної скарги. Судовою колегією встановлено, що на відео не зафіксовано ні складання вищевказаного Акта фіксації, ні факту звернення представника організації до будь-якого представника відповідача. З нього вбачається наступне: певна особа знаходиться у невідомому приміщенні, неможливо ні ідентифікувати особу, яка проводила зйомку, ні встановити, що вказане приміщення є саме рестораном «Таймаут», оскільки меню із зазначенням «Таймаут» (на 8 хв. запису) не є належним доказом того, що саме представник організації знаходиться саме в ресторані «Таймаут»; у відеозаписі з'являється зображення чеку про оплату 40,00 грн. за допомогою картки ПриватБанк, однак не вбачається спосіб отримання такого чеку; крім того, не вбачається обставин отримання та способу отримання особою, що здійснювала відеозйомку відповідного чеку ресторану «Таймаут» (не зафіксовано чи був такий чек вручений представнику позивача безпосередньо у закладі відповідача під час здійснення вищевказаного відеозапису); якість звуку на відеозапису є досить низькою. Відеозапис, та інші докази, подані позивачем до суду, не дають можливості встановити (ідентифікувати) джерело (пристрій), за допомогою якого нібито здійснювалося публічне виконання спірного твору.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про відмову у позові є правомірним.

В абзаці 5 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Оскільки необгрунтовані висновки місцевого господарського суду про належність позивачу майнових прав на музичний твір "My House" у виконанні Flo Rida (документально не підтверджені позивачем), не призвели до прийняття неправильного рішення по суті, вони не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, враховуючи вищезазначене.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 09.10.2017 у справі № 910/4461/17. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторським і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/4461/17 - без змін.

2. Справу № 910/4461/17 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний: 18.12.2017.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

А.А. Верховець