ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 грудня 2017 р. Справа № 903/803/17

за позовом: Приватного підприємства "Техно-торговий центр "Охоронні Системи"

до відповідача: фізичної особи-підприємця Повшук Ірини Василівни

про стягнення 9724,90 грн.

Суддя Шум М.С.

представники сторін:

від позивача: Кондратюк О.В., довіреність №б/н від 30.10.2017р.

від відповідача: Лизун А.С., довіреність №1732 від 27.11.2017р.

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України) роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Приватне підприємство "Техно-торговий центр "Охоронні Системи" звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця Повшук Ірини Василівни про стягнення 9724,90 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем договору №09/12/30-52ПС від 30.12.2009р. в частині оплати наданих протипожежних послуг.

В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у запереченнях(подані до суду 05.12.2017р.).

З урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

встановив:

30.12.2009р. між сторонами укладено договір №09/12/30-52ПС про надання протипожежних послуг з додатками(далі - Договір).

Згідно п.2.1 Договору, підприємство здійснює в інтересах замовника починаючи з моменту здачі Установки пожежної автоматики(далі - УПА) в експлуатацію: спостереження за УПА, технічне обслуговування УПА.

Згідно п.3.2 Договору, оплата за наданні послуги відповідно до визначених тарифів та кількості годин нагляду здійснюється щомісячно шляхом перерахування замовником(внесенням в касу підприємства) відповідної суми, вказаної у Дислокації-рахунку шляхом виставлення рахунків підприємством не пізніше 10 днів з початку наступного місяця.

Згідно п.3.3 Договору, акти виконаних робіт підписуються сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також по закінченні терміну Договору.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України(далі ГК України) та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з положеннями ст.193 ГК України, ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

08.02.2017р. позивач направив відповідачу претензію про оплату боргу.

Згідно поданого позивачем опису вкладення у конверт, останній 18.08.2017р. направив на адресу суду акти виконаних робіт (42-х арк.).

Ухвалами суду від 24.10.2017р. та від 28.11.2017р. в позивача витребувалися докази виставлення рахунків(дислокації-розрахунку) відповідно до п.3.2 договору №09/12/30-52ПС від 30.12.2009р.; докази відмови відповідача від підписання актів здачі-приймання робіт.

На час розгляду справи позивач вказаних вимог суду не виконав, зазначених доказів не подав.

Згідно ч.1-2 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Таким чином, термін виконання зобов'язання визначений вказівкою на подію(в нашому випадку отримання(виставлення) рахунків), яка неминуче має настати, та підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем рахунків позивача, а відтак строк оплати по них не наступив та відповідно просточення не відбулося.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів про отримання відповідачем рахунків, як підстави для проведення оплати за спожиту електричну енергію, суд приходить висновку, що у відповідача не настав договірний обов'язок по оплаті вартості послуг та у позивача не виникло право на нарахування пені, процентів річних та втрат від інфляції, які нараховані безпідставно.

Окрім того, позивачем не доведено факту надання ним послуг по договору, оскільки акти надання послуг, які наявні в матеріалах справи, відповідачем не підписанні.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача позбавлені фактичного обґрунтування, є безпідставними та не обґрунтованими, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Суд залишає без розгляду заяву відповідача(наведене в поданих запереченнях) про застосування строків позовної давності, оскільки дійшов висновку про відмову від позову з інших підстав.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

18.12.2017

Суддя М. С. Шум