ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р.Справа № 922/3996/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Національної академії Національної гвардії України, м. Харків
про стягнення 1632,68 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Конопля О.М., довіреність №01-16/6753 від 27.11.2017р.

відповідача - Чала Ю.В., довіреність № 84/1-1196 від 31.08.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Національної академії Національної гвардії України (відповідач) про стягнення пені у розмірі 1457,68 грн. та 3% річних у розмірі 175,00 грн. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір.

Позовні вимоги обгрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про поставку електроенергії № 17161 від 11.02.2004р. щодо оплати електроенергії за липень 2017 р. у встановлений у договорі строк, що стало підставою для нарахування позивачем пені у розмірі 1457,68 грн. та 3% річних у розмірі 175,00 грн. за період з 09.08.2017р. по 05.09.2017р.

Ухвалою суду від 01.12.2017р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 12.12.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 12.12.2017р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Через канцелярію суду надав письмові пояснення (вх.№41422 від 12.12.2017р.), які досліджено судом та долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.12.2017р. позовні вимоги вважає безпідставними та необгрунтованими, з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. №41421 від 12.12.2017р.). Заперечення відповідача на позов грунтуються на тому, що несвоєчасна оплата електроенергії здійснена не з вини відповідача, а у зв'язку з тим, що відповідач утримується за рахунок державного бюджету України, усі платежі якого проходять через Управління державної казначейської служби у Основ'янському районі м. Харкова, що впливає на строк виконання відповідачем своїх фінансових зобов'язань, в тому числі оплати електроенергії. З вищевикладених причин відповідач просить суд зменшити розмір пені на 50%.

Представник позивача проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% заперечував.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

11.02.2004 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник) та Військовим інститутом Внутрішніх військ МВС України (споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії №17161 (далі - договір).

29.09.2016 року сторонами було укладено додаткову угоду б/н від 29.09.2016р. до договору, в якій змінено назву споживача з Військового інституту Внутрішніх військ МВС України на Національну академію Національної гвардії України згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 526-р від 27.03.2014р.

Відповідно до умов додаткової угоди від 29.09.2016р. до договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1. "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовується при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є невід'ємними частинами.

Згідно з п. 2.1.2. додаткової угоди від 29.09.2016р. до договору постачальник електричної енергії зобов'язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділу 6 договору, відповідно до додатку № 1 "Договірні величини споживання".

Відповідно до п. 2.3.3. договору споживач зобов`язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Додатком № 2 до договору "Порядок розрахунків" сторони погодили порядок розрахунків (для бюджетних установ та організацій, підприємств житлово-комунального господарства та підприємств, які надають послуги щодо забезпечення комунально-побутових потреб населення) (а.с. 41-42).

Розрахунковим вважається період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця (п.1 Додатку №2 до договору).

Згідно з п. 4.4. Додатку №2 до договору датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника або дата внесення споживачем готівкових коштів в касу постачальника.

За умовами п. 4.5. Додатку №2 до договору споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Згідно з п. 5 Додатку №2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3-х робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

У разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Договір є пролонгованим на 2017 рік (п. 9.5. додаткової угоди від 29.09.2016р. до договору).

Відповідно до ст. 714 ЦК України одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з приписами ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачу електроенергію у липні 2017 року та виставив рахунок №17161 за використану електроенергію за липень 2017р. на суму 76012,01 грн., який відповідач отримав 01.08.2017р. і відповідно до п. 5 Додатку №2 до договору повинен був оплатити протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку, тобто - до 09.08.2017р., але рахунок був оплачений відповідачем лише 05.09.2017р., що підтверджується платіжним дорученням №3055 від 05.09.2017р. на суму 76012,01 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За умовами п. 6 Додатку №2 до договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком рахунків постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3% річних з простроченої суми.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання з оплати електроенергії за липень 2017р., вимога позивача про стягнення з відповідача 3% у розмірі 175,00 грн. за період з 09.08.2017р. по 05.09.2017р. є обгрунтованою, доведеною матеріалами справи і такою, що підлягає задоволенню.

Також суд вважає обгрунтованою та доведеною матеріалами справи вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1457,68 грн. за період з 09.08.2017р. по 05.09.2017р.

Разом з тим, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені на 50%.

Представник позивача проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% заперечує.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як роз'яснено у п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

В обгрунтування клопотання про зменшення розміру пені на 50% відповідач зазначив, що несвоєчасна оплата електроенергії здійснена не з вини відповідача, а у зв'язку з тим, що відповідач утримується за рахунок державного бюджету України, усі платежі якого проходять через Управління державної казначейської служби у Основ'янському районі м. Харкова, що впливає на строк виконання відповідачем своїх фінансових зобов'язань, в тому числі оплати електроенергії.

Враховуючи те, що установа відповідача є неприбутковою та фінансується з державного бюджету України, суд погоджується з доводами відповідача про винятковість ситуації для зменшення розміру пені на 50% та вважає за можливе зменшити розмір пені на 50%. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 728,84 грн.

Згідно з ст. 49 ГПК України при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому суд враховує абз. 4 п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, судовий збір у справі покладається на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525-526, 549, 627-629, 610-612, 714 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 32-34, 36, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, 3, м. Харків, 61001, , п/р 5295, 5295 ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р 5 в АТ "Райффайзен банк Аваль", м. Київ, МФО 380805) пеню у розмірі 728,84 грн., 3% річних у розмірі 175,00 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 18.12.2017 р.

Суддя В.В. Рильова

№922/3996/17