КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа№ 910/11358/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача за первісним позовом: Барвіна І.М. - представник за довіреністю № 09/12/209 від 24.04.2017

від відповідача 1 за первісним позовом: Мандриков Д.В. - представник за довіреністю від 11.01.2017

від відповідача 2 за первісним позовом: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2017

у справі № 910/11358/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер Віндтехнолоджі»

про стягнення 36 543 384 євро та 94 761 907,24 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

про внесення змін до договору

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер Віндтехнолоджі»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

про визнання договору поруки припиненим

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/11358/16 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 задоволено, відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києві від 14.08.2017 у справі №910/11358/16 до грудня 2020 року.

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський», суд першої інстанції виходив з того, що обставини, названі заявником для відстрочення виконання рішення суду, є винятковими, а відстрочка виконання рішення у даній справі для Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» буде в інтересах обох сторін, оскільки забезпечить надходження коштів на рахунки боржника та можливість погашення боргу у даній справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/11358/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» у задоволенні заяви про відстрочку.

У апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» послалось на те, що оспорювана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У обґрунтування скарги Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» послалось на ті самі обставини, що й під час розгляду заяви в суді першої інстанції, фактично скопіювавши текст поданих суду першої інстанції заперечень на заяву про відстрочення виконання рішення № 09-88/1689 від 20.11.2017 (а.с. 35-41 т.5).

Ухвалою від 28.11.2017 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

Відповідач 2 за первісним позовом в судове засідання представників не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, та те, що згідно з ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників відповідача 2 за первісним позовом за наявними матеріалами апеляційного провадження.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідач 1 за первісним позовом проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорювану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1 за первісним позовом, з урахуванням правил ст.ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

Предметом первісного позову у цій справі є вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за укладеним між позивачем та відповідачем 1 договором про відкриття кредитної лінії № 20-1908/2-1 від 25.06.2013, які складаються з строкової заборгованості по кредиту у розмірі 24 740 738 євро та простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 6 244 853 євро, а також заборгованості по прострочених процентах у розмірі 5 379 047,63 євро, заборгованості по строкових процентах у розмірі 178 745,37 євро, пені за простроченими процентами у розмірі 47 382 673,72 грн. та пені за простроченим кредитом у розмірі 47 379 233,52 грн. Вимоги до відповідача 2 обґрунтовані тим, що відповідно до договору поруки № 20-1914/3-3 від 25.06.2013 останній поручився за повне та своєчасне виконання відповідачем 1 зобов'язань за кредитним договором № 20-1908/2-1 від 25.06.2013.

Предметом зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» є позовні вимоги про внесення змін до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-1908/2-1 від 25.06.2013.

Предметом зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер Віндтехнолоджі» є позовні вимоги про визнання договору поруки № 20-1914/3-3 від 25.06.2013 припиненим.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.08.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017:

- первісний позов задоволено частково, до стягнення з відповідача 1 на користь позивача присуджено заборгованість по кредиту у розмірі 24 740 738 євро, прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 6 244 853 євро, заборгованість по прострочених процентах у розмірі 5 379 047,63 євро, заборгованість по строкових процентах у розмірі 178 745,37 євро, в іншій частині в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відмовлено;

- в задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» відмовлено повністю;

- зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурлендер Віндтехнолоджі» задоволено повністю, визнано договір поруки №20-1914/3-3 від 25.06.2013 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фурлендер Віндтехнолоджі», припиненим.

07.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 у справі № 910/11358/16, в якій просило відстрочити до грудня 2020 року виконання рішення суду про стягнення з заявника на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-1908/2-1 від 25.06.2013 у розмірі 36 543 384 євро.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/11358/16 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 задоволено, відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києві від 14.08.2017 у справі № 910/11358/16 до грудня 2020 року.

Враховуючи наявні в матеріалах справи документальні докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» про відстрочку виконання рішення суду з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 7.1.1 п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.12.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», при застосуванні заходів, передбачених статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Звертаючись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва у цій справі, заявник послався на те, що для нього склались обставини, які мають винятковий характер та роблять неможливим виконання рішення суду у цій справі.

У обґрунтування вказаного заявник послався на таке:

- з 01.05.2015 на законодавчому рівні встановлено заборону на придбання електроенергії у виробників, які провадять діяльність на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, до яких відноситься ТОВ «Вітряний парк Краснодонський», наслідком чого є припинення отримання заявником доходів від єдиного можливого джерела доходів та зупинення отримання доходів від господарської діяльності;

- 03.11.2017 між Компанією DEWOTT HOLDINGS LIMITED, яка володіє 99% статутного капіталу відповідача 1, самим відповідачем 1 та компанією ASSAI TRADING LIMITED як інвестором укладена угода про наміри № 08/07-11/2016, за умовами якої інвестор зобов'язується погасити утворену заборгованість ТОВ «Вітряний парк Краснодонський» перед позивачем за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-1908/2-1 від 25.06.2013, проте грошові кошти на погашення такої заборгованості можуть бути ним отримані не раніше грудня 2020 року.

Отже, необхідність розстрочки виконання рішення суду заявник пов'язує із своїм скрутним фінансовим становищем, відсутністю в нього можливості для задоволення вимог позивача в повному обсязі та можливістю здійснити це в грудні 2020 року.

У п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.12.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вказано, що, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем.

Закон України «Про електроенергетику» визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Частина 1 статті 15 Закону України «Про електроенергетику» встановлює, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України, крім електричної енергії, що купується (продається) відповідно до розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії".

Електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути реалізована на оптовому ринку електричної енергії України, за договорами зі споживачами або за договорами з енергопостачальниками. Оптовий ринок електричної енергії України у кожному розрахунковому періоді зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, та здійснювати повну оплату вартості електричної енергії, виробленої на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 17-3 цього Закону, незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів її відпуску. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об'єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об'єкта електроенергетики, що виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями). Порядок купівлі та розрахунків за електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 17-3 цього Закону, оптовим ринком електричної енергії України, а також порядок обліку такої електроенергії затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Енергопостачальники зобов'язані купувати електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії, у випадках, обсягах та за цінами, визначеними цією статтею.(ч. 4, 5 с. 15 Закону України «Про електроенергетику»).

Статтею 15-1 Закону України «Про електроенергетику» визначено порядок розрахунків на оптовому ринку електричної енергії, а саме те, що всі кошти за спожиту електричну енергію вносяться виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання відкриті в установах уповноваженого банку. З поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії зазначені кошти спрямовуються енергогенеруючим компаніям та іншим суб'єктам господарської діяльності, які провадять продаж електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії згідно з алгоритмом, встановленим НКРЕКП.

26.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері енергетики на території проведення антитерористичної операції» № 284-VIII, яким частина 4 статті 23 Закону України «Про електроенергетику» викладено в новій редакції: «Особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов'язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію та на територію, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а також відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території та на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України».

07.05.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», якою з 01.05.2015 врегульовано порядок купівлі-продажу електричної енергії, переміщеної з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на іншу територію України та/або з контрольованої території на неконтрольовану територію.

Підпунктами 1 та 6 пункту 8 вказаної постанови Кабінет Міністрів України визначив, що оптовий постачальник не здійснює купівлі та оплати електричної енергії у виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, крім купівлі різниці перетоків електричної енергії. Оптовий постачальник (ДП «Енергоринок») здійснює відповідно до законодавства погашення заборгованості за закуплену у виробників електричну енергію та послуги за диспетчерське (оперативно-технологічне) управління і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 273 від 08.05.2015 «Про затвердження переліку виробників електричної енергії» Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» віднесено до виробників електричної енергії, устаткування та/або енергетичне обладнання яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Отже, в силу Закону України «Про електроенергетику», постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015 та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 273 від 08.05.2015, у ДП «Енергоринок» як оптового постачальника електричної енергії відсутні правові підстави для купівлі електричної енергії у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» як у виробника електричної енергії, устаткування та/або енергетичне обладнання яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в той час як основним видом діяльності останнього, яку він за обставин, що склалися, здійснювати не може, є виробництво електроенергії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Статуту відповідача та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 12-30 т. 2).

Вказані обставини стали підставою для здійснення процедури консервації основних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський», що підтверджується наказом №30/01-2017/001 від 30.01.2017 (а.с. 21-23 т. 5).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зупинення на підставі вказаних нормативно-правових актів проведення грошових розрахунків за вироблену та продану електроенергію призвело до припинення отримання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» доходів від єдиного можливого для нього джерела доходів та, відповідно, зупинення отримання доходів від господарської діяльності.

Вказані обставини фактично унеможливлюють виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» рішення суду у цій справі в інший спосіб, ніж банкрутство, проте, враховуючи, що все майно останнього перебуває на тимчасово непідконтрольній Україні території,можливість виконати рішення за рахунок продажу такого майна, на думку колегії суддів, на цей час відсутня.

Водночас 03.11.2017 між Компанією DEWOTT HOLDINGS LIMITED, яка володіє 99% статутного капіталу відповідача 1, самим відповідачем 1 та компанією ASSAI TRADING LIMITED як інвестором укладена угода про наміри № 08/07-11/2016, за умовами якої інвестор зобов'язується погасити утворену заборгованість відповідача 1 перед позивачем за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-1908/2-1 від 25.06.2013 не пізніше 31.12.2021. При цьому відповідач 1 зазначає, що грошові кошти на погашення такої заборгованості можуть бути отримані боржником не раніше грудня 2020 року.

Отже, з настанням вказаної дати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» виникне реальна можливість сплатити на користь позивача у цій справі заборгованість, стягнуту рішенням суду, навіть за наявності законодавчо встановленої заборони продажу електричної енергії.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вирішуючи питання щодо дотримання балансу інтересів сторін під час відстрочення рішення у цій справі, слід виходити з того, що на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» законодавчо обмежено у праві продажу виробленої електричної енергії, що робить неможливим отримання ним грошових коштів, за рахунок яких судове рішення буде виконане, проте після отримання в 2020 році фінансової допомоги від інвестора згідно з умовами угоди про наміри № 08/07-11/2016 від 03.11.2017 позивач буде мати змогу задовольнити свої грошові вимоги, оскільки грошові кошти за вказаною угодою мають бути спрямовані виключно на погашення заборгованості по кредитному договору № 20-1908/2-1 від 25.06.2013 (п. 6.2 угоди), тобто фактично й на виконання рішення суду у цій справі.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Заявником належними та допустимими доказами доведено наявність підстав у розумінні приписів статті 121 ГПК України для відстрочення рішення суду у цій справі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відстрочка виконання рішення у цій справі для Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» є в інтересах обох сторін, оскільки забезпечить надходження коштів на рахунки боржника та можливість погашення ним боргу перед позивачем, та правомірно задовольнив заяву відповідача 1 про відстрочку виконання рішення у цій справі до грудня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 20.11.2017, якою задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 у справі № 910/11358/16, та для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відсутні.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати на подачу апеляційної скарги покладаються на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Керуючись ст. 99, ст.ст. 101-106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 у справі № 910/11358/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Краснодонський» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 у справі № 910/11358/16 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11358/16.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна