ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа № 911/3234/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/3234/17

за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», м. Київ

до Приватного підприємства «Меркурій-2006», с. Старе Бориспільського

району

про стягнення 18 662,45 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 0228/17 від 13.05.2017;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до приватного підприємства «Меркурій-2006» (відповідач) про стягнення 18 662,45 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання послуг мобільного звязку № 6158230 від 27.02.2013, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 18 662,45 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.11.2017 порушено провадження у справі № 911/3234/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 22.11.2017 розгляд справи був відкладений.

В судових засіданнях 22.11.2017 та 06.12.2017 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судові засідання 22.11.2017 та 06.12.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 02.11.2017 та 22.11.2017 не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов до суду не надіслав. Відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи ухвалами суду від 02.11.2017 та 22.11.2017, які були направлені на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується наявним в матеріалах справи спеціальним витягом з ЄДР, зробленим судом.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Між приватним акціонерним товариством «МТС Україна» (змінено назву на приватне акціонерне товариство «ВФ Україна») (оператор) та відповідачем (абонент) укладений Договір про надання послуг мобільного звязку № 6158230 від 27.02.2013, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого оператор згідно з договором надає абоненту послуги мобільного звязку в межах України. Загальні умови надання послуг у повному обсязі визначаються умовами користування мережами мобільного звязку оператора, які є невідємною частиною договору.

Пунктами 2.4.1, 2.4.2, 2.4.6 визначено, що абонемент зобовязався користуватись послугами у повній відповідності до умов цього договору та умов користування мережами мобільного звязку; своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номера при тимчасовому відключені в мережі мобільного звязку оператора; у разі неодержанні рахунків до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, зателефонувати до оператора для одержання інформації щодо подальших розрахунків.

Нарахування за надані послуги здійснюється згідно з тарифами оператора, які є невідємною частиною договору. Розрахунковий період становить один календарний місяць. Кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів (п. 3.1 договору).

Розрахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України, або поповнює рахунок свого мобільного номеру за допомогою карток оплати. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місця, наступного за розрахунковим але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу (п. 3.3 договору).

Так, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги звязку абоненту було присвоєно особовий рахунок № 1.12488330, який з технічних причин було змінено на 12.

Позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе згідно з умовами договору зобовязання, надавши відповідачу послуги мобільного звязку.

Однак відповідач порушуючи умови договору та положення Закону України «Про телекомунікації», взяті на себе зобовязання щодо своєчасної оплати отриманих послуг належним чином не виконував, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з оплати послуг мобільного звязку в сумі 18 662,45 грн.

Умовами п. 2.1.2 договору визначено, що у разі невиконання абонентом своїх обовязків, зокрема, в частині несвоєчасної оплати рахунків, оператор має право тимчасово обмежити надання послуг мобільного звязку.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензію № С 12/01 від 25.01.2017, в якій вимагав погасити прострочену заборгованість в сумі 18 662,45 грн.

Однак, претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у звязку з чим, позивачем, на підставі п. 2.1.2 договору, було відключено відповідача від мережі звязку позивача.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства.

Умовами надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Статтею 68 Закону визначено, що розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

У разі невикористання авансу протягом розрахункового періоду залишок суми коштів переноситься на наступний розрахунковий період, якщо інше не передбачено договором. Списання оператором або провайдером телекомунікацій залишку суми коштів абонента, в тому числі на свою користь, забороняється.

Статтею 33 Закону передбачено, що споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач в судові засідання 22.11.2017 та 06.12.2017 не зявився, письмових пояснень чи доказів оплати отриманих послуг не надав, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлено та по суті не оспорений відповідачем.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані, згідно з умовами Договору про надання послуг мобільного звязку № 6158230 від 27.02.2013 послуги, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 18 662,45 грн. визнається судом та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства «Меркурій-2006» (08362, Київська область, Бориспільський район, с. Старе, вул. Радянська, 49-А, ) на користь приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, код 14333937) 18 662 (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 45 коп. заборгованості та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 19.12.2017

Суддя О.О. Христенко