ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року Справа № 904/8504/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) ОСОБА_1,

суддів Широбокової Л.П., Орєшкіної Е.В.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2- представник, довіреність № 16/2016 від 22.12.2016 р.,

від відповідача: ОСОБА_3- представник, довіреність № 89 від 07.07.2017 р.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2017р. у справі №904/8504/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євраз Україна", м.Дніпро

до публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м.Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 43 385 651грн.11 коп. за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2017р. у справі №904/8504/17 (суддя Назаренко Н.Г.) позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Торговий дім "Євраз Україна", з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог №57 від 12.10.2017р., задоволено частково, з публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "Дніпровський металургійний комбінат" на користь позивача стягнуто 31045485грн.03коп. основного боргу, 2474411грн.66коп. трьох процентів річних та 9474445грн.77коп. інфляційних втрат;

- задовольняючи частково позов, господарський суд виходив з обставин щодо невиконання відповідачем зобов"язань за договором поставки №22/2013/13-1372-02 від 19.06.2013р. в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару та щодо наявності боргу у вказаній вище сумі;

- одночасно в мотивувальній частині рішення господарським судом було зазначено про відмову в позові в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 741329грн.26коп., а також, що при зверненні з заявою про надання розстрочки виконання рішення відповідачем не були доведені обставини, які можуть бути враховані як підстава для такої розстрочки;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ"Дніпровський металургійний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з"ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків, викладених в рішенні обставинам справи та на порушення ним норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати в частині визначення розміру інфляційних нарахувань на суму боргу, а також розстрочити виконання рішення у справі рівними частинами на шість місяців;

- у поданій скарзі йдеться про те, що умовами договору передбачено визначення ціни товару шляхом коригування остаточної ціни відповідно до офіційного курсу Національного банку України, встановленого на дату платежу, про те, що на момент погашення заборгованості по рахунках №№11547, 11635, 11696, 11726, 11820, 11845, 11938, 11581, 11785, 11846, 11905, 11996 таке коригування було зроблено як і передбачено умовами договору, про те, що сплативши суму з урахуванням коригування, відповідач вже компенсував позивачу інфляційні втрати, про те, що стягнення ще й інфляційних нарахувань по вказаних рахунках є заходом додаткової відповідальності, а також про те, що господарська діяльність відповідача здійснюється в складних умовах, відповідач знаходиться в важкому фінансово-економічному положенні, тому господарським судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про надання розстрочки виконання рішення рівними частинами на шість місяців;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що суми в специфікаціях до спірного договору та рахунках-фактури на оплату поставленого товару за цим договором визначені у національній валюті України (гривні), розрахунок інфляційних втрат на суму боргу також зроблено позивачем виходячи із ціни товару, визначеній в національній валюті України, а також на те, що господарським судом правомірно відмовлено відповідачу в наданні розстрочки виконання рішення, оскільки останнім не доведені обставини, які могли бути підставою для такого розстрочення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2013р. ТОВ"Торговий дім "Євраз Україна" (постачальником) та ПАТ"Дніпровський металургійний комбінат" (покупцем) укладено договір поставки №22/2013/13-1372-02.

На підставі п.1.1. вказаного договору постачальник зобовязався поставити, а покупець ? сплатити та прийняти залізну руду агломераційну на передбачених цим договором умовах.

Відповідно до п.1.2. договору кількість, ціна, вартість товару та інші умови, не передбачені текстом цього договору, узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях), які підписуються повноважними особами сторін та є невід'ємними частинами цього договору.

Згідно з п.п.3.1., 3.2., 3.3. договору поставка товару здійснюється залізничним транспортом маршрутними групами у відповідності до додатків (специфікацій) до цього договору. Кількість товару по кожній маршрутній групі оформлюється товаросупровідними документами відповідно до п. 3.5. цього договору. Строки, базисні умови поставки товару (відповідно правил Інкотермс-2000), а також реквізити встановлюються сторонами в додатках (специфікаціях) до цього договору. Вантажовідправник ПАТЕвраз ОСОБА_4. Вантажоотримувач ПАТ"Дніпровський металургійний комбінат". Датою поставки залізничним транспортом вважається дата штемпеля станції передачі вантажу перевізнику. Якщо інше не передбачено додатками (специфікаціями).

П.3.6. договору, в редакції протоколу розбіжностей, передбачено, що право власності на товар, а також всі звязані з ним ризики переходять від постачальника до покупця з дати поставки товару.

П.п.4.1., 4.3 договору встановлено, що ціна товару є договірною та визначається сторонами в додатках (специфікаціях) до цього договору. Розрахунки по договору проводяться в національній валюті України.

Відповідно до п.5.1 договору, в редакції додаткової угоди №4, оплата товару проводиться покупцем шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, вказаний в договорі з відстроченням платежу на 10 календарних днів з дати поставки.

Згідно з п.5.3. договору, в редакції протоколу розбіжностей, датою оплати вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця.

В п.12.10. договору, в редакції додаткової угоди №6, сторонами узгоджено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016р., а в частині невиконання зобовязань сторін до повного їх виконання .

На виконання умов договору сторонами підписано специфікації: №25 від 30.10.2015р. , №26 від 30.10.2015, №27 від 01.12.2015.

Відповідно до вказаних специфікацій строк поставки товару до 31.12.2015р..

Протягом грудня 2015р. позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 60735851грн.63коп., що підтверджується актами приймання-передачі, залізничними накладними (т.1 а.с. 43-137, 142-208, 212-215).

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 31045485грн.03коп..

У зв"язку з несвоєчасною оплатою вартості поставленого товару позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 10215773грн.03коп. та три проценти річних в сумі 2474411грн.66коп..

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобовязань за договором поставки №22/2013/13-1372-02 від 19.06.2013р. в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару та ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростовували таке порушення, господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 31045485грн.03коп. основного боргу та 2474411грн.66коп. трьох процентів річних.

З огляду на викладене рішення місцевого господарського суду у відповідних частинах слід залишити без змін.

Між тим, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 9474445грн.77коп., господарський суд послався на те, що саме в такій сумі, відповідно до розрахунків позивача, підлягають до стягнення інфляційні втрати за період з січня 2016р. по вересень 2017р..

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вищевикладеними висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими без ґрунтовного дослідження обставин справи всупереч положенням ст.43 Господарського процесуального кодексу України та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Курсова різниця це різниця, яка є наслідком перерахунку однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах, що виникає в зв'язку із знеціненням грошових коштів.

Втрати, пов'язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів.

Фактично сума, що виникає в зв'язку з курсовою різницею і є інфляційними втратами.

У даному випадку, при підписанні специфікацій №25 від 31.11.2015р., №26 від 30.11.2015р. та №27 від 01.12.2015р. сторони визначили, що ціна товару на умовах поставки СРТ станція призначення розраховується за формулою, якою передбачено застосування коефіцієнтів рівних курсу гривні до долару США, встановленому Національним банком України, який діє на дату поставки та на дату підписання відповідного додатку.

Остаточна ціна товару на умовах поставки СРТ станція призначення визначається за формулою з застосуванням коефіцієнту, рівного офіційному курсу Національного банку України UAN/USD, встановленому на дату платежу.

По рахунках №№11547, 11635, 11696, 11726, 11820, 11845, 11938, 11581, 11785, 11846, 11905, 11996 відповідач оплатив вартість товару за ціною, відкоригованою відповідно до офіційного курсу Національного банку України, встановленому на дату платежу, тобто з урахуванням курсової різниці.

При розрахунку інфляційних втрат за спірний період господарським судом першої інстанції наявність такого коригування враховано не було.

Отже нарахування втрат від інфляції на заборгованість з оплати вартості товару, визначену по вказаних вище рахунках є неправомірним.

В задоволенні позовних вимог у відповідній частині слід відмовити.

У цьому зв"язку рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню.

Одночасно слід зазначити, що по рахунках №№12031, 12054, 12148, 12267, 12298, 12361, 12001, 12147, 12181, 12218, 12325, 12359 вартість товару відповідачем не оплачена, коригування ціни товару з урахуванням курсової різниці не проводилося.

Тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 7453479грн.04коп. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вказана сума втрат від інфляції визначена колегією суддів згідно з рекомендаціями Верховного ОСОБА_4 України, викладеними в листі від 03.04.21997р. №62-97р..

В задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення господарський суд відмовив правомірно.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може розстрочити виконання рішення.

Згідно з ст.42 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, в основу судового рішення про надання розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про розстрочку виконання рішення суди повинні врахувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

У даному випадку, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, а також відсутність доказів того, що подальша господарська діяльність відповідача буде більш ефективнішою, що дасть змогу йому виконати рішення господарського суду, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність підстав для надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду на 6 місяців.

Доводи позивача про визначення ціни товару у національній валюті визнані колегією суддів необґрунтованими, оскільки така ціна виникла у зв"язку з курсовою різницею і підстави для стягнення інфляційних втрат, нарахованих на таку ціну відсутні.

Керуючись ст. ст.101- 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2017р. у справі №904/8504/17 скасувати частково;

- прийняти нове рішення;

- стягнути з публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євраз Україна" 31045485грн.03коп. основного боргу, 2474411грн.66коп. трьох процентів річних, 7453479грн.04коп. втрат від інфляції та 224841грн.87коп. судового збору, видати наказ;

- в решті в позові відмовити;

- в задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про розстрочення виконання рішення відмовити;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євраз Україна" на користь публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" 12409грн.43коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя Л.П.Широбокова

Повна постанова складена 19.12.2017р.