ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017р. Справа № 914/2062/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

позивача за первісним позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (м. Львів)

до відповідача за первісним позовом: Публічного акціонерного товариства „Укрпошта" в особі Львівської дирекції, (м. Львів)

про: стягнення боргу в розмірі 128 869,84 грн.

позивача за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства „Укрпошта" в особі Львівської дирекції, (м. Львів)

до відповідача за зустрічним позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (м. Львів)

про: визнання за ПАТ „Укрпошта" права на оренду за 1 грн. в рік та визнання договору оренди в частині розміру орендної плати частково недійсним

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Малиняк В. А. - дов. б/н від 27.11.2017 року.

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Мочурад М.Б. - дов. № 19/ДД-012/22 від 18.10.2017 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Публічного акціонерного товариства „Укрпошта" в особі Львівської дирекції про стягнення боргу в розмірі 128 869,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.10.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 24.10.2017 року.

20.10.2017 р. за вх. № 2181 до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява про визнання за ПАТ „Укрпошта" права на оренду за 1 грн. в рік та визнання договору оренди в частині розміру орендної плати частково недійсним.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.10.2017 року зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства „Укрпошта" до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання за ПАТ „Укрпошта" права на оренду за 1 грн. в рік та визнання договору оренди в частині розміру орендної плати частково недійсним прийнято та призначено до спільного розгляду з позовом у справі № 914/2062/17.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.10.2017 року оголошено перерву до 26.10.2017 року, згідно клопотання сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.10.2017 року відкладено розгляд справи на 16.11.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 року відкладено розгляд справи на 27.11.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.11.2017 року відкладено розгляд справи на 11.12.2017 року, для надання доказів.

Позивач (відповідача за зустрічним позовом) вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.10.2017 року, про відкладення розгляду справи від 24.10.2017 року, від 26.10.2017 року, від 16.11.2017 року, від 27.11.2017 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

24.10.2017 року за вх. № 35843/17 представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) подав клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні.

26.10.2017 року за вх. № 36319/17 представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) подав заперечення на зустрічну позовну заяву.

27.11.2017 року за вх. № 40074/17 представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.10.2017 року, про відкладення розгляду справи від 24.10.2017 року, від 26.10.2017 року, від 16.11.2017 року, від 27.11.2017 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

20.10.2017 року за вх. № 35534/17 представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) подав заперечення на позовну заяву.

25.10.2017 року за вх. № 36010/17 представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) подав клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

27.11.2017 року за вх. № 4926/17 представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України.

Клопотання представника відповідача від 27.11.2017 року за вх. № 4926/17 задоволено судом.

11.12.2017 року за вх. № 42251/17 представник відповідача подав пояснення по справі.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 11.12.2017 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані позивачем, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 14.09.2015 р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - позивач) та Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта», в особі виконуючого обов'язки директора Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - відповідач) Ростова Миколи Васильовича укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 9788-15 (далі - Договір), згідно з п. 1 якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 130,0 кв.м., що знаходяться за адресою м. Львів, вул. І. Франка 91, 93.

Договір укладений на термін з 14.09.2015 р. до 13.09.2018 р. (п. 4.1 Договору).

Відповідно до ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та правочини.

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених Законом, а також з угод, не передбачених Законом: але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За умовами Договору, відповідачем взято на себе ряд зобов'язань, в т.ч. своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату за користування об'єктом оренди (п.7.1.2 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, сплатити гроші тощо, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник та кредитор.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього ж Закону, орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до п. 5.6 Договору, орендна плата сплачується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Обов'язок Орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату передбачений також у п. 7.1.2 договору оренди.

Однак, всупереч умовам укладеного Договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконує.

Так, відповідно до Довідки про заборгованість № 4-2302-1286 від 26.09.2017 р., відповідачем орендна плата за користування об'єктом оренди не вносилась, у зв'язку з чим допущено заборгованість на загальну суму 128 869,84 грн. З огляду на вищевикладене, існують законні підстави для заявлення позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача.

Як було встановлено Господарським судом міста Києва під час розгляду справи № 910/5409/17, що в силу положень ст. 35 ГПК України не підлягає повторному доведенню, в структуру ПАТ «Укрпошта» входять філії, які розміщені в обласних центрах України, зокрема, Львівська дирекція ПАТ «Укрпошта», яка не є юридичною особою та здійснює свою діяльність від імені Товариства в межах повноважень, наданих їй та закріплених в Положенні про Львівську дирекцію ПАТ «Укрпошта», затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» від 09.11.2015 р. № 862.

Відповідно до статті 95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза п місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої їм довіреності.

Згідно з частиною 4 статті 28 Господарського процесуального кодексу України, у господарському суді повноваження сторони або третьої особі від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Частиною 4 статті 15 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частини першої-третьої статті 15, залежно від місцезнаходження відособленого підрозділу.

Відповідно до підпункту 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", територіальна підсудність справи за участю відособленого підрозділу юридичної особи визначається відповідно до вимог статті 15 Господарського процесуального кодексу України за місцем знаходження відособленого підрозділу, якому надано право здійснювати повноваження від імені юридичної особи. Господарським судам слід також враховувати, що, оскільки відособлений підрозділ юридичної особи діє у межах наданих йому повноважень, то подання позову за місцем знаходження цього підрозділу правомірне лише тоді, копи спір випливає саме з його діяльності.

Враховуючи те, що вказаний спір випливає з діяльності відособленого підрозділу -філії Львівська дирекція ПАТ «Укрпошта» юридичної особи - публічного акціонерного товариства "Укрпошта", який має право здійснювати повноваження сторони у господарському суді, відтак позов до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" за правилами територіальної підсудності повинен розглядатися за місцезнаходженням відокремленого підрозділу - Господарським судом Львівської області.

Відповідно до частини 2 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо. Справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсним актів розглядаються господарським судом за місцем знаходження відповідача.

З огляду на вищевикладене, територіальна підсудність справи визначається за місцезнаходженням відповідача - Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1; ідентифікаційний код 22336769).

Згідно із ст. 287 ГК України, орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності.

Відповідно до п. 1.1. Положення про Управління комунальної власності Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.12.2016 р. № 1125, Управління комунальної власності Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради. У відповідності до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 777 від 14.07.2006 р., до повноважень Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності міста, надання обліку орендних платежів та контролю за їх надходженням. Відповідно до п. 2.1. цього ж Положення, основними завданнями Управління є: виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова; передача в оренду, відчуження майна комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Згідно з п. 1.4 Положення, Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та установах банків державного сектору, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, кутовий штамп та бланк встановленого зразка.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методика розрахунку орендної плати для об'єктів, що перебувають у державній власності визначається Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності (листи № 01-09-834 від 16.10.2014 р. № 01-09-557 від 1 1.07.2014 р.).

У запереченні на зустрічну позовну заяву позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Однією із істотних умов договору є орендна плата.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", засобам масової інформації у встановленому порядку передаються у безстрокову оренду приміщення загальнодержавної і комунальної власності, якими вони користуються для здійснення виробничої діяльності.

Ухвалою Львівської міської ради № 897 від 07.06.2007 р. (із змінами та доповненнями) затверджена Методика розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова.

Зазначена Методика застосовується для розрахунку плати за оренду комунального майна територіальної громади м. Львова, оскільки таке рішення прийнято органами місцевого самоврядування - Львівською міською радою.

Діяльність органів самоврядування в Україні здійснюється відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - Закону). Згідно з ст.18 Закону відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

Норма ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України.

Згідно із нормами ст. 59 та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти міської ради, прийняті в межах наданих їй повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Львівською міською радою була прийнята ухвала № 4966 від 14.07.2015 р. «Про встановлення УДППЗ «Укрпошта» орендної ставки за користування нежитловими приміщеннями. Розмір орендної плати за об'єкти оренди визначено відповідно до чинної на час укладення договорів Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м.Львова, затвердженої ухвалою міської ради від 07.06.2007 р. № 897 (із змінами та доповненнями) та ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015 р. № 4966, що встановлює орендну ставку за користування нежитловими приміщеннями, що перебувають у власності територіальної громади м.Львова, у розмірі 1,5 % від вартості орендованого майна на 1 рік з дати укладення договору оренди, тобто Управління комунальної власності мало правові підстави при визначенні орендної плати на застосування орендної ставки в розмірі 1,5 % від вартості орендованого майна виключно до 14.09.2015 р., на подальший термін із врахуванням того, що УДППЗ «Укрпошта» є державним підприємством та обслуговує велику кількість населення м.Львова, зокрема, людей пенсійного віку, управління комунальної власності при укладенні договору застосувало пільгову орендну ставку у розмірі 5%, на відміну від використання тих же приміщень суб'єктами господарювання, що діють на приватній основі і надають послуги з перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень (кур'єрська служба), при визначенні орендної плати за які діє орендна ставка 9%.

Встановити ж розмір орендної плати в сумі 1 грн. за рік Управління комунальної власності законних підстав не мало.

Оскільки ПАТ «Укрпошта» орендує комунальне майно і Львівською міською радою не приймалось рішень про застосування Методики, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р., до даних правовідносин підлягала застосуванню Методика, затверджена ухвалою Львівської міської ради № 897 від 07.06.2007 р. (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 13 Конституції України, усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Тому, прийняття позиції ПАТ «Укрпошта» про те, що держава своїми розпорядчими актами може втручатись в питання володіння, користування чи розпорядження власником своїм майном (в даному випадку, встановлювати розмір плати, який має брати територіальна громада м. Львова за оренду свого майна) було б порушенням цієї конституційної норми.

Не може бути прийнятий і аргумент позивача за зустрічним позовом про те, що Методика, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р., має бути застосована до спірних правовідносин в силу положень ст. 19 Закону України «Про оренду державного і комунального майна». Так, ця стаття, як сказано вище, визначає що методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Методологічними засадами є сукупність прийомів та принципів для визначення орендної плати, але не власне розмір орендної плати в даному випадку 1 грн.), який визначається лише власником.

Відповідно до умов укладених із Львівською дирекцією УДППЗ «Укрпошта» договорів оренди, визначено цільове призначення приміщень - розміщення відділення поштового зв'язку. За таких обставин нарахування орендної плати відповідно до умов договору оренди проводиться відповідно до цільового призначення - розміщення відділення поштового зв'язку, із застосуванням коефіцієнту функціонального використання, відповідно до Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, діючої на час укладання договору.

Пункт 3.4 Методики передбачає, що у разі суміщення орендарем видів діяльності, застосовується величина орендної ставки згідно з цільовим призначенням відповідної частини орендованої площі.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оренду державного та комунального мана", договір вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Підписавши відповідний договір сторони погодились з усіма істотними умовами, в тому числі істотною умовою стосовно орендної плати, тому договір оренди є укладеними з дати його підписання та, відповідно до п. 4 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", його умови є чинними на весь строк дії і у випадках, коли, після його укладення, законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Твердження про застосування до даних правовідносин положень ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" державні та комунальні телерадіоорганізації, редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємства зв'язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв'язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій.

В наказі Фонду державного майна України від 22.08.2000 р. за № 1765 та листі № 10-16-12130 від 01.10.2002 р. зазначено, що оскільки відділення поштового зв'язку здійснюють різноманітні послуги з приймання, пересилки та видачі поштових відправлень, грошових переказів, надання послуг міжнародної прискореної пошти, електронної пошти і т.п,, для визначення орендної плати можливе застосування такого підходу як зонування (визначення площі для кожного видів з діяльності орендаря) з подальшим застосуванням для кожної зони відповідних орендних ставок.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач просить суд звернути увагу, що договір оренди № Г-9788-15 від 14.09.2015 р., укладений між Управлінням комунальної власності та Львівською дирекцією УДЦППЗ ЛД Укрпошта підписаний двома сторонами без жодних застережень, що свідчить про погодження усіх істотних умов договору, в тому числі орендної плати. Термін даного договору встановлено до 13.09.2018 р.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами, в тому числі і умова договору щодо сплати орендної плати, передбаченої пунктом 5.1 Договору № Г-9788-15.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

У запереченні на зустрічну позовну заяву позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) просить первісний позов задоволити, у зустрічному позові відмовити.

У позовній заяві, позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (), на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) заборгованість у сумі 128 869,84 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

У зустрічній позовній заяві відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначає, що надання послуг поштового зв'язку проводиться об'єктами поштового зв'язку підприємства згідно з вимогами Правил, надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету міністрів .України від 05.03.2009 р. № 270, які розроблені відповідно до Закону України «Про поштовий зв'язок» та Актів Всесвітнього поштового союзу.

14 вересня 2015 між Управлінням комунальної власності департамент економічної політики Львівської міської ради (Орендодавець) та Українським державним підприємством поштового зв'язку в особі Львівської дирекції (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № Г-9788-15 від 14.09.2015 р. (далі - Договір № Г-9788-15 від 14.09.2015 р.). Термін Договору визначений на 2 (два) роки 364 дні з 14 вересня 2015 до 13 вересня 2018 (п. 4,1. Договору). Згідно п 1.1. Договору, Орендодавець на підставі ухвали Львівської міської ради від 21.1 1.2013 р. № 2923 від 20.11.2014 № 4052 переднє, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 130.0 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 91, 93 та перебуває на балансі ЛКП «Снопківське», для розміщення відділення поштового зв'язку.

Розмір орендної плати, згідно п. 5.1. та 5.2 Договору, визначається відповідно до чинної на час укладення Договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої Ухвалами Львівської міської ради від 07.06.2007 р. № 897 (зі змінами та доповненнями) та, від 14.07.2015 р. № 4966 і складає:

- 2 519,83 грн. без ПДВ за перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати, укладення цього договору оренди до 14 вересня 2016 року включно.

- 8 399,44 грн. без ПДВ з 15 вересня 2016 року до закінчення терміну дії Договору, і підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік).

Перед укладенням Договору оренди № Г-9788-15 від 14.09.2015 р. на підставі звернення УДППЗ «Укрпошта» від 15.05.2014 р. № 01-09-416, ЛМР було прийняте рішення № 2067 «Про встановлення УДППЗ «Укрпошта» орендної плати за користування нежитловими приміщеннями» та визначено Львівській дирекції УДППЗ «Укрпошта» орендну плату за користування нежитловими приміщеннями, що перебувають у власності територіальної громади м. Львова, у розмірі 1 грн. на рік без ПДВ за кожний об'єкт оренди терміном на 1 рік.

Після закінчення терміну дії договорів оренди нерухомого майна для розміщення відділень поштового зв'язку, виникла необхідність їх переукладання, у тому числі і того, об'єктом якого є приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. І. Франка. 91, 93, площею 130,0 кв.м.

Представник відповідача зазначає, що Львівська дирекція УДППЗ «Укрпошта» з метою переукладення договорів оренди неодноразово зверталася з листами (листи № 01-09-834 від 16.10.2014 р., № 01-09-557 від 11.07.2014, листи, які зареєстровані в Центрі надання адміністративних послуг за № 2-5617 від 07.04.2014 р. та № 2-7644 від 15.05.2014 р.) до Управління комунальної власності ДЕР ЛМР та до Голови комісії комунального майна та власності Львівської міської ради щодо продовження договорів оренди з орендною платою в розмірі 1 грн. на рік для відділень поштового зв'язку, та приведенням у відповідність Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова до вимог Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна в частині, що стосується визначення орендної плати за користування комунальним майном для розміщення відділень потового зв'язку.

19.05.2014 р. позивач листом № 2302-1339 повідомив, що Ухвалами, прийнятими Львівською міською радою, УДППЗ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції надано право укласти договори оренди з Управлінням комунальної власності Львівської міської ради, але розмір орендної платті за об'єкт оренди буде визначено згідно Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 р. № 897 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова, відповідно до орендної ставки за використання нерухомого манна і становитиме 5%.

Не враховуючи вимоги, які викладені у листах Львівської дирекції УДПІП «Укрпошта» «Щодо укладення договорів оренди з орендною платою в розмірі 1 грн. на рік у відповідності до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Управління комунальної власності ДЕР ЛМР 09.09.2015 р. повідомило відповідача листом № 2302-вих.2077 про необхідність підписання договорів оренди нерухомого майна» із застосуванням орендної ставки 1,5 % від вартості орендованого майна виключно до 14.09.2015 р., а у випадку непідписання договорів оренди до вказаного терміну, буде застосовуватися орендна ставка 5 % на весь термін дії Договору.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про поштовий зв'язок", місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень зобов'язані надавати допомогу операторам у розміщенні на відповідних територіях об'єктів поштового зв'язку.

Відповідач зазначив, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування повинні в межах своїх повноважень всебічно сприяти ефективній діяльності та розвитку об'єктів поштового зв'язку на відповідних територіях. Як вбачається із дій органів місцевого самоврядування шляхом прийняття ухвал щодо надання в оренду приміщень для розміщення відділень поштового зв"язку, не сприяли відповідачу щодо укладення договорів оренди в розмірі 1 грн. відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

Згідно з частинами 1, 3 статті 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", засобам масової інформації у встановленому порядку передаються у безстрокову оренду приміщення загальнодержавної і комунальної власності, якими вони користуються для здійсненим виробничої діяльності. Державні та комунальні телерадіоорганізації, редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об"єднаннями громадян, державнимими науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективми, підприємства зв'язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв'язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», суб'єкт підприємницької діяльності, який продає, надсилає за передплатою чи іншим способом розповсюджує виданий тираж періодичного і такого, що продовжується видання, є розповсюджувачем продукції друкованого засобу масової інформації.

Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» виступило національним оператором поштового зв'язку. Львівська дирекція УДППЗ «Укрпошта» є філіалом УДППЗ «Укрпошта» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрпошта», відповідно до п. 2.2.3 Статуту УДППЗ «Укрпошта», ч. 3 п. 21 Статуту ПАТ «Укрпошта» та Положення «Про Львівську дирекцію УДППЗ «Укрпошта» (із змінами, внесеними наказом в.о. генерального директора ПАТ «Укрпошта» від 02.03.2017 р. № 237), функцією Львівської дирекції є надання послуг розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою, що підпадає під дію ч. 3 ст. 6 Закону і на відповідача розповсюджується такий же порядок переданим в оренду приміщень та розмір орендної плати, що і для бюджетних установ.

Відповідно до п. 10 Методики розрахунку порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року, розмір річної орендної платті за оренду нерухомою майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, зокрема, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних в комунальних періодичних видань, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують становить 1 гривню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методика розрахунку орендної плати для об'єктів, що перебувають у державній власності визначається Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності (листи № 01-09-834 від 16.10.2014 р. № 01-09-557 від 1 1.07.2014 р.).

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленому Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарськіїх договорів) недійсними», якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству. чинному на момент укладення договору, він, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2016 р. № 777, до повноважень Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності міста, надання обліку орендних платежів та контролю за їх надходження.

Згідно з п. 1.1 Положення про Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та його структури, затвердженого рішенням Виконавчого комітету міської ради від 02.12.2016 р. № 1125, Управління комунальної власності Львівської міської ради є структурним підрозділом Департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Відповідно до цього ж Положення, основними завданнями Управління є: виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова; передача в оренду, відчуження майна комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Згідно із ст. 287 ГК України, орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 14.09.2015 р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - позивач) та Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта», в особі виконуючого обов'язки директора Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - відповідач) Ростова Миколи Васильовича укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9788-15 (далі - Договір), згідно з п. 1 якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 130,0 кв.м., що знаходяться за адресою м. Львів, вул. І. Франка 91, 93.

Договір укладений на термін з 14.09.2015 р. до 13.09.2018 р. (п.4.1 Договору).

Відповідно до п. 5.6 Договору, орендна плата сплачується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Обов'язок Орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату передбачений також у п. 7.1.2 Договору оренди.

Щодо заперечень позивача за зустрічним позовом про безпідставність нарахування орендної плати в заявленому розмірі, оскільки згідно положень чинного законодавства України, він має право на сплату орендної плати в розмірі 1 грн. в рік, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Статтею 653 ЦК України спеціально розмежовуються поняття "зміна договору" та "зміна зобов'язання, що випливає з договору": якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Верховний Суд України в постанові № 916/1689/15 від 29.03.2017 р. висловив обов'язкову до застосування правову позицію про те, що аналіз наведених вище норм права та приписів частини другої статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" дає підстави для висновку, що до моменту внесення змін до договору оренди орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату у розмірі, передбаченому чинним договором оренди.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Укрпошта" зверталося до Управління комунальної власності із проханням внести зміни в п. 5.1 Договору, в якому визначити розмір орендної плати - 1 грн. в рік. Однак, Управління комунальної власності в добровільному порядку відмовилося вносити відповідні зміни до Договору. Доказів внесення змін до спірного договору оренди та доказів звернень до суду із вимогою внести відповідні зміни до Договору, який є предметом спору, не представлено.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність змін до п. 5.1 спірного Договору, орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату у розмірі, передбаченому чинним Договором оренди.

Суд зазначає, що доводи позивача за зустрічним позовом про наявність законодавчо встановленого права на оренду в розмірі 1 грн. в рік можуть бути лише підставою для внесення змін в Договір в судовому порядку. Однак, до моменту внесення таких змін, ці доводи не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення орендної плати, оскільки, згідно приписів ст. 632 ЦК України, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Враховуючи те, що відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) за спірний період користувався орендованими приміщеннями, тому відсутні правові підстави для зміни ціни після користування орендованим майном.

Відповідно до Довідки про заборгованість № 4-2302-1286 від 26.09.2017 р., відповідачем орендна плата за користування об'єктом оренди своєчасно не вносилась, у зв'язку з чим допущено заборгованість на загальну суму 128 869,84 грн.

Однак, здійснивши перерахунок суми заборгованості суд встановив, що позивачем допущена помилка у розрахунку суми основного боргу, а саме невірно здійснено розрахунок відповідно до умов Договору оренди, так при розрахунку орендної плати, позивачем невірно застосовано показник індексу інфляції, всупереч п. 5.3 Договору.

Таким чином, судом встановлено що розмір орендної плати за період з 15.09.2016 р. по 31.08.2017 р. становить:

15.09.2016 р.-30.09.2016 р. = 5375.64 грн.; жовтень 2016 р. = 10260.76 грн.; листопад 2016 р. = 10548.06 грн.; грудень 2016 р. = 10737.92 грн.; січень 2017 р.= 10834.56 грн.; лютий 2017 р.= 10942.91 грн.; березень 2017 р.= 11052.34 грн.; квітень 2017 р. = 11251.28 грн.; травень 2017 р. = 11352.54 грн.; червень 2017 р.= 11500.12 грн.; липень 2017 р.= 11684.13 грн.; серпень 2017 р.= 11707.50 грн.

Отже загальна сума заборгованості за вказаний період становить 127247,75 грн.

Щодо зустрічного позову, судом встановлено, що 14 вересня 2015 р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (Орендодавець) та Українським державним підприємством поштового зв'язку в особі Львівської дирекції (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення № Г-9788-15 від 14.09.2015 р. (далі - Договір № З-9788-15 від 14.09.2015 р.). Термін дії Договору визначений на 2 (два) роки 364 дні з 14 вересня 2015 до 13 вересня 2018 (п. 4.1. Договору).

Згідно п 1.1. Договору, Орендодавець на підставі ухвали Львівської міської ради від 21.11.2013 р. № 2923 від 20.11.2014 р. № 4052 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 130,0 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 91, 93 та перебуває на балансі ЛКП «Снопківське», для розміщення відділення поштового зв'язку.

Розмір орендної плати, згідно п. 5.1. та 5.2 Договору, визначається відповідно до чинної на час укладення Договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої Ухвалами Львівської міської ради від 07.06.2007 р. № 897 (зі змінами та доповненнями) та, від 14.07.2015 р. № 4966 і складає:

- 2 519,83 грн. без ПДВ за перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення цього Договору оренди до 14 вересня 2016 року включно.

- 8 399,44 грн. без ПДВ з 15 вересня 2016 року до закінчення терміну дії Договору, і підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік).

Перед укладенням Договору оренди № Г-9788-15 від 14.09.2015 р. на підставі звернення УДППЗ «Укрпошта» від 15.05.2014 р. № 01-09-416, ЛМР було прийняте рішення № 2067 «Про встановлення УДППЗ «Укрпошта» орендної плати за користування нежитловими приміщеннями» та визначено Львівській дирекції УДППЗ «Укрпошта» орендну плату за користування нежитловими приміщеннями, що перебувають у власності територіальної громади м. Львова, у розмірі 1 грн. на рік без ПДВ за кожний об'єкт оренди терміном на 1 рік.

Львівська дирекція УДППЗ «Укрпошта» з метою переукладення договорів оренди неодноразово зверталася з листами (листи № 01-09-834 від 16.10.2014 р., № 01-09-557 від 11.07.2014 р., листи, які зареєстровані в Центрі надання адміністративних послуг за № 2-5617 від 07.04.2014 р. та № 2-7644 від 15.05.2014 р.) до Управління комунальної власності ДЕР ЛМР та до Голови комісії комунального майна та власності Львівської міської ради щодо продовження договорів оренди з орендною платою в розмірі 1 грн. на рік для відділень поштового зв'язку, та приведенням у відповідність Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова до вимог Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна в частині, що стосується визначення орендної плати за користування комунальним майном для розміщення відділень поштового зв'язку.

19.05.2014 р. позивач листом № 2302-1339 повідомив, що Ухвалами, прийнятими Львівською міською радою, УДППЗ «Укрношта» в особі Львівської дирекції надано право укласти договори оренди з Управлінням комунальної вдасності Львівської міської ради, але розмір орендної платті за об'єкт оренди буде визначено згідно Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої Ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 р. № 897 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова», відповідно до орендної ставки за використання нерухомого майна, і становитиме 5%.

Львівська дирекція УДППЗ «Укрпошта» зверталась до відповідача з листами № 22-07-02 від 19.10.2016 р. ,№ 22-07-03 від 18.11.2016 р., № 22-07-94 від 28.12.2016 р. щодо внесення змін до Договорів оренди у частині застосування орендної ставки в 1 гривню в рік, на що Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради у відповідях зазначило, що розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пункт 4 даної статті передбачає, що дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 215 зазначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як на підставу своєї вимоги про визнання недійсним в частині п. 5.1 Договору відповідач посилається на невідповідність цього пункту нормами Методики розрахунку орендної плати для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Пунктом 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення Договору оренди, з врахуванням зазначеного в ньому цільового призначення орендованого об'єкта та поданих позивачем на час його укладення документів, сторони погодили всі істотні умови та підписали даний Договір у встановленому законом порядку.

Статтею 15 ЦК України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту прав та інтересів, зокрема, визнання права.

Верховний Суд України у листі від 01.04.2014 р. "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" зазначив, що позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

В даній справі відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання за ПАТ "Укрпошта" права, оскільки за відсутності в укладеному між сторонами договорі положення про те, що розмір орендної плати становить 1 грн. в рік, дії Управління комунальної власності, які спрямовані на отримання орендної плати, яка обумовлена договором, не можуть свідчити про невизнання чи оспорювання права позивача (за зустрічним позовом) на оренду в розмірі 1 грн. Окрім цього, вимога про визнання права без пред'явлення вимоги про внесення змін до договору не є такою, що спрямована на захист порушеного права ПАТ "Укрпошта" в частині нарахування орендної плати, так як розмір орендної плати визначається в договорі і право на орендну плату в певному розмірі грунтується на умовах цього Договору, укладеному за волевиявленням сторін цього Договору. З огляду на викладене у суду відсутні правові підстави для задоволення даної вимоги.

Щодо вимоги про визнання недійсним п. 5.1 Договору оренди № Г-9788-15 від 14.09.2015р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн., то така вимога теж задоволенню не підлягає у зв'язку із таким.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Погодження сторонами певних умов договору щодо розміру орендної плати є волевиявленням сторін та не порушує встановлені норми Закону щодо визначення іншого розміру орендної плати (більшого чи меншого). Інших документальних обґрунтувань, щодо наявності підстав визнання недійсним у цій частині договору оренди суду не надано. Відтак, за даних обставин у суду відсутні правові підстави для визнання недійсним Договору оренди № Г-9788-15 від 14.09.2015р. у цій частині.

Верховний Суд України в листі від 01.04.2014р. "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" зазначив, що визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК). Його застосування регулюється ст. ст. 215 - 236 ЦК. Метою звернення до суду з таким позовом є застосування наслідків його недійсності (реституції), відшкодування збитків або моральної шкоди у випадках, коли її відшкодування передбачено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 2.1, 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. За загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов.

Крім цього, вимога про визнання права без пред'явлення вимоги про внесення змін до договору не є такою, що спрямована на захист порушеного права ПАТ "Укрпошта" в частині нарахування орендної плати, так як розмір орендної плати визначається в договорі і право на оренду в певному розмірі грунтується на умовах цього договору. Враховуючи зазначене, вказана вимога не може бути задоволена.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Укрпошта" шляхом пред'явлення вимоги про визнання недійсним п.5.1 Договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. намагається внести зміни в цей Договір та встановити розмір орендної плати - 1 гривню. Вказані дії позивача є недопустимими, оскільки матеріально-правові підстави та порядок внесення змін в договір оренди чітко передбачені в ст.ст. 651, 652 ЦК України, ст. 188 ГК України та ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Вказаними статтями передбачено і спосіб такого внесення.

Чинне законодавство України не передбачає можливості та матеріально-правових підстав для внесення змін у договір шляхом використання правового механізму, установленого ст.ст. 203, 215 та 216 ЦК України.

Проаналізувавши встановлені сторонами умови договору, суд дійшов висновку, що зміст договору (правочину) не суперечить Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а відтак, в момент вчинення правочину сторонами дотримано вимоги ч.1 ст. 203 ЦК України. Належні та допустимі докази на спростування зазначеної обставини у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

Враховуючи, що позивачем за первісним позовом представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем за первісним позовом позовні вимоги не спростовані, суд прийшов до висновку, що первісний позов Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Публічного акціонерного товариства „Укрпошта" в особі Львівської дирекції про стягнення боргу в розмірі 128 869,84 грн. є обґрунтованим та підлягає до задоволення в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 127247,75 грн.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що зустрічний позов Публічного акціонерного товариства „Укрпошта" до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання за ПАТ „Укрпошта" права на оренду за 1 грн. в рік та визнання договору оренди в частині розміру орендної плати частково недійсним не є обґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 1150 від 26.09.2017 року на суму 1933,05 грн. про сплату судового збору.

Як доказ сплати судових витрат, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подав платіжне доручення № 6141 від 10.10.2017 року на суму 3200,00 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за первісним позовом - задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Укрпошта" (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1, ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) заборгованість в сумі 127247 (сто двадцять сім тисяч двісті сорок сім) грн. 75 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Укрпошта" (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1, ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1908 (одна тисяча дев'ятсот вісім) грн. 72 коп.

4. У задоволенні решти частини первісних позовних вимог - відмовити.

5. У задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовити.

6. Накази видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.12.2017 р.