ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 справа № 905/1084/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Зубченко І.В., Радіонова О.О. , Чернота Л.Ф. ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не з'явився Криворучко В.Ж., довіреність №1 від 26.06.2017р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт", м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від10.07.2017р. (повний текст підписано 12.07.2017р.)
у справі№ 905/1084/17 (суддя О.М. Сковородіна)
за позовомФізичної особи - підприємця Макартичана Артура Давидовича, м.Маріуполь Донецької області
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт", м.Маріуполь Донецької області
провизнання нікчемною додаткової угоди №1 від 31.12.2014р. до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та визнання договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. припиненим

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець Макартичан Артур Давидович, м.Маріуполь Донецької області, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт", м.Маріуполь Донецької області про визнання нікчемною додаткової угоди №1 від 31.12.2014р. до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та визнання договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. припиненим.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.07.2017р. (повний текст підписано 12.07.2017р.) у справі №905/1084/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивоване неукладеністю договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та додаткової угоди №1 від 31.12.2014р., що опосередковує неможливість оцінки додаткової угоди як недійсної, а договору - як припиненого. Крім того, судом зазначено про невірність обрання способу захисту права (визнання договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. припиненим), який за відсутності правових підстав користування відповідачем спірним майном має полягати у витребуванні його (майна) з чужого незаконного володіння.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт" не погодилося з прийнятим рішенням та звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення по справі, виключивши посилання на визнання договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та додаткової угоди №1 від 31.12.2014р. неукладеними, без зміни резолютивної частини рішення.

В обґрунтування скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Так, апелянт стверджує, що, враховуючи зміст рішення по справі №905/1729/16, з огляду на приписи ст.35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), факт укладення договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та додаткової угоди №1 від 31.12.2014р. не потребує доказуванню.

Скаржник також зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів складання актів узгодження орендної плати до договору та здійснення оплати є помилковими. За твердженнями апелянта, у зв'язку з тим, що відповідач не приймав участі у судових засіданнях, останній був позбавлений можливості надати витребувані судом документи, які безпосередньо додані до апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017р. (головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.) у справі №905/1084/17 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 31.10.2017р.

На поштову адресу суду від Фізичної особи - підприємця Макартичана Артура Давидовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Попкова Д.О. на дату слухання справи, на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Відповідно до п.9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст.102 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги.

Представники сторін в судове засідання 31.10.2017р. не з'явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноваженого представника через участь у іншому судовому засіданні. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористався, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

У зв'язку з задоволенням клопотання позивача, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 14.11.2017р.

Представники сторін у судове засідання 14.11.2017р. не з'явилися. Через канцелярію суду від Фізичної особи - підприємця Макартичана Артура Давидовича надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду справи. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт" про причини неявки суд не повідомив, належне повідомлення про час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи.

У зв'язку з неявкою сторін, задоволенням клопотання позивача та з огляду на необхідність зобов'язання відповідача надати для огляду в судовому засіданні оригінали визначених судом документів, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції на 12.12.2017р. Явку сторін у судове засідання визнано обов'язковою.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.12.2017р. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник позивача в судове засідання втретє не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи неявку Фізичної особи - підприємця Макартичана Артура Давидовича та його представника в судове засідання без підтвердження належними доказами наявності поважних причин, приймаючи до уваги розумність строку вирішення спору, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

31.12.2011р. між Фізичною особою-підприємцем Макартичаном Артуром Давидовичем (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт" (далі - орендар) був укладений договір оренди №3/12 (далі - договір оренди, договір).

За умовами пункту 1.1 договору, орендодавець надає в оренду, а орендар приймає у тимчасове платне користування транспортні засоби, зазначені в акті приймання-передачі, що іменуються у подальшому «об'єкт», та використовує їх для ведення своєї господарської діяльності.

Відповідно до п.1.2 орендар зобов'язується повернути орендодавцю об'єкт оренди по закінченню строку дії даного договору.

Предмет оренди вважається переданим у оренду та повернутим з оренди з моменту оформлення відповідного акту приймання-передачі (п.1.4).

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили, що вартість орендної плати з урахуванням її індексації за домовленістю сторін встановлюється відповідно до актів узгодження орендної плати, які підписуються сторонами щомісячно.

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 01.01.2015р., але не втрачає юридичної сили до повного закінчення усіх фінансових розрахунків між сторонами. Даний договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік у разі відсутності заперечень з боку сторін (п.6.1).

Договір оренди №3/12 від 31.12.2011р. підписаний з обох сторін та скріплений печаткою позивача.

Додатковою угодою №1 від 31.12.2014р. сторони продовжили дію вказаного договору оренди до 01.01.2018р.

Як свідчать матеріали справи, 01.01.2012р. між позивачем та відповідачем було складено акт приймання-передачі транспортних засобів за договором оренди №3/12 від 31.12.2011р., за змістом якого Фізична особа-підприємець Макартичан Артур Давидович (орендодавець) передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт" (орендар) прийняв транспортні засоби Рута з наступними реєстраційними номерами: АН6183ВН, АН6182ВН, АН6184ВН, АН6186ВН, АН6185ВН, АН0524АС, АН0527АС.

У матеріалах справи наявна претензія Фізичної особи - підприємця Макартичана Артура Давидовича б/н від 21.12.2015р., направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт", в якій орендар зазначає, що строк дії договору №3/12 спливає 31.12.2015р., заперечує проти його пролонгації та пропонує повернути в добровільному та досудовому порядку за актом надані відповідачу автобуси.

При цьому, судова колегія не приймає посилання відповідача на те, що зазначена претензія не стосується спірного договору оренди з огляду на невірно зазначену у претензії дату укладення договору, оскільки номер договору та номери транспортних засобів, переданих в його межах, відповідають визначеним в акті приймання-передачі.

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Макартичана Артура Давидовича обґрунтовані відмовою від пролонгації договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та підробкою його підпису на додатковій угоді №1 від 31.12.2014р. до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, врегульовано договором, який за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, договір №3/12 від 31.12.2011р. за своїм змістом відповідає наведеним нормам матеріального права.

Разом з тим, орендна плата, в розумінні приписів ст.284 ГК України, є істотною умовою договору оренди (найму) майна.

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили, що вартість орендної плати з урахуванням її індексації за домовленістю сторін встановлюється відповідно до актів узгодження орендної плати, які підписуються сторонами кожного місяця.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначена умова є відкладальною, а момент укладання договору пов'язується з вчиненням сторонами певних дій.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції сторонами, зокрема, відповідачем, не надано витребуваних судом актів узгодження орендної плати до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та доказів оплати орендної плати за весь час користування майном. Крім того, доказів вчинення інших конклюдентних дій, які б свідчили про узгодження орендної плати, суду не надано.

В апеляційній скарзі міститься клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме, копій актів узгодження орендної плати, копій актів про надання послуг за договором оренди №3/12 від 31.12.2011р., копій видаткових касових ордерів, копії письмових показань позивача у кримінальному провадженні, копії постанови про закриття кримінального провадження, копії постанови про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

За приписами ст.101 ГПК України додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

В обґрунтування клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів відповідач наголошує, що був позбавлений можливості надати витребувані судом документи з огляду на наступне. Представник відповідача у судовому засіданні 26.06.2017р. участі не приймав, а ухвалу про відкладення розгляду справи та витребування документів отримав лише 03.07.2017р., тобто в день засідання. Надати витребувані судом документи у судовому засіданні 10.07.2017р. відповідач також не мав можливості, оскільки ухвалу від 03.07.2017р. отримав лише 10.07.2017р., тобто в день винесення рішення.

Разом з тим, судова колегія, приймаючи до уваги обізнаність відповідача про розгляд справи судом першої інстанції, невиконання відповідачем вимог ухвал суду від 07.06.2017р., від 14.06.2017р. та від 26.06.2017р. щодо надання актів узгодження орендної плати до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та доказів здійснення оплати орендної плати за весь час користування майном, судова колегія не визнає поважними обставини, викладені відповідачем у клопотанні про долучення до матеріалів справи додаткових документів, у зв'язку з чим відмовляє у його задоволенні та повертає визначені вище документи відповідачу.

Крім того, судова колегія приймає до уваги, що в судовому засіданні 12.12.2017р. представник відповідача пояснив, що орендарем здійснювалася оплата узгоджених орендних платежів, проте надати відповідні докази не вбачається можливим.

Таким чином, враховуючи приписи ст.638 ЦК України, господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про те, що договір №3/12 від 31.12.2011р. не є укладеним, оскільки така істотна умова договору, як розмір орендної плати, сторонами не узгоджена (як шляхом складання щомісячних актів, передбачених п.4.1 договору, так і в будь-який іншій спосіб).

При цьому, судом апеляційної інстанції не приймаються посилання апелянта на те, що, враховуючи зміст рішення по справі №905/1729/16, з огляду на приписи ст.35 ГПК України, факт укладення договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та додаткової угоди №1 від 31.12.2014р. не потребує доказуванню.

Як вірно було зазначено місцевим господарським судом, зі змісту судового рішення від 02.08.2016р. у справі №905/1729/16 вбачається, що судом не досліджувалося питання узгодження між сторонами розміру орендної плати за договором оренди №3/12 від 31.12.2011р., та, відповідно, питання наявності або відсутності обставин, які б свідчили про факт встановлення між сторонами орендних відносин. Крім того, судом не оцінювалася додаткова угода №1 від 31.12.2014р. до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р., як недійсна (нікчемна), з підстав, наведених у даному позові.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують висновок суду першої інстанції про неукладеність договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. та додаткової угоди №1 від 31.12.2014р. до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р.

Питання дійсності (або недійсності) правочину може вирішуватись виключно по відношенню до договору, який укладений між сторонами. Відсутність укладеного правочину, опосередковує й неможливість його оцінки, як недійсного.

У зв'язку з зазначеним, господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання додаткової угоди №1 від 31.12.2014р. до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. нікчемною не підлягають задоволенню, оскільки договір оренди №3/12 від 31.12.2011р. та додаткова угода №1 від 31.12.2014р. до договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. не є укладеними.

Аналогічно, вказаний висновок суду застосовується до позовної вимоги про визнання договору оренди №3/12 від 31.12.2011р. припиненим через невірне обрання способу захисту права, який за відсутності правових підстав користування відповідачем спірним майном має полягати у витребуванні його (майна) з чужого незаконного володіння.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 10.07.2017р. (повний текст підписано 12.07.2017р.) у справі №905/1084/17 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Марвей Транспорт", м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 10.07.2017р. (повний текст підписано 12.07.2017р.) у справі №905/1084/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.07.2017р. (повний текст підписано 12.07.2017р.) у справі №905/1084/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

Л.Ф. Чернота

Надруковано 5 прим:

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - ГСДО;

1 - до справи;

1 - ДАГС.