ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа № 911/2823/17

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Вітаміни»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО»

про стягнення заборгованості у розмірі 259746,42 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довір. від 22.11.2012;

від відповідача: не прибув.

Публічне акціонерне товариство «Вітаміни» (далі позивач) подало до господарського суду Київської області позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (далі відповідач) 259746,42 грн боргу.

Ухвалою від 25.09.2017 господарський суд порушив провадження у справі, вжив заходи по підготовці справи до розгляду та призначив судове засідання для розгляду справи на 19.10.2017.

Ухвалою від 19.10.2017 господарський суд розгляд справи відклав на 16.11.2017.

17.10.2017 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній повідомляє, що при розрахунку загальної суми боргу позивачем було допущено механічну помилку в частині визначення суми боргу заявленої до стягнення з відповідача, розмір якого станом на сьогоднішній день складає 258746,42 грн. При цьому, заяви про зменшення позовних вимог в частині безпідставно заявленої суми боргу у розмірі 1000,00 грн позивач не надав.

19.10.2017 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву від 18.10.2017, згідно з яким він вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а саме: надані позивачем видаткові накладні оформлені з порушенням встановленої законом процедури (не містять відтиску мокрої печатки підприємства, інформацію про посаду відповідальної особи відповідача). Окрім того, відповідач вказує, що позивачем не надано заявок на замовлення товару, з яких можна встановити факт замовлення відповідачем певного товару, його кількості, вартості, умов та строків поставки товару на адресу відповідача, а також товарно-транспортних накладних на товар та довіреностей на отримання ТМЦ, а самі видаткові накладні не містять посилань на реквізити довіреності. У звязку з вказаним відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У відповідь на відзив, позивачем по суті заперечень відповідача 06.11.2017 були подані до суду письмові пояснення від 03.11.2017 з додатками.

16.11.2017 судове засідання не відбулося, у звязку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою від 27.11.2017 господарський суд призначив розгляд справи на 14.12.2017.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, доказом чого є поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

За п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що ухвали господарського суду були надіслані відповідачу за належною адресою, зважаючи, що явка учасників процесу в судове засідання обов'язковою не визнавалася, при цьому надання письмового відзиву відповідно до вимог ст. 59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та обєктивного вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

02.06.2015 між ПАТ «Вітаміни» (продавець) та ТОВ "ФРАМ КО" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №4 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується поставити та передати покупцю, а покупець зобовязується прийняти і оплатити лікарські засоби і вироби медичного призначення (далі товар), який постачається на умовах, що викладені нижче в цьому договорі, окремими партіями в асортименті, кількості та за цінами, що вказані в накладних або специфікаціях, які після підписання їх сторонами є невідємною частиною цього договору.

02.06.2015, 03.09.2015 та 06.12.2016 між сторонам було укладено додаткові договори №№ 1,2,4 до договору купівлі-продажу №4 від 02.06.2015.

Відповідно до пп. 2.1., 3.1.-3.3, 5.1. договору передбачено, що ціна за кожне найменування товару зазначається продавцем в накладній чи специфікації, і погоджується сторонами в прийнятій заявці, яка включає вартість тари, упаковки, маркування, доставки і т. д. Заявка оформлюється покупцем рекомендованим листом, факсимільним звязком чи засобами електронної пошти.

Поставка товару здійснюється силами та за рахунок продавця на склад покупця, який знаходиться за адресою: 08131, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 114.

Строк поставки 3 робочих дні з моменту погодження сторонами заявки на поставку товару.

Документом, що підтверджує факт поставки партії товару продавцем та його прийняття покупцем (уповноваженим представником покупця) є належним чином оформлена товарно-транспортна накладна на товар чи накладна (в залежності від умов поставки).

Кількість і партії товару, що постачається, визначаються в накладних/товарно-транспортних накладних на кожну партію товару, що постачається окремо.

У відповідності до п. 10.1. договору (з урахування змін, внесених згідно з додаткової угоди № 4 від 06.12.2016) цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2017 включно.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищевказаного договору згідно з виставлених позивачем рахунків на оплату за № № 26, 27, 34 та 35 від 16.03.2017 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 258746,42 грн, на підтвердження чого суду надано копії товарно-транспортних та видаткових накладних, а саме № 27 від 18.01.2017, № Р27 від 18.01.2017, № 28 від 18.01.2017, № Р28 від 18.01.2017, № 37 від 26.01.2017, № Р37 від 26.01.2017, № 38 від 26.01.2017 та № Р38 від 28.01.2017.

Суд встановив, що вказані накладні містять відтиски печаток сторін, підписані уповноваженими представниками продавця та покупця.

Так, в підтвердження наявності повноважень представника покупця на отримання товару за вищевказаними видатковими та товарно-транспортними накладними суду надано копії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, виписаних на імя ОСОБА_2, № 213К від 18.01.2017 та № 388К від 26.01.2017.

Доводи покупця щодо невідповідності накладених вимогам закону, у тому числі щодо не зазначення у таких документах уповноважених на отримання товару осіб, визнаються судом неспроможними, оскільки суд встановив, що спірні накладні оформленні відповідно до вимог п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, у той час як повноваження представників відповідача на отримання товару за вищевказаними накладними підтверджені наявними в матеріалах справи копіями довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, видачу яких відповідним особам покупець не заперечив та не спростував.

При цьому, суд вказує, що відсутність у накладних інформації про посаду особи продавця, відповідальної за здійснення господарської операції з передачі товару покупцю, хоч і негативно впливає на дисципліну платежів, однак відсутність вказаних відомостей за наявності інших обовязкових реквізитів первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Що стосується тверджень покупця стосовно необхідності проставлення на накладних печатки продавця, то суд погоджується з доводами останнього з приводу того, що в силу п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку це є правом, а не обовязком сторони господарської операції.

До того ж, із наявних в матеріалах справи копій як видаткових, так і товарно-транспортних накладних вбачається, що вони засвідчені печаткою покупця, в якій за змістом містяться дані щодо назви товариства, коду ЄДРПОУ та вказано про таку дію як «отримано».

Суд зауважує, що підписання відповідачем спірних видаткових та товарно-транспортних накладних, які складені у відповідності до умов договору без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого позивачем товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару та, відповідно, породжує для останнього обов'язок по його оплаті у повному обсязі у передбачені договором строки.

Умовами п.п. 4.1., 4.2. договору сторони погодили порядок оплати поставленого товару. Зокрема в договорі визначено, що оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України (гривні) шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця на умовах передоплати або відстрочки платежу. Умови оплати по кожній окремій партії товару зазначаються у відповідному рахунку, специфікації або накладній.

В рахунках на оплату поставленого покупцю на підставі договору № 4 від 02.06.2015 товару вказано термін упродовж якого покупець зобовязаний здійснити оплату отриманої від продавця продукції, а саме до 23.03.2017.

Суд, керуючись п. 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14, зазначає, що оскільки сторонами у рахунках, виписаних на підставі договору № 4 від 02.06.2015, виконання грошового зобов'язання визначено до настання певного терміну, то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну. В даному випадку обовязок покупця розрахуватися за поставлений йому згідно з накладних товар існував по 22.03.2017 включно.

Натомість покупець свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, вартість отриманого товару не оплатив. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Водночас про належне виконання продавцем своїх зобов'язань за договором, окрім іншого, свідчить також відсутність з боку покупця претензій та повідомлень про порушення продавцем умов договору, у тому числі відсутність заперечень щодо отримання покупцем товару за спірними накладними.

Що стосується доводів продавця про відсутність у нього обовязку щодо оплати товару з огляду на відсутність документів на підтвердження здійснення ним замовлень на поставлений згідно спірних видаткових накладних товар, то вони оцінюються судом критично, позаяк в силу законодавчих приписів та умов договору фактична передача товару підтверджується підписаними видатковими та товарно-транспортними накладними, а обов'язок по оплаті поставленого товару у відповідача виникає з дати поставки, яка у свою чергу пов'язана з моментом передачі товару та підписання відповідної накладної, у той час як обставини отримання товару за спірними видатковими накладними відповідач не заперечував.

До того ж, умови щодо кількості та вартості поставленого товару сторонами було погоджено в рахунках на оплату товару, який був прийнятий покупцем по факту поставки без застережень, а умови та строки поставки товару в договорі № 4 від 02.06.2015, тому твердження відповідача щодо неможливості визначення обсягу здійсненої на його адресу поставки товару та інших умов проведення господарської операції спростовується наявними в матеріалах справи документами та безпосередньо діями відповідача щодо прийняття товару.

Приписами ч. 1 ст. 193 ГПК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положення аналогічного змісту міститься в ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та слідує із встановлених судом обставин, відповідач вартість товару, отриманого за спірними видатковими та товарно-транспортними накладними на суму 258746,42 грн, не оплатив, товар не повернув, отже у нього виникло перед позивачем грошове зобовязання щодо здійснення його оплати у порядку та розмірі, погодженому сторонами, оскільки одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Із досліджених судом в процесі розгляду справи документів випливає, що позивач належними та допустимими доказами довів в суді обґрунтованість заявлених ним вимог на суму 258746,42 грн, в той час як заперечення відповідача проти позову, викладеній у відзиві на позовну заяву від 18.10.2017, є необґрунтованими, не заслуговують на увагу, оскільки їм суд надав вичерпну правову оцінку на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до ст.ст. 33,34 ГПК України засвідчують певні обставини виконання ними умов договору, і на яких ґрунтуються висновки суду.

За таких обставин, беручи до уваги вищенаведене, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість переданого позивачем згідно з умов договору № 4 від 02.06.2015 товару не оплатив, враховуючи арифметичну невідповідність заявленої позивачем до стягнення суми боргу розміру заборгованості, встановленої судом на підставі досліджених в процесі розгляду справи документів, господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 259746,42 грн основного боргу підлягає задоволенню частково як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами лише на суму 258746,42 грн. Таким чином, у стягненні з відповідача 1000,00 грн суд відмовляє.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 114, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» (20300, Черкаська обл., м. Умань, вул. Ленінської іскри, буд. 31, ): 258746 (двісті пятдесят вісім тисяч сімсот сорок шість гривень) 42 коп та 3866 (три тисячі вісімсот шістдесят шість гривень) 26 коп судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 15.12.2017

Суддя В.М. Антонова