ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017р. Справа № 914/2177/17

За позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Львів,

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізичної особи ОСОБА_1, с. Шоломинь Пустомитівського району Львівської області,

про: відшкодування витрат в порядку регресу

Суддя М. Синчук

при секретарі Карась Х.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_2 довіреність від 16.03.2017 р. №6-03/128;

відповідача : не зявився;

третьої особи: ОСОБА_3 довіреність від 26.01.2017 р. б/н.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» про відшкодування витрат в порядку регресу.

Ухвалою суду від 25.10.2017 р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 06.11.2017 р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізичну особу ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 06.11.2017 р. розгляд справив відкладено на 20.11.2017 р. Ухвалою суду від 20.11.2017 р. розгляд справив відкладено на 27.11.2017 р. Ухвалою суду від 27.11.2017 р. розгляд справив відкладено на 14.12.2017 р.

В судове засідання 14.12.2017 р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 10 520,36 грн основної заборгованості, 1 600,00 грн судового збору та 2 000,00 грн витрат на правову допомогу.

В судове засідання 14.12.2017 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Причини неявки в судове засідання не повідомив.

В судове засідання 14.12.2017 р. представник третьої особи зявився, надав суду усні пояснення по справі, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи господарський суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про місце, час та дату розгляду справи останні повідомлені належно, проте не скористалися правами передбаченими діючим господарським процесуальним законодавством, а також в матеріалах справи достатньо необхідних господарському суду документів для прийняття обґрунтованого та правомірного рішення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

28 квітня 2013 року у м. Львів на пр. Свободи трапилась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів, автомобіля ГАЗ державний реєстраційний номер 7881ОНА, під керуванням водій ОСОБА_1, який здійснив зіткнення з автомобілем марки Тойота державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 Феодосієвича.

Відповідно до Відомостей ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду та Постанови Пустомитівського районного суду, справа № 450/1614/13-п від 10.06.2013 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу автомобіля марки ГАЗ державний реєстраційний номер 7881ОНА, під керуванням водій ОСОБА_1, який порушив ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди зазначеним транспортним засобам, було завдано механічних ушкоджень.

Водій пошкодженого транспортного засобу Тойота, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 Феодосієвича звернувся до Страховика Моторного (транспортного) страхового бюро України (Позивача) - з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АС/313620.

Згідно Звіту №453/13 від 27.05.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Тойота, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 9 700,36 гривень.

Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/313620 терміном дії з 12.04.2013р. до 11.04.2014р.

У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 9700,00 грн, згідно платіжного доручення №3114 від 18 вересня 2013р.

МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитку та збору документів по справі у розмірі 820,00 грн, згідно платіжного доручення №2795 від 20.08.2013 р.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду із позовною вимогою до Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» про відшкодування витрат в порядку регресу, а саме просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 10 520,36 грн основної заборгованості, 1 600,00 грн судового збору та 2 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Відповідач подав клопотання, в якому просить суд застосувати позовну давність до спірних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п 2.2 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2016 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів)

Положеннями п. 5.3 постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2016 р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів зазначено, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань, згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

Позивач виплатив страхове відшкодування 18.09.2013р., а отже саме з цього часу в нього виникло право на відшкодування.

Перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач мав звернутися до суду за захистом свого права, розпочався з 19.09.2013 року та, відповідно, закінчився в 19.09.2016 року.

Позов предявлено до суду 23.10.2017 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що відповідачем до прийняття рішення у справі було подано заяву про застосування строку позовної давності, суд вважає наявними підстави застосування позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Клопотання позивача про поновлення строку позовної давності щодо спірних вимог задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В позовній заяві представник позивача заявляє клопотання про його поновлення, з посиланням на ст. 53 ГПК України, яка регламентує питання поновлення процесуальних строків, а не строку позовної давності. Крім того, позивач у своїй позовній заяві не вказує на існування та наявність у нього поважних причин, які б перешкоджали йому подати вказаний позов.

За змістом пункту 2.2 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2016 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Враховуючи, що строк, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу сплив, суд вважає за необхідне відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Згідно ст. 49 ГПК України, судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2017 р.

Суддя Синчук М.М.