РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017Справа № 910/17984/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомМалого приватного товариства "Талісман"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "АЗБІ"
простягнення 153 787 грн 09 коп.
Представники:
від позивача: не з'явились
від відповідача: Прокопенко І.І. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Малого приватного підприємства "Талісман" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗБІ" про стягнення 153 787 грн 09 коп. заборгованості за договором будівельного підряду № 261016 від 26.10.2016, в тому числі: 43 550 грн 00 коп. основної заборгованості, штраф 1% від суми боргу за 190 днів прострочення у розмірі 79 696 грн 50 коп., штраф у розмірі 10% від суми основного боргу за кожні 30 днів прострочення (з квітня по серпень місяці) у розмірі 21 775 грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 535 грн 41 коп., 3% річних в розмірі 651 грн 00 коп., пені у розмірі 5 579 грн 18 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору будівельного підряду № 261016 від 26.10.2016 не виконав зобов'язання з оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 43 550 грн 00 коп., а також у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано штраф 1% від суми боргу за 190 днів прострочення у розмірі 79 696 грн 50 коп., штраф у розмірі 10% від суми основного боргу за кожні 30 днів прострочення (з квітня по серпень місяці) у розмірі 21 775 грн 00 коп., інфляційних втрат у розмірі 2 535 грн 41 коп., 3% річних в розмірі 651 грн 00 коп., пені у розмірі 5 579 грн 18 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17984/17, розгляд справи призначений на 06.12.2017.

Представник позивача в судове засідання 06.12.2017 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 012.

В судове засідання 06.12.2017 з'явився представник відповідача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 06.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.10.2016 між Малим підприємством "Талісман" (підрядник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЗБІ" (замовник за договором) укладено договір будівельного підряду № 261016, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на власний ризик, власними та/або залученими силами і засобами виконати та здати першому відповідно до умов договору та проектної документації комплекс основних робіт по заглибленню паль у кількості 285 штук, випробуванню паль на майданчику будівництва: "Реконструкція з поширенням дільниці виготовлення серветок цеху переробки паперу" приватного акціонерного товариства "Київський КПК" в м. Обухів Київської області згідно затвердженої проектної документації по завданню замовника з матеріалів замовника, а замовник зобов'язується надати підряднику фронт робіт, за винятком наданих замовником матеріалів і обладнання, відповідно до умов договору. Земляні роботи, розбивка оголовків паль і влаштування ростверків не входять в об'єм робіт за договором.

У відповідності до пункту 12.1. договору сторони погодили, що даний договір набирає чинності та вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань та умов цього договору. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Згідно з пунктом 2.1. договору його ціна та відповідно загальна вартість робіт підрядника за цим договором визначається сумою даних робіт та послуг та складає: робота по вдавлюванню паль становить 285 шт. х 1 700 грн 00 коп. = 484 500 грн 00 коп.; перебазування пристрою для вдавлювання паль становить 75 000 грн 00 коп.; вартість випробування 3 паль, які заглиблюються та випробуються окремо від технологічного заглиблення всіх паль (та або перед початком виконання робіт по секції) складає 3 шт. х 30 000 грн 00 коп. = 90 000 грн 00 коп. Кількість паль для випробування визначається у відповідному технічному завданні на випробування від замовника; вартість зрубки оголовків паль заважаючих переміщенню обладнання по будівельному майданчику складає 150 грн 00 коп. за палю та додатково враховується в разі виконання даних робіт.

У відповідності до умов договору ціна тверда і не уточнюється, за винятком випадків, обумовлених цим договором та чинним законодавством України. Остаточна вартість робіт, яку має сплатити замовник на користь підрядника, визначається на підставі актів здачі-прийняття виконаних робіт.

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що розрахунки між сторонами по цьому договору здійснюється шляхом перерахування безготівкових сум грошових коштів на поточний рахунок в наступній послідовності (якщо інше не передбачено домовленістю сторін, викладеної в додаткових угодах): замовник до початку перебазування підрядника на майданчик будівництва перераховує підряднику грошові кошти на перебазування обладнання, монтаж-демонтаж обладнання, пусконалагоджувальні роботи у розмірі 30% від загальної вартості робіт за цим договором; на момент вдавлювання 100 паль замовник сплачує підряднику 30% від загальної вартості робіт за цим договором протягом 3-х робочих днів з дати такого вдавлювання на підставі рахунку підрядника; на момент вдавлювання 200 паль замовник сплачує підряднику 30% від загальної вартості робіт за цим договором протягом 3-х робочих днів з дати такого вдавлювання на підставі рахунку підрядника; остаточна оплата вартості виконаних робіт здійснюється протягом 5-и робочих днів з моменту вдавлювання підрядником останньої палі згідно проекту.

Відповідно до пункту 2.4. договору приймання робіт оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт, підписаним уповноваженими представниками сторін.

Згідно з пунктом 2.5. договору підрядник надає замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт, а замовник зобов'язаний підписати його протягом 3-х днів з моменту отримання від підрядника та здійснити оплату в повному обсязі відповідно до умов пункту 2.3. цього договору.

Відповідно до пункту 4.2. договору строк виконання робіт за цим договором починається з дати підписання акту здачі-приймання будівельного майданчику (фронту робіт).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, на виконання умов договору будівельного підряду № 261016 від 26.10.2016 позивачем було виконано роботи на загальну суму 627 750 грн 00 коп., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами здачі-приймання виконаних робіт № 1 від 28.02.2017 на суму 584 200 грн 00 коп. та № 2 від 20.03.2017 на 43 550 грн 00 коп., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем за виконанні роботи у розмірі 43 550 грн 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з наданого представником відповідача платіжного доручення № 83955, відповідачем 19.10.2017 здійснено погашення заборгованості у розмірі 50 000 грн 00 коп. з оплати виконаних робіт за договором № 261016 від 26.10.2016.

Пунктом 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що відповідачем було погашено суму основного боргу 19.10.2017, тобто до порушення провадження у справі (20.10.2017), вимоги позивача про стягнення з відповідача 43 550 грн 00 коп. основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором будівельного підряду № 261016 від 26.10.2016, позивачем нараховано відповідачу штраф 1% від суми боргу за 190 днів прострочення у розмірі 79 696 грн 50 коп., штраф у розмірі 10% від суми основного боргу за кожні 30 днів прострочення (з квітня по серпень місяці) у розмірі 21 775 грн 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 535 грн 41 коп., 3% річних в розмірі 651 грн 00 коп., пеню у розмірі 5 579 грн 18 коп., нарахованих за загальний період прострочення з 17.03.2017 по 15.09.2017.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 9.3. договору за прострочення замовником строків оплати виконаних робіт або інших платежів згідно умов договору, замовник сплачує підряднику штраф в розмірі 1 (одного) % від загальної суми договору за кожний день такого прострочення.

Враховуючи положення вказаних вище норм матеріального права, вбачається, що за своєю правовою природою, передбачена пунктом 9.3 договору, неустойка, з врахуванням того, що її нарахування здійснюється за кожен день прострочення виконання зобов'язання, є пенею, а не штрафом, розмір якого встановлюється у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання, і не може розраховуватись за кожен день такого прострочення.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Як розяснено у пункті 18 Листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 № 01-8/344 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році", господарський суд у розгляді справи не зобов'язаний здійснювати "перерахунок" замість позивача розрахованих останнім сум штрафних санкцій, річних тощо. Однак з огляду на вимоги частини 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Якщо для здійснення перерахунку необхідні додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних, доданий до позовної заяви, суд приходить до висновку про те, що він не містить всіх елементів, необхідних для здійснення обґрунтованого розрахунку штрафних санкцій, а саме не вказано чіткого періоду (із зазначенням дати початку і закінчення) нарахування за кожним з прострочених платежів, а також не надано доказів часткової оплати платежів (банківських виписок, платіжних доручень, тощо), у зв'язку з чим суд вважає даний розрахунок неналежним.

У відповідності до норм пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору

В даному випадку, наведений у позовній заяві розрахунки пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних, за несвоєчасне виконання зобов'язань, судом визнаний неналежним доказом заявлених вимог, був оцінений судом у відповідності з вимогами Господарського процесуального кодексу України, та з боку суду вчинені всі необхідні дії з метою забезпечення всебічного, повного та об'єктивного вирішення спору в цій частині.

З огляду на вищевикладене та у зв'язку з ненаданням суду окремого обґрунтованого розрахунку пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних, за неналежне виконання грошових зобов'язань за договором будівельного підряду № 261016 від 26.10.2016 та відсутністю у суду достатніх даних (періоду нарахування пені за кожним з прострочених платежів (із зазначенням дати початку і закінчення) та доказів часткової оплати платежів (банківських виписок, платіжних доручень, тощо) для здійснення власного розрахунку пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов'язань, суд залишає без розгляду вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні вимог Малого приватного підприємства "Талісман" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗБІ" 43 550 грн 00 коп. основної заборгованості відмовити повністю.

2. Позов в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗБІ" на користь Малого приватного підприємства "Талісман" штраф 1% від суми боргу за 190 днів прострочення у розмірі 79 696 грн 50 коп., штраф у розмірі 10% від суми основного боргу за кожні 30 днів прострочення (з квітня по серпень місяці) у розмірі 21 775 грн 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 535 грн 41 коп., 3% річних в розмірі 651 грн 00 коп., пеню у розмірі 5 579 грн 18 коп., нарахованих за загальний період прострочення з 17.03.2017 по 15.09.2017 залишити без розгляду.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 26.12.2017

Суддя Н.Б. Плотницька