РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2017Справа №910/12634/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РОМА-М"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр"

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Київенерго»

про усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Скрипник С.В. за дов. № б/н від 01.03.17 р.

від відповідача - Черпак А.Ю. за дов. № б/н від 20.10.17 р.; Грандовська І.В. за дов. № б/н від 07.07.17 р.

від третьої особи 1 - Халимон С.В. - представник за довіреності

від третьої особи 2 - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РОМА-М" до товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр", за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Київенерго» про усунення перешкод у користуванні майном - земельною ділянкою на бульварі Тараса Шевченка, 32, 32 а у Шевченківському районі м. Києва, кадастровий номер :88:211:0009, площею 0,1861 га, шляхом звільнення вказаної ділянки від тепломережі та ростверку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником земельної ділянки, розташованої на бульварі Тараса Шевченка 32, 32 а у Шевченківському районі м. Києва, кадастровий номер :88:211:0009, площею 0,1861 га згідно Державного акту серії ЯБ№746477 від 21 грудня 2012 року та Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.04.2007р. Позивач зазначає, що земельна ділянка позивача є суміжною із земельною ділянкою відповідача (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №050409 від 27.04.2009р.) з кадастровим номером :88:211:0012, площею 0,4715га за адресою бульвар Т. Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м.Києва. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що на ділянці позивача відповідачем самовільно прокладена тепломережа та залишено ростверки (бетонні фундаменти) під розміщення кранів, що спричиняє ускладнення для користування позивачем своєї земельної ділянки, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2017 року порушено провадження у справі № 910/12634/17.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що, ТОВ "Міжнародно-діловий центр" звертався до позивача із листом щодо погодження проекту прокладання тепломережі 2 ф 159/250 і попередньо ізольованих труб на стадії РД, яка частково проходить по земельній ділянці позивача по бульвару Шевченка, 32, 32 а, вздовж існуючої мережі теплопостачання. Листом від 04.01.2011 року за вих. № 1/К позивач погодив проект прокладання тепломережі і попередньо ізольованих труб, що спростовує твердження позивача щодо не надання погодження на прокладення тепломережі через земельну ділянку ТОВ "Рома-М". Згідно розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 99 від 12.02.2015 року, зовнішні теплові мережі ТОВ "Міжнародно-діловий центр", розташовані на бульварі Тараса Шевченка, 28-30, прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Києва і передано у володіння та користування ПАТ "Київенерго". Таким чином, ТОВ "Міжнародно-діловий центр" вважає себе неналежним відповідачем по даній справі, оскільки на сьогоднішній день не є власником тепломережі, яка частково проходить по земельній ділянці позивача. Відповідач спростовує твердження позивача про наявність на його земельній ділянці ростверку (фундаменту під кран), оскільки в акті технічного обстеження земельної ділянки від 07.02.2017 року, в акті прийому-передачі площадки під будівництво від 27.04.2017 року відсутні відомості про її наявність.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 року та від 09.11.2017 року до участі у справі № 910/12634/17 залучено в процесуальному статусі третьої особи-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Київенерго".

03.10.2017 року від позивача надійшло клопотання про витребування від товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" проектної документації (включаючи проект виконання робіт) на об'єкт будівництва "Готельно-офісний комплекс з житловими апартаментами на бульварі Тараса Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва" та щодо всіх черг, пускових комплексів зазначеного об'єкту (включаючи 1 чергу будівництва. II пусковий комплекс, Житлова частина зазначеного готельно-офісного комплексу з житловими апартаментами на бульварі Тараса Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м.Києва); інформацію щодо: 1) переліку осіб (генеральний підрядник, підрядники), які виконували підрядні роботи із використанням кранів; 2) ким і які саме плити (складові фундаментів) будівлі готелю "Hilton" чи техніки, задіяної при його будівництві, розміщені на земельних ділянках, суміжних із ділянкою з кадастровим номером :88:211:0012, за адресою бульвар Т. Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м.Києва; 3) переліку осіб, які здійснювали в інтересах замовника (ТОВ "Міжнародно-діловий центр") технічний нагляд за будівництвом об'єкта "Готельно-офісний комплекс з житловими апартаментами на бульварі Тараса Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва" та всіх черг, пускових комплексів зазначеного об'єкту.

Вказане клопотання задоволено судом та ухвалою суду від 09.11.2017р. зобов'язано відповідача надати суду докази, зазначені позивачем в клопотанні від 03.10.2017р.

Ухвалою суду від 03.10.2017р. строк розгляду справи продовжено.

28.11.2017р. від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі, мотивоване тим, що відповідач є неналежним відповідачем в частині вимог щодо звільнення земельної ділянки від тепломережі, оскільки власником тепломережі є ПАТ «Київенерго».

Судом відмовлено в задоволенні даного клопотання з огляду на те, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для припинення провадження у справі в силу приписів ст. 80 ГПК України.

28.11.2017р. відповідачем подано клопотання про заміну відповідача у справі №910/12634/17 ТОВ «Міжнародно-діловий центр» на належного - ПАТ «Київенерго».

Розглянувши подане клопотання суд прийшов до висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 24 ГПК України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Таким чином, за змістом вказаної статті заміна неналежного відповідача у справі здійснюється за згодою позивача, позивач у даній справі про заміну відповідача не клопотав, свою згоду на здійснення заміни відповідача не надавав, натомість позивачем заявлені вимоги до ТОВ «Міжнародно-діловий центр», до ПАТ «Київенерго» позивачем вимоги не заявлено. Відтак суд вважає, що відсутні достатні підстави для задоволення клопотання про заміну відповідача.

28.11.2017р. відповідачем подано клопотання про витребування у позивача доказів, а саме докази, що підтверджують розташування на земельній ділянці позивача ростверку станом на 25.12.2014 р.; заключення та висновки експертів спеціальних організацій щодо найменування, характеру і походження об'єкту, який розташовано на земельній ділянці позивача; докази, що підтверджують розташування на земельній ділянці позивача бетонного ростверку станом на дату розгляду справи.

В судових засіданнях 30.11.2017р., 07.12.2017р. суд зобов'язував сторін спільно провести обстеження земельної ділянки з приводу наявності бетонного ростверку на земельній ділянці, належній позивачу, із залученням відповідних спеціалістів, за результатами обстеження скласти акт на надати його до суду. В судовому засіданні 08.12.2017р. сторони надали двосторонній акт обстеження земельної ділянки від 08.12.2017р.

08.12.2017р. позивачем подано клопотання, в якому позивач зазначив, що залишки фундаменту крану під землею не може бути досліджено шляхом огляду, оскільки залишки фундаменту крану знаходяться під ґрунтом на глибині, у сторін відсутні прилади для дослідження предметів під землею, в зв'язку з чим позивач просить суд призначити огляд (із влаштуванням шурфів та проведенням необхідних розкопок) залишків фундаментів крану на ділянці ТОВ «РОМА-М» на іншу дату, надавши час для залучення відповідних пристроїв і техніки та передбачити проведення огляду за участю спеціаліста Державного підприємства «Науково-дослідний інститут будівельних конструкцій», надавши йому дозвіл на влаштування шурфів та інших розкопок.

08.12.2017р. позивачем заявлено клопотання про призначення у справі №910/12634/17 експертизи щодо наявності залишків фундаментів крану на ділянці позивача.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявлених клопотань, з огляду на те, що позивач не довів неможливості самостійно із залученням необхідної техніки здійснити перевірку наявності залишків фундаментів чи інших конструкцій баштового крану на ділянці позивача на момент звернення до суду, враховуючи те, що саме на позивача покладається обов'язок в доведенні позовних вимог належними доказами; позивачем не зазначено який вид експертизи він просить провести, не зазначено неможливості самостійно надати докази, які б вирішували поставлені позивачем в клопотанні про призначення експертизи питання щодо наявності залишків бетонного ростверку на ділянці позивача та щодо надання доказів, що такий кран призначався для будівництва готелю "Hilton".

В судовому засіданні 30.11.2017р., 07.12.2017р. оголошувалися перерви.

У судовому засіданні 08.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю «РОМА-М» (надалі - позивач) на підставі Державного акта серія ЯБ№746477 від 21 грудня 2012 року та Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.04.2007р. належить на праві власності земельна ділянка, розташована за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка 32, 32а, кадастровий номер :88:211:0009, площею 0,1861 га.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародно-діловий центр» (надалі - відповідач) на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №050409 від 27.04.2009р. є власником земельної ділянки за кадастровим номером 8 000000000:88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, яка знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва.

На належній відповідачу на праві власності земельній ділянці знаходиться нерухоме майно Відповідача, а саме: Готельно-офісний комплекс з житловими апартаментами (готель «Ніlton»), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №30641645 від 08.12.2014р. та Сертифікатом про введення в експлуатацію серії ІУ №73 від 25.12.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Як зазначає позивач, через належну йому земельну ділянку частково проходить тепломережа (2 Ф 159/250 ) до нерухомого майна відповідача - готелю «Ніlton», що підтверджується матеріалами топозйомки М 1:500 з нанесеними межами ділянки та комунікаціями, погодженої Департаментом містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Вказана тепломережа є постійною, оскільки прокладена до введеного в експлуатацію об'єкта, яким є готель «Ніlton» згідно із вказаним вище Сертифікатом про введення в експлуатацію.

За твердженням позивача він як власник земельної ділянки не надавав погоджень на прокладання постійної тепломережі через свою земельну ділянку. При цьому, наявність на належній позивачу земельній ділянці нерухомого майна, яким є тепломережа, суттєво ускладнює можливість користування ділянкою за встановленим цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру.

З матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці, що належить на праві власності позивачу знаходиться тепломережа (2 Ф 159/250 ), яка не належить позивачу на праві власності. Таким чином, розташування вказаної тепломережі на належній позивачу земельній ділянці слід розглядати як використання земельної ділянки позивача іншою особою - а саме, власником тепломережі.

Цивільним кодексом України встановлено можливість для суб'єкта цивільних правовідносин володіння та користування чужим майном.

Згідно зі ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є:1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За змістом ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Зі змісту наведених норм вбачається, що правомірне набуття права користування чужим майном набувається особою на встановлених законодавством підставах, користування ж чужим майном без відповідної правової підстави вважати протиправним.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наведений у ст. 391 ЦК України спосіб захисту права власності передбачає вимогу власника майна до особи, яка протиправно чинить перешкоди у реалізації ним своїх повноважень як власника такого майна. Передумовою для виникнення у власника права на вказаний спосіб захисту є протиправна поведінка іншої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації № 99 від 12.02.2015 відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення Київської міської ради від 15.12.2011 №844/7080, з метою надійного утримання та якісного обслуговування інженерних мереж, зовнішні теплові мережі ТОВ «Міжнародно-діловий центр» (відповідач) прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Києва і передано у володіння і користування Публічному акціонерному товариству «КИЇВЕНЕРГО».

Звертаючись з даним позовом, позивач визначив відповідача як особу, яка є власником тепломережі, яка проходить через земельну ділянку позивача, відтак саме відповідач, на думку позивача, зобов'язаний вчинити дії, спрямовані на усунення перешкод у користуванні майном (земельною ділянкою) шляхом звільнення земельної ділянки від тепломережі.

Разом з тим, як було зазначено вище, тепломережа знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Києва та перебуває у володінні і користуванні ПАТ «Київенерго». Таким чином, відповідач не є власником та не здійснює жодних правомочностей щодо тепломережі, що проходить через земельну ділянку позивача.

Обраний позивачем спосіб захисту (пред'явлення негаторного позову) передбачає наявність протиправних дій з боку іншої особи, які створюють перешкоди у здійснення права власності. У даному випадку позовні вимоги обґрунтовано тим, що перешкоди у здійснення права власності здійснюються внаслідок протиправного розташування на земельній ділянці позивача чужого майна. Відтак, захист права власності позивача на земельну ділянку можливий лише шляхом вчинення відповідних дій щодо теплової мережі особою, яка є власником або іншим чином управнена вчиняти дії щодо розташованої на земельній ділянці позивача тепломережі.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідач не є власником тепломережі та не здійснює щодо неї жодних інших правомочностей. Відтак, він не може порушувати право власності позивача шляхом розташування на земельній ділянці тепломережі, яка йому не належить.

Крім того, саме власнику майна належать повноваження щодо володіння, користування й розпорядження майном. Відтак, відповідач не уповноважений вчиняти будь-яких дій щодо тепломережі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про звільнення відповідачем земельної ділянки від тепломережі.

Стосовно вимоги позивача про звільнення належної йому земельної ділянки від ростверку суд зазначає наступне.

Вимога позивача обґрунтована тим, що на його земельній ділянці відповідачем розташовано бетонний ростверк, який унеможливлює використання земельної ділянки за призначенням, на підтвердження чого позивачем надано Акт приймання-передачі будівельного майданчика (площадки під будівництво) від 27 квітня 2017 року та Дефектний акт від 13.05.2017 року.

Як було зазначено вище, необхідною умовою для захисту права власності шляхом пред'явлення негаторного позову є протиправність дій третьої особи, які перешкоджають реалізувати власнику його право.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, в силу положень ст. 33 ГПК України саме на позивача покладається обов'язок як доведення самого факту порушення його прав, так і доведення того, що таке порушення було здійснене саме відповідачем.

На підтвердження наявності залишків бетонного ростверку на ділянці позивача, останній долучив до матеріалів справи Висновок експертизи, складений ДП «Київський експертно-технічний центр» №80.2-04-10-0260.08 від 17.03.2008р. щодо відповідності нормативно-правовим актам з охорони праці проекту виконання будівельно-монтажних робіт (ПВР) в частині безпечної експлуатації баштових кранів типу «Comansa-21LC» №1 та «Wolff-6017.10» №2.

Позивач зазначає, що даним висновком підтверджується розміщення баштового крану під час здійснення відповідачем будівництва на земельній ділянці позивача, оскільки безпечна експлуатація баштового крану можлива на земельній ділянці позивача.

Згідно з п.11 ст. 1 ст.1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об'єктів будівництва.

Проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Як вбачається з матеріалів справи на будівництво готельно-офісного комплексу з житловими апартаментами по бул.Шевченко, 28-30 в установленому законом порядку складено та затверджено Будгенплан будівництва, з якого вбачається, що встановлення баштового крану «Lebherr» під час здійснення будівельних робіт передбачено на земельній ділянці відповідача. Суд вважає Висновок експертизи №80.2-04-10-0260.08 неналежним доказом на підтвердження наявності залишків бетонного ростверку на земельній ділянці позивача, оскільки даний висновок містить рекомендації щодо місця розташування крану та не підтверджує факту встановлення кранів на земельній ділянці позивача, в той час як з Будгенплана будівництва вбачається, що розташування баштового крану передбачено на земельній ділянці відповідача.

07.02.2017 року позивачем та представником Генерального підрядника - начальник будівельної дільниці ТОВ «БК «Інтеграл Буд» на об'єкті: «Будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бул. Тараса Шевченко, 32, 32а у Шевченківському районі м.Києва» з метою фіксування, було проведено огляд і виявлено наступне: на території будівельного майданчика при проведенні огляду земельної ділянки, яка належить на праві власності ТОВ «Рома-М» за адресою бульвар Тараса Шевченко, 32, 32а, та проведенні підготовчих робіт майданчику було встановлено, що на земельній ділянці знаходиться тепломережа, прокладання якої при будівництві готельного комплексу «Ніlton» не було узгоджено з землекористувачем. Інформація щодо виявлення на земельній ділянці позивача залишків бетонного ростверку відсутня.

13.05.2017р. позивачем складено Дефектний акт, в якому зазначено, що на земельній ділянці за адресою бульвар Тараса Шевченко, 32, 32а було відкопано ростверк та бетонна підготовка.

Судом зобов'язував сторін спільно провести обстеження земельної ділянки з приводу наявності бетонного ростверку на земельній ділянці, належній позивачу, із залученням відповідних спеціалістів, за результатами обстеження скласти акт на надати його до суду.

Сторонами було складено двосторонній Акт обстеження від 08.12.2017 р. земельної ділянки за кадастровим номером 8 000000000:88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, яка знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, згідно з яким встановлено, що поверхневим оглядом земельної ділянки встановити наявність бетонного ростверку неможливо.

Дефектний акт від 13.05.2017 року не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності залишків бетонного ростверку на час розгляду справи судом, оскільки складений в односторонньому порядку позивачем у травні 2017 року, натомість згідно акту обстеження від 08.12.2017 р., складеним представниками позивача та відповідача, наявність залишків бетонного ростверку не виявлено.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено неможливість на момент звернення до суду здійснити розкопки залишків бетонного ростверку із залученням спеціальної техніки та у разі її наявності подати відповідні докази суду, суд звертає увагу позивача на те, що останнім не було вчинено дій щодо захисту свого порушеного права, у разі його порушення. Отже позивачем належними доказами факту порушення відповідачем права власності позивача шляхом розташування на належній йому земельній ділянці бетонного ростверку не надав, натомість за результатами проведення спільного огляду земельної ділянки позивача бетонні залишки ростверку не знайдено, про що свідчать складені акти обстеження земельної ділянки, відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної вимоги.

Виходячи з вище викладеного, враховуючи недоведеність порушення права власності позивача саме відповідачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 10 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повний текст рішення: 15.12.2017р.