ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 Справа № 917/1909/17

За позовом Комунального підприємства Яреськівський комбінат комунальних підприємств, вул. Кучеренка, 2, с. Яреськи-1, Шишацький район, Полтавська область

до Яреськівської сільської ради, вул. Козацький шлях, 33, с. Яреськи, Шишацький район, Полтавська область

про стягнення 418 397,43 грн.,

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін :

від позивача: ОСОБА_1, дов. №190 від 13.12.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_2 (сільський голова), рішення від 03.11.2015 р.,

ОСОБА_3, дов. №б/н від 13.12.2017 року,

ОСОБА_4, дов. № 1 від 03.01.2017 року.

Обставини справи: розглядається позовна заява Комунального підприємства Яреськівський комбінат комунальних підприємств до Яреськівської сільської ради про стягнення 418 397,43 грн. різниці в тарифах за 2014 рік.

Суд ухвалою від 21.11.2017 року порушив провадження у справі № 917/1909/17 та призначив її до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2017 року.

08.12.2017 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно якого відповідач зазначає, що проти позову заперечує у повному обсязі, в обґрунтування заперечень останній посилається, зокрема, на відсутність у позивача висновку Державної інспекції України з контролю за цінами, наявність якого є необхідною умовою для відшкодування різниці в тарифах та економічну необґрунтованість наданого позивачем розрахунку. При цьому, відповідач також зазначив, що Державною фінансовою інспекцією в Полтавській області було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Яреськівський комбінат комунальних підприємств" за період із 01.01.2011 р. по 31.03.2013 р. в ході якої було встановлено , що КП "Яреськівський ККП" у період з 27.07.2012 р. по 31.12.2012 р. завищував потреби в бюджетних коштах Яреськівської сільської ради на відшкодування різниці між фактично понесеними витратами підприємства на надання послуг з водопостачання та водовідведення за 2009 рік та діючими тарифами, чим були надані збитки в сумі 41,20 тис.грн. Яреськівській сільській раді. На підтвердження даної обставини відповідач залучив в якості додатку до відзиву копію рішення Державної фінансової інспекції в Полтавській області ( а.с. 47-48).

В судовому засіданні 14.12.2017 року суд розпочав слухання справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача оголосив зміст позовних вимог та просив суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Представник відповідача надав суду Заяву № 02-33/1500 від 06.12.2017 р. (вх. № 15285) про застосування позовної давності.

В судовому засіданні 14.12.2017 року суд оголосив вступну і резолютивну частини рішення та повідомив дату складення повного тексту рішення згідно статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Основним видом діяльності позивача є забір, очищення та постачання води. Комунальне підприємство Яреськівський комбінат комунальних підприємств надає комунальні послуги з централізованого водопостачання на території Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області. Оплата наданих послуг централізованого питного водопостачання здійснюється за регульованими тарифами.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст. ст. 31, 32 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлення тарифів на послуги з водопостачання віднесено до компетенції Яреськівської сільської ради.

Рішенням Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області від 06.04.2011 року "Про затвердження тарифів з водопостачання, водовідведення та вивезення побутового сміття" для позивача були встановлені наступні тарифи на послугу з централізованого водопостачання 1 куб.м спожитої води : ( за наявності лічильника) для населення у розмірі - 3,50 грн., для підприємств всіх форм власності 15,00 грн., (середньозважений тариф становив 3,98 грн. без рентабельності та ПДВ).

Позивач наголошує, що згідно висновку № 335 Державної інспекції з контролю за цінами в Полтавській області "щодо розрахунку економічно обґрунтованих планових витрат на житлово-комунальні послуги" від 02.04.2005 року, економічно обґрунтований розмір тарифу становить 4,59 грн. за 1 куб.м (без рентабельності та ПДВ). Враховуючи викладене, станом на 06.04.2011 року (момент встановлення Яреськівською сільською радою Комунальному підприємству Яреськівський комбінат комунальних підприємств тарифів на послуги з водопостачання), даний тариф не відшкодовував експлуатаційних витрат позивача.

Стаття 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів ні житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодовувати з відповідного місцевою бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованих витрат на виробництво цих послуг.

Яреськівська сільська рада встановивши в 2011 році тарифи на послуги з централізованого водопостачання позивачу на рівні, що унеможливлювали отримання прибутку, відшкодовувала КП Яреськівський комбінату комунальна підприємств різницю між встановленим розміром тарифу та економічні обґрунтованих витрат на виробництво цих послуг за 2012-2013 роки.

В 2014 році з врахуванням усіх складових тарифу на послугу централізованого водопостачання, який би надавав позивачу отримати прибуток та який покривав би економічно обґрунтовані витрати на виробництво цих послуг становив позивач склав розрахунок повної собівартості (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 14), згідно якого тариф становить 7,41 грн. за 1 м3.

В подальшому позивачем самостійно був складений розрахунок суми відшкодування різниці в тарифах по наданих позивачем послуг з водопостачання у 2014 р. (а.с. 15), згідно якого різниця між встановленим тарифом та економічно обґрунтованими витратами на виробництво послуг з водопостачання за 2014 рік становить 418 397,43 грн.

За даними позивача, в 2015 році він неодноразово звертався до Яреськівської сільської ради з проханням відшкодувати різницю між встановленим розміром тарифу та економічно обґрунтованих витрат на виробництво послуг з централізованого водопостачання в сумі 418 397,43 грн., надаючи при цьому відповідні розрахунки (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 12-26). На дані звернення відповідач не реагував. Крім того, розмір тарифів на послуги з водопостачання встановленні 06.04.2011 року, Яреськівською сільською радою були переглянуті та змінені, лише, в 2016 році після звернення Комунального підприємства Яреськівський комбінат комунальних підприємств до суду з адміністративним позовом про зобов'язання Яреськівської сільської ради розглянути нашу заяву про погодження тарифів надання послуг з водопостачання.

10.08.2017 року Комунальне підприємство Яреськівський комбінат комунальних підприємств направило на адресу Яреськівської сільської ради претензією № 137 з вимогою протягом 7-ми календарних днів, з дня отримання даної претензії відшкодувати підприємству різницю між встановленим розміром тарифу та економічно обґрунтованих витрат на виробництво послуг з централізованого водопостачання в сумі 418 397,43 грн. за 2014 рік. Дана претензія була отримана представником Яреськівської сільської ради 17.08.2017 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26).

За даними позивача, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача коштів в сумі 418 397,43 грн., що є різницею в тарифах за 2014 рік.

При прийнятті рішення зі спору суд керувався наступним.

Статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. До повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (п. 2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ).

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

В дотримання вимог Закону 17.07.2012 року Яреськівська сільська рада одинадцятою сесією шостого скликання прийняла Рішення "Про визнання Яреськівського комбінату комунальних підприємств виконавцем житлово-комунальних послуг" (копія рішення наявна у матеріалах справи).

Згідно частини другої та третьої ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку, а органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 297 від 27.02.2007 р. "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", № 869 від 01.06.2011 р. "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" (із змінами), суб'єкти господарювання отримують висновок щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат, пов'язаних з виробництвом, транспортування, постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, послуг з вивезення побутових відходів у Державній інспекції з контролю за цінами або її територіальних органах в порядку, встановленому наказом Міністерства економіки України від 07.03.2007 № 67 і наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2013 р. № 967 "Про питання надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів)" стаття 2 Наказу передбачає : Установити, що до утворення територіальних органів Державної інспекції України з контролю за цінами як юридичних осіб публічного права висновки щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів), надаються Державною інспекцією України з контролю за цінами.

Таким чином, виконавцям/виробникам необхідно провести розрахунки та отримати висновки інспекції щодо економічно обґрунтованих планових витрат на житлово-комунальні послуги, на їх підставі сформувати тарифи і лише після цього подати їх на встановлення до органів місцевого самоврядування. Зазначене стосується, як встановлення тарифів, так і коригування раніше встановлених тарифів. (роз'яснення Полтавської обласної державної адміністрації а.с. 49, роз'яснення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України а.с. 50-51)

Державне регулювання цін (тарифів) має базуватися на принципах відкритості, доступності та прозорості структури цін (тарифів) для споживачів та суспільства, як вимагає стаття 30 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Органи місцевого самоврядування, які встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги, мають право і повинні вимагати від підприємств, які надають послуги водопостачання і водовідведення, що є суб'єктами природніх монополій, інформацію про їх витрати, використання прибутку з метою ефективного здійснення, відповідно до їх повноважень, функції регулювання діяльності суб'єктами природної монополії.

30.06.2015 року листом № 625 відповідач звернувся до керівництва Яреськівський комбінат комунальних підприємств по питанню надання ним первинних документів за 2013 - 2014 роки для вивчення питання відшкодування різниці в тарифах, розгляду цього питання на сесії та прийняття рішення ( а.с. 53 ).

08.07.2015 року листом № 659 Яреськівська сільська рада звернулася до керівництва Яреськівський комбінат комунальних підприємств про надання копії первинних документів за 2013 - 2-14 роки, які формують собівартість послуг (а.с. 54).

За твердженням відповідача, позивач на жодну з вимог не відреагував.

У пункті 9 Постанови Кабінету міністрів України № 869 від 01.06.2011 р. зазначено, що для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ліцензіат подає уповноваженим органам у друкованому і електронному вигляді заяву та розрахунки тарифів на плановий період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.

За даними відповідача, у період з травня 2009 р. - 2015 р. позивач не звертався до Державної інспекції України з контролю за цінами по питанню надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат під час формування цін (тарифів) на надання житлово-комунальних послуг, і лише 06.04.2011р. сесія сільської ради, на підставі пропозиції начальника Яреськівського комбінату комунальних підприємств депутата ОСОБА_5 про затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, встановила нові економічно обгрунтованих тарифи з 1 квітня 2011 року., але без висновку Державної інспекції України з контролю за цінами. Доказів в спростування вищевикладеного позивач суду не надав, на наявність таких останній не посилався.

Наданий позивачем розрахунок повної собівартості послуг (а.с. 14), судом не оцінюється як належний та допустимий доказ на підтвердження економічно обґрунтованих витрат на виробництво послуг з водопостачання КП Яреськівський комбінат комунальних підприємств в сумі 7,41 грн. за 1 м3, оскільки останній всупереч вищенаведеним нормам законодавства складений одноособово позивачем, а не Державною інспекцією України з контролю за цінами. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження економічної обґрунтованості вищезазначеного розрахунку.

Враховуючи вищевикладене та відсутність висновків Державної інспекції України з контролю за цінами або територіального органу Державної інспекції України з контролю за цінами щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про неправомірність заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до приписів пункту 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що за наслідками розгляду даної справи винних дій відповідача у порушенні прав позивача не встановлено дана заява судом відхиляється.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 418 397,43 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 19.12.2017 року

Суддя О.М.Тимощенко

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.