ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" грудня 2017 р.Справа № 916/2487/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном";

до відповідача: Приватного підприємства "ОСОБА_1 Юг";

про стягнення 236 406,91 грн.

та за зустрічним позовом: Приватного підприємства "ОСОБА_1 Юг";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном";

про стягнення збитків у розмірі 113246,71 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_2 - довіреність № 6 від 24.10.17;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_3 - довіреність № б/н від 15.05.17.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: 13.10.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства "ОСОБА_1 Юг", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки №25 від 02.03.2016р., з яких 229 401,24 грн. основного боргу, 2 170, 55 грн. пені та 3% річних в сумі 260, 46 грн.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором поставки №25 від 02.03.2016р. в частині повної та своєчасної оплати товару.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 229 401, 24 грн., а саме: по видатковій накладній №1709238 від 21.08.2017р. на суму 28 826, 30 грн., по видатковій накладній №1709449 від 29.08.2017р. на суму 62 890, 34 грн., по видатковій накладній №1709537 від 31.08.2017р. на суму 44 834, 74 грн., по видатковій накладній №1709568 від 01.09.2017р. на суму 14 772, 12 грн., по видатковій накладній №1709673 від 04.09.2017р. на суму 34 886, 02 грн., по видатковій накладній №1709820 від 07.09.2017р. на суму 43 191, 72 грн.

Позивач вказує, що по вищевказаним накладним сума за відвантажений товар на день подання позову відповідачем сплачена не була, у зв'язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду із позовом до відповідача про стягнення як основної заборгованості, так і штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договірних зобовязань.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2017р. порушено провадження у справі №916/2487/17 із призначенням до розгляду в засіданні суду 08.11.2017р.

07.11.2017р. від ПП "ОСОБА_1 Юг" до канцелярії суду за вх.№23641/17 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т.1 а.с.47), в якому відповідач зазначив про неможливість взяти участь у судовому засіданні 08.11.2017р., у зв'язку із тим, що директор підприємства перебуває у відпустці з 06.11.2017р. по 29.11.2017р., при цьому інших осіб, які мають відповідні повноваження на представництво підприємства в суді, на даний час немає.

08.11.2017р. від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (т.1 а.с.51), в якому він просив суд відмовити відповідачу у його задоволенні, зазначаючи про те, що таке клопотання було подано з метою затягування судового розгляду справи.

Крім того, 08.11.2017р. позивачем було подано до канцелярії суду заяву про збільшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.57-58), відповідно до якої позивач уточнив суму позову станом на 08.11.2017р. та збільшив розмір нарахованих штрафних санкцій на 4 574, 66 грн.

Ухвалою суду від 08.11.2017р., приймаючи до уваги клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке надійшло до канцелярії суду 07.11.2017р. за вх.№23641/17, невиконання вимог ухвали суду, а також з урахуванням подання представником позивача у судовому засіданні 08.11.2017р. заяви про збільшення розміру позовних вимог, розгляд справи було відкладено на 06.12.2017р.

05.12.2017р. до канцелярії суду за вх.№25898/17 від відповідача надійшов відзив на позов (т.1 а.с.67-69), відповідно до якого відповідач просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вищевказаного відзиву відповідач заперечує виникнення у нього боргу за договором поставки № 25 від 02 березня 2016 року, який є підставою для заявлених позивачем вимог, оскільки, як зазначає відповідач, накладні, надані позивачем з метою підтвердження виникнення цієї заборгованості, не мають жодного відношення до вищезазначеного договору.

Як зазначає відповідач, з тексту наданих позивачем накладних вбачається, що підставами та умовами продажу (поставки) товару за ними є рахунки та угода сторін, при цьому жодних посилань на договір поставки № 25 від 02 березня 2016 року вони не містять.

Також, відповідач зазначив, що рахунки позивача на оплату спірного товару, які не містять жодного посилання на договір і встановлені в цьому договорі строки оплати, також свідчать про те, що поставка відбувалась на позадоговірних відносинах.

Отже, на думку позивача, звертаючись до суду із вимогами по стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій за договором, позивач, всупереч ст. 33, 34 ГПК України не довів, що у відповідача є прострочена заборгованість саме за цим договором.

Водночас, 05.12.2017р. від відповідача за вх.№3219/17 надійшла зустрічна позовна заява (т.1 а.с.83-89), відповідно до якої ПП "ОСОБА_1 Юг" просить суд прийняти зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ліном» на користь Приватного підприємства «ОСОБА_1 Юг» збитки (упущену вигоду) у розмірі 113 246, 71 грн., а також сплачений за подання зустрічного позову судовий збір у розмірі 1698, 70 грн.

В обґрунтування поданого зустрічного позову відповідач зазначає, що пунктом 1.6. укладеного між сторонами договору поставки сторони погодили, що електронна адреса постачальника, на яку будуть надсилатись повідомлення від покупця: . Як зазначає відповідач, 19 вересня 2017 року підприємство направило на зазначену вище електронну адресу замовлення на поставку товару, в якому позивач за зустрічним позовом просив поставити товар, вказаний у цьому замовленні, 20 вересня 2017 року, загальна вартість товарів за цим замовленням складає 252 993, 29 грн.

Однак, як зазначає відповідач, у порушення вимог договору та актів цивільного законодавства ТОВ «Торговий дім «Ліном» до цього часу не поставило ПП «ОСОБА_1 Юг» товар за замовленням від 19 вересня 2017 року.

Відповідач вказує, що, починаючи з 2012 року ПП «ОСОБА_1 Юг» здійснює торгівлю мастильними матеріалами під ТМ «SHELL», спочатку як офіційний дистрибютор ТОВ «ОСОБА_4 Продактс Юкрейн», а потім після закінчення дистрибуції, шляхом закупівлі відповідних мастильних матеріалів у іншого офіційного дистрибютора ТМ «SHELL» - ТОВ «Торговий дім «Ліном».

Основний прибуток ПП «ОСОБА_1 Юг», як позитивний результат і мета його господарської діяльності, формується за рахунок торгівельної націнки (надбавки) на реалізовані товари.

Як зазначено відповідачем, з метою торгівлі товарами під ТМ «SHELL» ним було, зокрема, укладено відповідні договори з Приватним підприємством « ОСОБА_3 Європа» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_5, відповідно до умов яких підприємство взяло на себе зобовязання поставляти зазначеним контрагентам товар на підставі погодженої заявки, у строки, вказані в цій заявці.

Так, 15 вересня 2017 року ПП «ОСОБА_1 Юг» отримало і погодило заявку від ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 234 120, 00 грн., погодивши строк поставки за цією заявкою 20 вересня 2017 року.

Крім того, 18 вересня 2017 року ПП «ОСОБА_1 Юг» отримало і погодило заявку від ПП «ОСОБА_3 Європа» на загальну суму 132 120, 0 грн., погодивши строк поставки за цією заявкою 25 вересня 2017 року.

Як зазначає відповідач, саме з метою виконання договірних зобовязань перед вищезазначеними покупцями, підприємством і було направлено на адресу відповідача за зустрічним позовом замовлення від 19 вересня 2017 року.

На переконання відповідача, позивач порушив умови договору поставки № 25 від 02 березня 2016 року і до цього часу не поставив підприємству товар, згідно до замовлення від 19 вересня 2017 року, що свідчить про протиправність та винність дій ТОВ «Торговий дім «Ліном», у зв'язку із чим ПП «ОСОБА_1 Юг» не змогло поставити товар своїм покупцям, при цьому загальна вартість товарів, які позивач за зустрічним позовом мав поставити зазначеним вище покупцям складає 366 240, 00 грн., торгівельна надбавка (націнка) за цією операцією складає 113 246, 71 грн.

Отже, відповідач наполягає на тому, що через протиправну та винну поведінку ТОВ «Торговий Дім «Ліном» ПП «ОСОБА_1 Юг» зазнало збитків у вигляді неодержаного доходу (упущена вигода) на суму 113 246,71 грн., яку просить суд стягнути з останнього, прийнявши відповідне судове рішення.

З огляду на необхідність вирішення питання щодо прийняття або повернення зустрічного позову ПП «ОСОБА_1 Юг», у судовому засіданні 06.11.2017р. було оголошено перерву до 14год.30хв.

Водночас, 06.12.2017р. до канцелярії суду від ТОВ «Торговий дім «Ліном» за вх.№25985/17 надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву ПП «ОСОБА_1 Юг» (т.1 а.с.141-142), в яких він просив суд не приймати до розгляду зустрічну позовну заяву у зв'язку із тим, що у судовому засіданні 08.11.2017р. судом було розпочато розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 06.12.2017р. зустрічну позовну заяву Приватного підприємства "ОСОБА_1 Юг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" про стягнення збитків у розмірі 113246,71 грн. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" до Приватного підприємства "ОСОБА_1 Юг" про стягнення 236 406,91 грн. із призначенням розгляду справи на "06" грудня 2017 р. о 14:30.

В судовому засіданні 06.12.2017р. судом було розпочато розгляд справи по суті, представники сторін надали свої пояснення по суті спору, представник ТОВ "Торговий дім "Ліном", підтримуючи заявлені у первісному позові вимоги, проти задоволення зустрічного позову заперечував, а представник ПП "ОСОБА_1 Юг", в свою чергу, підтримав заявлені у зустрічному позові вимоги та заперечував проти задоволення первісного позову.

З огляду на необхідність додаткового дослідження доказів, у судовому засіданні 06.12.2017р. було оголошено перерву до 11.12.2017р.

11.12.2017р. до канцелярії суду за вх.№26309/17 від ТОВ "Торговий дім "Ліном" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (т.2 а.с.15), відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

В обґрунтування поданого відзиву, ТОВ "Торговий дім "Ліном" наголошує на безпідставності зустрічного позову, вказуючи, що товариством правомірно було відмовлено у поставці товару, по-перше, оскільки, всупереч умовам договору, кількість товару, зазначена у замовленні, була менша за мінімальне замовлення, по-друге, у зв'язку із наявністю у ПП "ОСОБА_1 Юг" заборгованості за відвантажений товар, по-третє, з огляду на розірвання договору за ініціативою постачальника.

Водночас, 11.12.2017р. до суду від ТОВ "Торговий дім "Ліном" надійшли додаткові пояснення по справі (т.2 а.с.20), в яких останній наполягає на тому, що поставка ним була здійснена саме на підставі укладеного між сторонами договору, наголошуючи, зокрема, на тому, що видаткові накладні та рахунки фактури не можуть розглядатися окремо від договору, так як вони є його невідємною частиною (п.2.2 договору).

Крім того, позивач зазначає, що в претензії №48-17 від 20.09.2017р. відповідач вказує, що позивач з 08.09.2017року перестав відвантажувати товар за Договором поставки № 25 від « 02» березня 2016року, таким чином, він фактично визнає, що усі поставки, які здійснювалися раніше, були саме за договором.

Між тим, 11.12.2017р. від відповідача до канцелярії суду за вх.№26331/17 надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (т. 2 а.с.24-29), в якому він зазначив, що за видатковими накладними, на які посилається позивач, 23.11.2017р. ПП "ОСОБА_1 Юг" сплатило на користь ТОВ "Торговий дім "Ліном" грошові кошти в сумі 31 569, 28 грн.

Відповідач зазначає, що при перерахуванні грошових коштів було зроблено помилку у платіжному дорученні, а саме в призначенні платежу вказано, що оплата здійснюється за товар, згідно накладної №500 від 06.11.2017р., хоча 06.11.2017р. поставок або інших господарських операцій між сторонами не було.

У зв'язку із тим, що позивач кошти відповідачу не повернув як помилково отримані, ПП "ОСОБА_1 Юг" направило на адресу ТОВ "Торговий дім "Ліном" лист від 06.12.2017р. про зміну призначення платежу (т.2 а.с.26).

У судовому засіданні 11.12.2017р. представники сторін підтримали викладені ними раніше позиції, представник ТОВ "Торговий дім "Ліном" просив задовольнити первісний позов та відмовити ПП "ОСОБА_1 Юг" у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Представник ПП "ОСОБА_1 Юг", в свою чергу, наполягав на задоволенні зустрічного позову та просив суд відмовити ТОВ "Торговий дім "Ліном" у задоволенні первісного позову, наголошуючи, що поставки, за якими наявна заборгованість, здійснювались на підставі позадоговірних домовленостях.

Крім того, відповідач просив суд відкласти розгляд справи для надання йому можливості підготуватись до справи, у зв'язку із поданням ТОВ "Торговий дім "Ліном" додаткових доказів та для перевірки розрахунку.

У задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи судом було відмовлено, з огляду на те, що розгляд справи триває два місяці, на протязі цього суд декілька разів відкладав розгляд справи саме за клопотаннями відповідача, при цьому в судовому засіданні 11.12.2017р. суд, оголосивши перерву, надав можливість сторонам ознайомитись з долученими до матеріалів справи додатковими доказами та надав можливість сторонам висловити свої пояснення стосовно цих доказів.

При цьому необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2016р. між ТОВ «Торговий дім «ЛІНОМ» (постачальник) та ПП «ОСОБА_1 Юг» (покупець) було укладено договір поставки № 25 (т.1 а.с.8-11), у відповідності до п.п. 1.1. якого позивач зобовязувався передати відповідачу товар, а останній - прийняти його й оплатити.

У відповідності до п.п. 2.2, 2.3 договору ціна товару визначається у рахунках-фактурах, видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного договору, розрахунки за договором здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до умов договору постачальник бере на себе обовязок після набрання чинності договором відвантажувати товар, а покупець бере на себе обовязок прийняти товар від постачальника і здійснити за нього оплату, у визначені договором строки (п.п.3.1.1., п.п.3.2.1.).

Укладений між сторонами договір поставки вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2016. Термін дії договору автоматично продовжується до 31.12.2017р. на тих же умовах, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону письмово про припинення договору за тридцять календарних днів до дати закінчення дії договору (п.п.5.1, 5.2.).

Відповідно до п.п.5.3., 5.4., 5.5. договору постачальник має право достроково розірвати договір, попередивши покупця за 30 календарних днів до. В такому випадку договір буде вважатися розірваним на наступний день після спливу вищезазначеного терміну з дати відправлення повідомлення. Підписання будь-яких угод в такому випадку не є обовязковим. У разі дострокового розірвання чи закінчення терміну договору покупець зобовязаний оплатити весь борг за відвантажений товар, який виник на момент розірвання договору.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за видатковими накладними № 1709238 від 21.08.2017 року (т.1 а.с.14), № 1709449 від 29.08.2017 року (т.1 а.с.15), № 1709537 від 31.08.2017 року (т.1 а.с.16), № 1709568 від 01.09.2017 року (т.1 а.с.17), № 170 9673 від 04.09.2017 року (т.1 а.с.18) та № 1709820 від 07.09.2017 року (т.1 а.с.19) був відвантажений відповідачу товар на загальну суму 229 401,24 грн.

Як зясовано під час розгляду справи, відповідачем 23.11.2017р. було перераховано на рахунок позивача 31 569,28 грн. (т. 2 а.с.27), які відповідач вважає за необхідне включити в рахунок часткового погашення заборгованості за вищезазначеними накладними. Інших платежів за отриманий товар відповідачем здійснено не було.

У судовому засіданні 11.12.2017р., в якому здійснювалась технічна фіксація, позивач зазначив, що при нарахуванні заборгованості вищезазначеної суми враховано не було, при цьому представник позивача не заперечував щодо наявності такої проплати та заявив усне клопотання про врахування цих коштів в рахунок часткового погашення заборгованості.

Враховуючи, що під час розгляду справи відповідачем не заперечувався факт здійснення поставок за вищевказаними накладним та наявності заборгованості за ними, однак, оскільки відповідач, заперечуючи проти позову в повному обсязі, наголошував на тому, що поставки відбувались на поза договором, а в обґрунтування позову позивач посилався саме на договір поставки, суд вважає за необхідне визначити які правовідносини існували між сторонами при здійсненні господарських операцій.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи претензії ПП «ОСОБА_1 Юг» №48-17 від 20.09.2017р. (т.1 а.с.125), адресованої ТОВ «Торговий дім «ЛІНОМ», відповідач зазначив, що позивач, в порушення умов договору поставки №25 від 02.03.2016р., з 08.09.2017р. припинив відвантаження товару на адресу відповідача, при цьому остання накладна, за якою позив відвантажив товар та на яку посилається в обґрунтування заявлених вимог, датована 07.09.2017р.

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки банку №9.302 11/965 від 20.11.2017р. (т.2 а.с.2-7), оплата за отриманий відповідачем товар здійснювалась, як правило, на 30 день після його отримання, тобто в строки, що передбачені умовам укладеного між сторонами договору поставки.

За таких обставин, оскільки зі змісту вищевказаної претензії вбачається, що відповідач фактично визнав, що поставки за договором відбувались, а оплати за отриманий товар проводилась у строки, визначені договором, суд не приймає як обґрунтовані доводи відповідача, що за вищевказаним договором не відбулось жодної поставки.

Крім того, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та проаналізувавши пояснення сторін, надані під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що вчинення сторонами вищезазначених конклюдентних дій свідчить про здійснення поставки позивачем саме за Договором поставки №25 від 02.03.2016р., а відсутність у видаткових накладних посилання на договір, який був чинний під час здійснення господарських операцій, не створює підстав вважати здійснення таких операцій не за договором, оскільки за фактичними обставинами справи договір виконувався сторонами, відповідно до погоджених ним умов.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Зі змісту п. 4.4 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"" №18 від 26.12.2011 року, вбачається, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи, що наявність основної заборгованості підтверджується матеріалами справи та відповідачем належними доказами не спростована, суд доходить висновку щодо задоволення вимог позивача в цій частині за виключенням сплачених відповідачем після подання позову коштів в сумі 31 569, 28 грн., при цьому провадження у справі в частині зазначеної суми слід припинити на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача за неналежне виконання умов договору пені та 3% річних, суд зазначає наступне.

Пунктом 7.1. договору сторони погодили, що в разі прострочення товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день прострочення.

Відповідно до п. 7.3. в разі невиконання чи неналежного виконання сторонами своїх обовязків по договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок пені та 3% річних, що наведений у заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.57-58), встановив його часткову неправильність, повязану із неврахуванням позивачем вимог ст. 253 ЦК України та п.5 ст. 254 ЦК України, з огляду на що судом за допомогою системи „Ліга-Закон зроблено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума пені, що підлягає стягненню в межах первісного позову, становить 6 088, 30 грн., а 3% - 710,98 грн.

Розрахунок суми пені

Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
28826.321.09.2017 - 26.10.20173612.5000 %0.068 %*710.79
28826.327.10.2017 - 08.11.20171313.5000 %0.074 %*277.21
62890.3430.09.2017 - 26.10.20172712.5000 %0.068 %*1163.04
62890.3427.10.2017 - 08.11.20171313.5000 %0.074 %*604.78
44834.7403.10.2017 - 26.10.20172412.5000 %0.068 %*737.01
44834.7427.10.2017 - 08.11.20171313.5000 %0.074 %*431.15
14772.1203.10.2017 - 26.10.20172412.5000 %0.068 %*242.83
14772.1227.10.2017 - 08.11.20171313.5000 %0.074 %*142.06
34886.0205.10.2017 - 26.10.20172212.5000 %0.068 %*525.68
34886.0227.10.2017 - 08.11.20171313.5000 %0.074 %*335.48
43191.7210.10.2017 - 26.10.20171712.5000 %0.068 %*502.92
43191.7227.10.2017 - 08.11.20171313.5000 %0.074 %*415.35
6 088. 30
Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
28826.321.09.2017 - 08.11.2017493 %116.09
62890.3430.09.2017 - 08.11.2017403 %206.76
44834.7403.10.2017 - 08.11.2017373 %136.35
14772.1203.10.2017 - 08.11.2017373 %44.92
34886.0205.10.2017 - 08.11.2017353 %100.36
43191.7210.10.2017 - 08.11.2017303 %106.50
710.98

Вирішуючи питання щодо зустрічних позовних вимог ПП «ОСОБА_1 Юг», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ч.1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки в такому випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства, вирішуючи питання щодо зустрічного позову необхідно встановити наявність у діях ТОВ «Торговий дім «ЛІНОМ» складу цивільного правопорушення та дослідити наявність правових підстав для покладення на відповідача за зустрічним позовом обов'язку відшкодування упущеної вигоди позивача, які кваліфіковані останнім як збитки.

Так, у відповідності до п.2.12 договору поставки постачальник має право не відвантажувати товар, якщо у покупця мається будь-яка прострочена сума за відвантажений товар.

Відповідно до п1. ч.1 ст. 236 ГК України, у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій як одностороння відмова від виконання свого зобов'язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідно до п. 4 ст. 226 ГК України не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2017р. ПП "ОСОБА_1 Юг" з електронної пошти о 17год.41хв. направило на електронну адресу ТОВ «Торговий дім «ЛІНОМ» замовлення по Договору поставки №25 від 02.03.2016р. (т.1 а.с.95-96). Нездійснення поставки саме за вказаним замовленням слугувало підставою для подання ПП "ОСОБА_1 Юг" зустрічного позову.

За таких обставин, враховуючи, що ПП "ОСОБА_1 Юг" замовлення було направлено електронною поштою 19.09.2017р. о 17год.41хв. при тому, що останній день, в який позивач за зустрічним позовом повинен був розрахуватись за вже поставлений товар, є 20.09.2017р., суд вважає, що непоставка товару в даному випадку було правом ТОВ «Торговий дім «ЛІНОМ», встановленим п. 2.12 договору, а відтак використання позивачем свого права на застосування оперативно-господарської санкції не може свідчити про його неправомірні дії, у зв'язку із чим підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Враховуючи часткове задоволення судом позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном", а також відмову у задоволенні зустрічного позову, витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44,49,60, п.п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині основного боргу у сумі 31 569 /тридцять одна тисяча п`ятсот шістдесят дев'ять/ грн. 28 коп.

3. Стягнути з Приватного підприємства "ОСОБА_1 Юг" (65101, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ліном" (03113, м. Київ, вул. Дружківська, буд. 12, ) 197 831 /сто дев`яносто сім тисяч вісімсот тридцять одну/ грн. 96 коп. основного боргу, пеню у сумі 6 088 /шість тисяч вісімдесят вісім/ грн. 30 коп, 3 % річних в сумі 710 /сімсот десять/ грн. 98 коп. та 3 543 /три тисячі п`ятсот сорок три/ грн. 01 коп.

4. В решті первісних позовних вимог відмовити.

5. У задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства "ОСОБА_1 Юг" відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18 грудня 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська