ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.12.2017 Справа № 905/2597/17

Господарський суд Донецькї області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод, м. Дружківка, Донецька область

про стягнення заборгованості в сумі 4 757 524,87 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2 182 229, 08 грн., 195 131,20 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 6 068 226,16 грн. та 162 709 591,24 грн., з них: 134 586 439,91 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 1 969 239,30 грн. строкова заборгованість по сплаті процентів, 25 871 562,28 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 4 701 473,83 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2 156 519,03 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 192 753,91 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 5 994 296,75 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 18 035,13 грн. 3% річних за прострочення повернення кредиту, 94 469,73 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів, 56 051,04 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 25 710,05 грн., 2 377,29 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 73 929,40 грн., 117 100,69 грн. інфляційні втрати у звязку з простроченням сплати кредиту в гривні, 52 744,20 грн. інфляційні втрати у звязку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні, -

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 183 від 18.04.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю № 532 від 21.11.2017р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 13.12.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство ВТБ БАНК, м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод, м. Дружківка, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 4 757 524,87 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2 182 229, 08 грн., 195 131,20 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 6 068 226,16 грн. та 162 709 591,24 грн., з них: 134 586 439,91 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 1 969 239,30 грн. строкова заборгованість по сплаті процентів, 25 871 562,28 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 4 701 473,83 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2 156 519,03 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 192 753,91 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 5 994 296,75 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 18 035,13 грн. 3% річних за прострочення повернення кредиту, 94 469,73 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів, 56 051,04 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 25 710,05 грн., 2 377,29 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 73 929,40 грн., 117 100,69 грн. інфляційні втрати у звязку з простроченням сплати кредиту в гривні, 52 744,20 грн. інфляційні втрати у звязку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 19/2011 від 15.07.2011 р.

Разом із позовною заявою позивачем надано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод на банківських рахунках р/р 03, 1, 2, 8, відкритих ВАТ ОСОБА_3 Аваль, МФО 380805, рахунках р/р 3510, 9962, відкритих ПАТ КБ Приватбанк, МФО 335548, а також на будь-яких банківських рахунках, відкритих в будь-яких фінансових установах та які будуть виявлені в ході виконавчого провадження при виконанні ухвали про забезпечення позову в межах ціни позову, а саме:

- 4 757 524,87 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.09.2017р. становить 2 182 229,08 грн.;

- 195 131,20 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.09.2017р. становить 6 068 226,16 грн.;

- 162 709 591,24 грн., що разом складає 170 960 046,48 грн.

Ухвалою суду від 15.11.2017р. господарським судом Донецької області було порушено провадження по справі, розгляд справи призначений на 24.11.2017р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 24.11.2017р. заяву Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК, м. Київ про забезпечення позову у справі №905/2597/17 задоволено частково.

Вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі грошові кошти (гривню та іноземні валюти) на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод (84205, Донецька область, м.Дружківка, вул. Педагогічна, буд. 18, ) в межах ціни позову, а саме:

- 4 757 524,87 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.09.2017р. становить 2 182 229,08 грн.;

- 195 131,20 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.09.2017р. становить 6 068 226,16 грн.;

- 162 709 591,24 грн., що разом складає 170 960 046,48 грн.

Представник позивача в судове засідання зявився, наполягав на задоволенні позовних вимог. 08.12.2017р. через канцелярію суду від представника позивача надійшов відзив на заяву про зупинення провадження, в якому останній просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі № 905/2597/17 до вирішення господарським судом м. Києва повязаної з нею справи № 910/19763/17, оскільки останнім не надано доказів того, що обставини справи № 910/19763/17 необхідні для її розгляду не можуть бути встановлені судом самостійно в межах розгляду даної справи.

Також 08.12.2017р. від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній повідомив про те, що видача 19.01.2012р. кредитних коштів за кредитним договором № 19/2011 від 15.07.2011р. в сумі 6 921 490,50 рос. рублів здійснена на підставі заявки про надання кредитних коштів № 19 від 18.01.2012р., підписаної Генеральним директором ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» ОСОБА_4 та скріплені печаткою підприємства, а заявки про надання кредитних коштів № 9 від 18.01.2012р. не існує. Також у вказаних поясненнях зазначено, що видача 20.11.2012р. кредитних коштів за кредитним договором в сумі 222025,00 грн. (за меморіальним ордером № 69723 від 20.ю11.2012р.) здійснена на підставі:

- заявки про надання кредитних коштів № 1153 від 19.11.2012р. на суму 130 000,00 грн.;

- заявки про надання кредитних коштів № 1154 від 19.11.2012р. на суму 49 203,00 грн.;

- заявки про надання кредитних коштів № 1155 від 19.11.2012р. на суму 42 822,00 грн.

12.12.2017р. від представника позивача через канцелярію суду надійшли заперечення на відзив відповідача, в яких останній наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, у вказаних запереченнях на відзив позивач зазначив, що з моменту укладення сторонами кредитного договору сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення до умов зазначених договорів, проте як у кредитному договорі № 19/2011 від 15.07.2011р., так і в усіх укладених до нього додаткових договорах сторонами було погоджено чіткий ліміт кредитування, чіткий графік повернення наданих кредитних коштів, чіткий розмір процентів за користування кредитом, а також вказані зобовязання були скріплені підписами та печаткою Генерального директора ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» ОСОБА_4. Відтак, при укладенні кредитного договору та договорів про внесення змін та доповнень до нього, позичальник в повній мірі ознайомився з їх змістом, порядком та умовами здійснення платежів за договором, погодився з ними і визнав обовязковими для виконання, прийнявши на себе ризик настання негативних наслідків невиконання умов договору.

13.12.2017р. через канцелярію суду від представника позивача надійшов відзив на клопотання відповідача про призначення судової експертизи, в якому останній просив відмовити у задоволенні зазначеного клопотання з огляду на його необґрунтованість.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував. 08.12.2017р. від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що приписами Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заборонено нарахування штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами, зокрема нарахування 3% та інфляційних витрат. Також 08.12.2017р. від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому останній просив зупинити провадження у справі № 905/2597/17 до вирішення господарським судом м. Києва повязаної з нею справи № 910/19763/17. Суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки з наданої відповідачем копії ухвали господарського суду міста Києва від 10.11.2017р. по справі № 910/19763/17 не вбачається розгляд позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод до Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК про визнання недійсним кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р. Крім того, відповідно до п. 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 24.11.2014р. № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі на підставі частини першої статті 79 ГПК, господарським судам слід враховувати викладене в пункті 3.16 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" та виходити з того, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним.

13.12.2017р. від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про призначення економічної експертизи, проведення якої останній просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, для визначення дійсного розміру заборгованості за кредитним договором № 19/2011 від 15.07.2011р.

Частиною першою статті 41 ГПК України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначається в п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідачем не доведено необхідності у призначенні судової економічної експертизи у цій справі, оскільки наявні у справі докази не є суперечливими.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

15.07.2011р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ ОСОБА_3» (далі банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод (далі - позичальник) укладено кредитний договір № 19/2011 (далі - договір).

Згідно п. 1.1. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) банк на умовах договору зобовязується надати позичальнику кредит (далі за текстом такий кредит або його частина (транш) іменується «кредит») у вигляді відкличної мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії, в сумі 134 586 439,91 (сто тридцять чотири мільйони пятсот вісімдесят шість тисяч чотириста тридцять девять) гривень 91 копійка, (далі за текстом «ліміт кредитування») та за графіком відповідно до таблиці 1 договору:

Період дії Ліміту кредитуванняЛіміт кредитування, гривень
З 10 квітня 2017 по 31 травня 2017 року 134 586 439,91
З 1 червня 2017 по 30 червня 2017 року 127 729 332,25
З 01 липня 2017 по 31 липня 2017 року 120 342 355,72
З 01 серпня 2017 по 31 серпня 2017 року 112 955 379,18
З 01 вересня 2017 по 30 вересня 2017 року 105 568 402,65
З 01 жовтня 2017 по 31 жовтня 2017 року 98 181 426,11
З 01 листопада 2017 по 30 листопада 2017 року 90 794 449,58
З 01 грудня 2017 по 31 грудня 2017 року 83 407 473,04
З 01 січня 2018 по 31 січня 2018 року 76 020 496,51
З 01 лютого 2018 по 28 лютого 2018 року 68 633 519,97
З 01 березня 2018 08 квітня 2018 року 61 246 543,44
Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит на умовах та в строки/терміни, визначені договором, але не пізніше 08 квітня 2018 року, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобовязання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Згідно п. 2.1. договору ( в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) надання кредиту здійснюється банком самостійно в гривні на цілі вказані в п. 1.2.5. договору, на протязі 25 (двадцяти пяти) банківських днів від дати підписання договору № 20 про внесення змін від 28 липня 2016 року до договору (без окремої заявки позичальника) на погашення боргових зобовязань в євро та російських рублях за договором в сумі не більше гривневого еквіваленту здійснюваного погашення, по встановленому банком курсу, окремими траншами в безготівковій формі, в межах невикористаного ліміту кредитування, шляхом перерахування кредиту (траншу) на поточний рахунок позичальника, за умови виконання позичальником своїх зобовязань належним чином та додержання всіх умов надання кредиту (траншу), визначених договором.

Відповідно до п. 2.5. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) платежі по погашенню боргових зобовязань мають бути здійснені в повному обсязі та вважаються своєчасно здійсненими, якщо сума платежу надійшла на відповідні рахунки банку, зазначені в п. 11.1. договору, в повному обсязі та в термін/строки, визначені договором. Якщо день, на який припадає цей термін, не є банківським днем, то платіж повинен бути здійснений не пізніше наступного банківського дня. При цьому плата за кредит нараховується банком та сплачується позичальником за весь період фактичного користування кредитом.

Відповідно до п. 2.6. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) погашення боргових зобовязань позичальника здійснюється в наступній черговості:

- прострочена плата за користування кредитом;

- прострочена комісійна винагорода (за її наявності);

- строкова плата за користування кредитом;

- строкова комісійна винагорода (за її наявності);

- прострочена заборгованість за кредитом;

- витрати банку, повязані з одержанням виконання за борговими зобовязаннями та зверненням стягнення на заставлене майно;

- пеня за прострочення плати за користування кредитом (за її наявності);

- пеня за прострочення заборгованості за кредитом (за її наявності);

- договірні санкції та штрафи (за їх наявності).

Зазначена черговість може бути змінена банком шляхом направлення письмового повідомлення позичальнику в порядку, передбаченому п. 9.2. договору. Зміни щодо черговості погашення боргових зобовязань набувають чинності з моменту відправлення зазначеного письмового повідомлення. Умови цього пункту договору щодо зміни черговості погашення боргових зобовязань не є односторонньою зміною умов договору, а передбачає можливість визначення/зміни черговості погашення боргових зобовязань на розсуд банка, що охоплюється домовленістю сторін договору.

Розділом 3 договору встановлено плату за кредит, порядок нарахування та сплати.

Згідно п. 3.1.1. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) плата за користування кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких є фіксованим та встановлюється наступним чином:

Плата за користування кредитом в гривнях встановлюється в розмірі 8,5 % (вісім цілих пять десятих) процентів річних.

3.1.1.1. У разі наявності простроченої заборгованості за договором плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 19,78% (девятнадцять цілих сімдесят вісім сотих) процентів річних, при настанні будь-якої з подій що наступить раніше:

- з 6-го календарного дня наявності простроченої заборгованості за кредитом та/або простроченої плати за користування кредитом в гривнях, передбачених договором;

- з 11-го календарного дня наявності простроченої плати за користування кредитом в євро та/або російських рублях, передбачені договором.

З наступного дня, за днем в якому відбулось погашення простроченої заборгованості у відповідній валюті, плата за користування кредитом встановлюється 8,5 % (вісім цілих пять десятих) процентів річних.

Відповідно до п. 3.1.2. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) нарахування плати за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту на суму заборгованості за кредитом за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту по день, що передує дню повного його повернення, із розрахунку факт/365. Плата за користування кредитом нараховується банком 24 числа кожного місяця, в останній день кожного місяця та в термін, зазначений в п. 1.1. договору або у разі розірвання договору в день повернення кредиту в повному обсязі.

Згідно п. 3.1.3.4. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) починаючи з 10 квітня 2017 року і в подальшому плата за користування кредитом, нарахована за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця (включно), сплачується щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця (включно).

Відповідно до п. 4.2.2. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) у разі настання строків здійснення погашення боргових зобовязань та/або у разі порушення позичальником зобовязань з погашення боргових зобовязань, та/або у разі дострокового погашення боргових зобовязань (за винятком умови, зазначеної в п. 4.4.4. договору) та інших випадках, передбачених договором, застосувати право договірного списання коштів з поточного(них) та/або вкладних (депозитних) рахунків позичальника, відкритого(тих) та/або який(які) буде (будуть) відкритий (ті) в ПАТ «ВТБ БАНК», на рахунки обліку/сплати боргових зобовязань в сумі фактичної заборгованості позичальника. Позичальник надає банку право договірного списання коштів шляхом підписання договору.

Банк має право здійснити договірне списання коштів позичальника в національній валюті України або в іноземній валюті і за рахунок таких коштів, у випадках та на умовах, передбачених чинним законодавством України купити, продати або обміняти іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за курсом, що встановлений банком відповідно до чинного законодавства України, для отримання валюти, необхідної для виконання боргових зобовязань та/або виконання умов п. 4.2.4.4. договору. При цьому всі витрати, повязані із купівлею, продажем або обміном іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України, обовязкові платежі за такими операціями та всі інші повязані з цим витрати покладаються на позичальника.

Відповідно до п. 4.2.5. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) у разі виникнення будь-якої несприятливої події, визначеної статтею 5 договору, за винятком події, зазначеної в п. 5.1.7. договору, банк набуває право вимагати від позичальника достроково погасити боргові зобовязання в повному обсязі, а позичальник зобовязаний, незважаючи на положення п. 1.1. договору, виконати таку вимогу банку і погасити боргові зобовязання в повному обсязі в строк не пізніше 10 (десяти) банківських днів з дня відправлення банком відповідної вимоги.

У разі порушення позичальником зазначеного в цьому пункті договору зобовязання, банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів в порядку, визначеному п. 4.2.2. договору, з метою погашення боргових зобовязань, а також вчиняти всі інші дії щодо стягнення заборгованості згідно з чинним законодавством України.

Позичальник зобовязаний погашати (в тому числі достроково) боргові зобовязання в розмірі, порядку, у випадках та на умовах, передбачених договором (п. 4.3.3. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.).

Згідно п. 9.7. договору (в редакції договору № 21 від 10.04.2017р. про внесення змін до кредитного договору № 19/2011 від 15.07.2011р.) договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та закінчується (в тому числі внаслідок його розірвання) в момент остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань за договором в повному обсязі.

Кредитний договір №19/2011 від 15.07.2011р. та договори про внесення змін до нього підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, листом-вимогою № 62779/1-2 від 17.07.2017р. позивач звертався до відповідача з вимогою про усунення порушень останнім зобовязань за кредитним договором № 19/2011 від 15.07.2011р., в якій повідомив про наявність станом на 14.07.2017р. заборгованості в сумі 155 936 875 грн. 69 коп. (сто пятдесят пять мільйонів девятсот тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят пять) гривень 69 копійок, в тому числі:

- 120 342 355,72 (сто двадцять мільйонів триста сорок дві тисячі триста пятдесят пять) гривень 72 копійки кредиту (основного боргу);

- 14 244 084,19 (чотирнадцять мільйонів двісті сорок чотири тисячі вісімдесят чотири) гривні 19 копійок простроченого кредиту (основного боргу);

- 4 936 009,35 (чотири мільйони девятсот тридцять шість тисяч девять) гривень 35 копійок простроченої заборгованості по нарахованим процентам (плата за кредит);

- 16 414 426,43 (шістнадцять мільйонів чотириста чотирнадцять тисяч чотириста двадцять шість гривень 43 копійки по нарахованим процентам (плата за кредит);

- 4 701 473, 83 (чотири мільйони сімсот одна тисяча чотириста сімдесят три) російських рублі 83 копійки простроченої заборгованості по нарахованим процентам (плата за кредит);

- 192 753,91 (сто девяносто дві тисячі сімсот пятдесят три) євро 91 євроцент простроченої заборгованості по нарахованим процентам (плата за кредит).

Згідно наявної в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зазначений лист-вимога був отриманий представником відповідача 08.08.2017р. Разом із тим, жодної відповіді від відповідача на адресу позивача не надходило, заборгованість за кредитним договором погашено не було, у звязку з чим позивач звернувся до господарського суду Донецької області із розглядуваним позовом для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В частині 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.3.2 постанови №1 від 24.11.2014р. пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Позивач свої зобовязання за договором виконав. Банком було надано кредитні кошти у гривнях, рублях та євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявками про надання кредитних коштів (т. 1, а.с. 147-218, т. 4, а.с. 34-39), розпорядженнями щодо виконання банківських операцій (т. 4, а.с. 40-46) та меморіальними ордерами (т. 2, а.с. 1-53). В підтвердження позивачем також надано виписки з рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відкритих для відображення заборгованості відповідача за кредитним договором, з яких також вбачається надання кредитних коштів на поточний рахунок позичальника та часткове виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором №19/2011 від 15.07.2011р.

Як свідчать матеріали справи, впродовж дії кредитного договору позивачем надавалися грошові кошти в межах встановленого ліміту. Проте, відповідач свої зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків виконав не в повному обсязі, у звязку із чим станом на 27.09.2017р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 134 586 439,91 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 1 969 239,30 грн. строкова заборгованість по сплаті процентів, 25 871 562,28 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 4 701 473,83 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2 156 519,03 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 192 753,91 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 5 994 296,75 грн. прострочена заборгованість по сплаті процентів, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовим рахункам № № 0167, 3167, 3167, 3167, якими підтверджується надання кредитних коштів та наявність спірної заборгованості за кредитом та відсотками. Також, судом враховано, що виходячи зі змісту наданих виписок вбачається часткове виконання позичальником зобовязань за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що вимоги позивача про стягнення 134 586 439,91 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 1 969 239,30 грн. строкової заборгованості по сплаті процентів, 25 871 562,28 грн. простроченої заборгованості по сплаті процентів відповідно умов до кредитного договору є правомірними, доведеними належним чином та підтверджені матеріалами справи, вони є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, з розрахунку позивача вбачається, що позивач розраховував прострочену заборгованість по сплаті процентів в сумі 4 701 473,83 рос. рублів та 192 753,91 євро станом на 27.09.2017р.

Станом на 27.09.2017р. курс рос. рубля до 1 гривні складав 0,45869 грн., курс гривні до 1 євро складав 31,0981850 грн.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Згідно до п. 4.4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29 травня 2013 року № 10 з урахуванням положення частини четвертої статті 51 ГПК днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява була подана позивачем безпосередньо до господарського суду Донецької області 13.11.2017р.

Станом на 13.11.2017 р. курс гривні складав 30,902597 грн. до 1 євро та курс рос. рубля до 1 гривні складав 0,44731 грн.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

За пунктом 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Відтак, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги.

Таким чином, прострочена заборгованість по сплаті процентів у сумі 4 701 473,83 рос. рублів за курсом рубля до гривні станом на 13.11.2017р. складає 2 103 016,26 грн., а прострочена заборгованість по сплаті процентів у сумі 192 753,91 євро за курсом гривні до євро становить 5 956 596,40 грн, у звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги в цій частині саме в цьому розмірі.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача:

- 3 % річних у розмірі 18 035,13 грн. за прострочення повернення кредиту за період з 01.06.2017 р. по 27.09.2017 р.;

- 3% річних у розмірі 94 469,73 грн. за прострочення сплати процентів за період з 12.04.2017р. по 27.09.2017 р.;

- 3% річних у розмірі 56 051,04 рос. рублів що в еквіваленті за курсом НБУ становить 25 710,05 грн. за період з 03.05.2017р. по 27.09.2017 р.; ,

- 3% річних у розмірі 2 377,29 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 73 929,40 грн. за період з 03.05.2017р. по 27.09.2017 р.;

- інфляційні втрати у звязку з простроченням сплати кредиту в гривні в сумі 117 100,69 грн. за період з 01.06.2017р. по 27.09.2017р.;

інфляційні втрати у звязку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні в сумі 52 744,20 грн. за період з 12.04.2017. по 27.09.2017р.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов'язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов'язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов'язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов'язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Індекс інфляції за своїми ознаками є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних - є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Тобто, всі вищевказані приписи застосовуються у разі наявності прострочення грошового зобов'язання боржника перед кредитором за невиконання (неналежне виконання) умов відповідного договору.

Отже, приписами чинного законодавство не передбачено звільнення боржника (відповідача) від відповідальності за невиконання основного грошового зобов'язання або його виконання із порушенням встановлених Договором (угодою тощо) термінів та не позбавлено кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

За наведених обставин, заявлені вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних є обґрунтованими і правомірними.

З огляду на ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 18 035,13 грн. за прострочення повернення кредиту за період з 01.06.2017 р. по 27.09.2017р. Згідно здійсненого судом перерахунку позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Проте, позивачем помилково визначений період нарахування 3% річних у розмірі 94 469,73 грн. за прострочення сплати процентів за період з 12.04.2017р. по 27.09.2017р., оскільки згідно приписів чинного законодавства день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Згідно здійсненого судом перерахунку позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 94 469,73 грн. за прострочення сплати процентів за період з 12.04.2017р. по 27.09.2017р підлягають задоволенню частково, в сумі 92883,69 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 56 051,04 рос. рублів що в еквіваленті за курсом НБУ становить 25 710,05 грн. за період з 03.05.2017р. по 27.09.2017 р. суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, на підставі чого зробив власний розрахунок. Згідно здійсненого судом розрахунку з урахуванням приписів діючого законодавства сума 3% річних у розмірі 56 051,04 рос. рублів за період з 03.05.2017р. по 27.09.2017 р. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в еквіваленті за курсом НБУ в сумі 24 727 грн. 86 коп.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 2 377,29 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 73 929,40 грн. за період з 03.05.2017р. по 27.09.2017 р. суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, на підставі чого зробив власний розрахунок. Згідно здійсненого судом розрахунку з урахуванням приписів діючого законодавства сума 3% річних у розмірі 2 377,29 євро за період з 03.05.2017р. по 27.09.2017 р. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в еквіваленті за курсом НБУ в сумі 72 458 грн. 32 коп.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат у звязку з простроченням сплати кредиту в гривні в сумі 117 100,69 грн. за період з 01.06.2017р. по 27.09.2017р. та інфляційних втрат у звязку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні в сумі 52 744,20 грн. за період з 12.04.2017. по 27.09.2017р. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.3.2 постанови Пленума Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що позивач безпідставно збільшив період нарахування інфляційний втрат. оскільки, зважаючи на порядок формування індексу інфляції (впродовж усього календарного місяця та за цілий місяць) період нарахування має визначатися цілими місяцями, починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р.).

Згідно здійсненого судом розрахунку сума інфляційних втрат у звязку з простроченням сплати кредиту в гривні в сумі 117 100,69 грн. за період з 01.06.2017р. по 27.09.2017р, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 102 326 грн. 74 коп. за період з 01.06.2017р. по 30.06.2017р. та з 01.08.2017р.по 31.08.2017р.

Згідно здійсненого судом розрахунку сума інфляційних втрат у у звязку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні в сумі 52 744,20 грн. за період з 12.04.2017. по 27.09.2017р., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 29 583 грн. 69 коп. за період з 01.08.2017р. по 30.08.2017р. та з 01.06.2017р. по 31.08.2017р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стягується пропорційно заявлених до стягнення вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 192, 525, 526, 530, 533, 615, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п. 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ст.ст.1 -3, 4, 42-47, 22, 33, 34, 41, 43, 44, 49, 51, 55, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Дружківський фарфоровий завод (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Педагогічна, буд. 18, ) на користь Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК (01004, м. Київ, ОСОБА_5 Шевченко/вул. Пушкінська, буд. 8/26, ) 134 586 439,91 грн. прострочену заборгованість по кредиту, 1 969 239,30 грн. строкову заборгованість по сплаті процентів, 25 871 562,28 грн. прострочену заборгованість по сплаті процентів, 4 701 473,83 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2 103 016 грн. 26 коп. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 192 753,91 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 5 956 596 грн. 40 коп. прострочена заборгованість по сплаті процентів, 18 035,13 грн. 3% річних за прострочення повернення кредиту, 92883 грн. 69 коп. 3% річних за прострочення сплати процентів, 3% річних за прострочення сплати процентів у розмірі 56 051,04 рос. рублів в еквіваленті за курсом НБУ в сумі 24 727 грн. 86 коп., 3% річних за прострочення сплати процентів у розмірі 2 377,29 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 72 458 грн. 32 коп., інфляційні втрати у звязку з простроченням сплати кредиту в гривні в сумі 102326 грн. 74 коп., інфляційні втрати у звязку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні в сумі 29583 грн. 69 коп., судовий збір в сумі 239 813 грн. 04 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 13.12.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2017р.

Суддя Ю.С. Мельниченко