ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 911/1405/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівМалетича М.М., Плюшка І.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС", м. Славутич, Київська обл.
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 року
у справі господарського суду Київської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
доДержавного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС", м. Славутич, Київська обл.
простягнення суми

за участю представників

позивача: Старчик А.А.,

відповідача: Салій В.П., Борисов О.О.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі за текстом - ПАТ НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" (далі за текстом - ДСП "Чорнобильська АЕС") про стягнення 692 211, 66 грн. пені, 853 267, 19 грн. 7 % штрафу, 49 865, 36 грн. 3 % річних, 83 991, 07 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання умов Договору постачання природного газу № 160/16-ПР-10 від 29.01.2016 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 04.07.2017 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 року позов задоволено частково: присуджено до стягнення ДСП "Чорнобильська АЕС" на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" 678 386, 08 грн. пені, 49 865, 36 грн. 3 % річних, 83 991, 07 грн. інфляційних втрат, 853 267, 19 грн. штрафу, 24 982, 64 грн. судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що неналежне виконання умов Договору постачання природного газу № 160/16-ПР-10 від 29.01.2016 року відповідно до приписів ст. ст. 11, 525, 526, 530, 549, 612, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України є підставою для нарахування боржнику договірної пені, штрафу, а також за прострочення грошового зобов'язання 3 % річних та інфляційних втрат; однак, позов слід задовольнити частково через помилковість здійсненого позивачем розрахунку пені.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ДСП "Чорнобильська АЕС" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 04.07.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог і прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ПАТ НАК "Нафтогаз України" до Вищого господарського суду України подано заперечення на касаційну скаргу, в якому позивач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

В судовому засіданні представники відповідача просили касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Київської області від 04.07.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог і прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, а представник позивача проти доводів касаційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 29.01.2016 року ПАТ НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та ДСП "Чорнобильська АЕС" (споживач) укладено Договір постачання природного газу № 160/16-ПР-10 (далі за текстом - Договір), за умовами п. п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей газ на умовах Договору; газ, який постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для власних потреб.

Відповідно п. 5.1 Договору ціна на природний газ на дату укладання Договору визначається відповідно до п. 5.2 цього Договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до Договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов'язковою для сторін даного Договору. Споживач підписанням цього Договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визнання та зміни ціни.

Згідно з п. 6.1 Договору оплата за природний газ з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" проводиться споживачем виключно грошовими коштами відповідно до цін, умов і порядку зарахування коштів, визначених у п. 5.2 цього Договору або у відповідних Додаткових угодах (п. 5.1 даного Договору). Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

В п. 8.2 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання споживачем умов п. 6.1 цього Договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання споживачем п. 6.1 цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 30.03.2016 року до Договору постачання природного газу № 160/16-ПР-10 від 29.01.2016 року внесено зміни до п. 2.1 Договору, зокрема: постачальник передає споживачу з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (включно) газ обсягом до 3 185,031 тис. куб. м. з розподілом щомісячної поставки у межах відповідних кварталів.

Також, викладено п. 5.2 Договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. газу за цим Договором з 01.03.2016 року становить 6 255 грн., крім того податок на додану вартість - 20 %. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз", встановлений постановою НКРЕКП для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів ПАТ "Укртрансгаз", - 615, 10 грн., крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 738, 12 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 6 870, 10 грн., крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 8 244, 12 грн.

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ у січні 2016 року та березні 2016 року на загальну суму 12 189 531, 16 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: за січень 2016 року від 31.01.2016 року на суму 8 399 107, 37 грн. та березень 2016 року від 31.03.2016 року на суму 3 790 423, 79 грн.

ДСП "Чорнобильська АЕС" здійснило перерахування коштів за отриманий природний газ за січень 2016 року та березень 2016 року.

Проте, розрахунки проводились із порушеннями строку, встановленого п. 6.1 Договору, що стало підставою для нарахування позивачем за прострочені періоди пені в розмірі 692 211, 66 грн., 853 267, 19 грн. 7 % штрафу, 3 % річних у розмірі 49 865, 36 грн. та 83 991, 07 грн. інфляційних втрат, які просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та відсотків річних, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу приписів ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

В ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вірно встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, за умовами п. 6.1 Договору постачання природного газу № 160/16-ПР-10 від 29.01.2016 року відповідач за поставлений природний газ повинен був здійснювати остаточний розрахунок до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу, а не як стверджує відповідач з моменту підписання актів приймання-передачі природного газу, оскільки право власності до споживача на переданий природний газ переходить в пунктах приймання-передачі, а акти приймання-передачі газу підписуються протягом місяця відповідно до п. 3.5 Договору.

Враховуючи той факт, що розрахунок за поставлений природний газ відповідачем здійснено з порушенням строків, встановлених Договором, позивачем на підставі п. 8.2 Договору правомірно здійснено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, яка за арифметично правильним та нормативно обґрунтованим розрахунком суду першої інстанції становить 678 386, 08 грн., у зв'язку з чим в частині стягнення 13 825, 58 грн. пені правомірно відмовлено, а також додатково нараховано 7 % штрафу за прострочення понад 30 (тридцять) днів від суми простроченого платежу, що становить 853 267,19 грн., нарахування якого позивачем здійснено правильно, а тому позовні вимоги в цій частині правомірно задоволено у повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу приписів ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідачем допущено порушення строків виконання грошового зобов'язання, господарські суди дійшли правомірних висновків щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних у розмірі 49 865, 36 грн. та 83 991, 07 грн. інфляційних втрат, нарахування яких відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищезазначені правові приписи та встановлені фактичні обставини справи щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати поставленого природного газу у строки, встановлені Договором, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 678 386, 08 грн. пені, 853 267,19 грн. штрафу, 83 991, 07 грн. інфляційних втрат та 49 865, 36 грн. 3% річних.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що інші доводи ДСП "Чорнобильська АЕС", викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм, не спростовують законних висновків господарських судів попередніх інстанцій та вже були предметом розгляду в апеляційному господарському суді і обґрунтовано ним відхилені.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 року у справі № 911/1405/17 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.М. Малетич

І.А. Плюшко