ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2017 Справа № 904/9045/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Страттон Блек", м. Луцьк Волинської області

про стягнення 3 643 448 грн. 04 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Базя Я.О., дов. №09-01/2017 від 09.01.2017, представник;

від відповідача: Каряка А.І., дов .№27-11/17 від 27.11.2017, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мультифлекс Індастріал" заборгованість в розмірі 3 643 448 грн. 04 коп., з яких: 3 211 763 грн. 70 коп. основного боргу, 30 248 грн. 00 коп. 3 % річних, 252 053 грн. 23 коп. пені, 149 383 грн. 11 коп. інфляційних втрат, відповідно до умов договору поставки від 27.04.2016 № 49-02/0416, а також покласти на відповідача судові витрати в сумі 54 651 грн. 72 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Ухвалою господарського суду від 19.10.2017 порушено провадження у справі та призначений її розгляд в судовому засіданні 21.11.2017.

09.11.2017 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 09.11.2017 № б/н, в якому відповідач підтвердив існування між сторонами господарських відносин за договором поставки від 27.04.2016 № 49-02/0416, проте зазначив, що всі зобов'язання за ним виконані у повному обсязі, остання поставка в рамках даного договору була здійснена 14.03.2017 (видаткова накладна № 1775 від 14.03.2017) та весь поставлений за спірним договором товар повністю оплачений відповідачем 12.04.2017. Крім того, з 14.03.2017 відповідачем отриманий та оплачений товар поза умовами та рамками договору в кількості 224,9 тон, з яких повернуто позивачу 9,625 тон. До того ж, за поставками здійсненими поза спірним договором відповідачем здійснено оплат більше, ніж поставлено фактично товару, тобто наявна переплата на суму 528 349 грн. 50 коп. Товар, на поставку якого позивач посилається у позові, не було отримано відповідачем; усі документи, надані позивачем, на підтвердження цього, не відповідають вимогам діючого законодавства. Просив в задоволенні позову відмовити.

09.11.2017 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, мотивоване тим, що директором ТОВ "Мультіфлекс Індастріал" ОСОБА_3 довіреності на отримання товару № 40 від 18.05.2017, № 42 від 25.05.2017, № 43 від 01.06.2017, № 44 від 07.06.2017, № 45 від 12.06.2017 та акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 по 21.06.2017 за спірним договором поставки не підписувались. У вказаному клопотанні відповідач просить суд поставити на вирішення експертизи питання "Чи виконано підпис від імені директора ТОВ "Мультіфлекс Індастріал" ОСОБА_3 на перелічених документах ним або іншою особою?".

09.11.2017 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, мотивоване тим, що платіжне доручення № 9964 від 05.07.2017 на суму 71 569 грн. 51 коп., додане позивачем до позову на підтвердження сплати ним судового збору, вже було пред'явлено до суду разом з позовом в межах справи № 904/7794/17 та не може бути належним доказом сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

За запитом суду від 21.11.2017 суддею Кеся Н.Б. надано матеріали справи № 904/7794 для огляду в судовому засіданні.

28.11.2017 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду згідно із п. 4 ст. 63 ГПК України, з підстав відсутності належних доказів оплати судового збору за подання даного позову до господарського суду.

07.12.2017 позивач надав до суду письмові пояснення на відзив відповідача та письмові заперечення на клопотання відповідача про призначення судової експертизи. Зокрема, позивач зазначив, що відповідач не заперечує проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на видаткових та товарно-транспортних накладних, акті звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків за період 01.01.2017 - 21.06.2017, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі ТОВ "Мультіфлекс Індастріал". Крім того, відповідно до п. 13.17. спірного договору поставки сторони домовилися в обов'язковості скріплення всього документообігу по Договору печатками підприємства згідно ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України. Разом з тим, передача (прийняття) матеріальних цінностей без довіреності є порушенням ведення бухгалтерського обліку, але не є достатньою обставиною, що заперечує факт передачі/повернення або прийняття товарів. До того ж, отримання товару відповідачем підтверджується, крім іншого, податковою декларацією ТОВ "Мультіфлекс Індастріал" з податку на додану вартість за звітний 5 місяць 2017 разом з Додатком № 5 до неї ("Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) та податковою декларацією з податку на додану вартість за звітний 6 місяць 2017 разом з Додатком № 1 до неї ("Розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1)") та Додатком № 5 до неї ("Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)"), які свідчать про зазначення в них ТОВ "Мультіфлекс Індастріал" про отримання товару на загальну суму 3 211 763 грн. 70 коп. від ТОВ "Телко Україна", та про визначення відповідачем свого права на формування податкового кредиту на обсяги поставок по зазначеним вище видатковим накладним.

07.12.2017 позивач надав до суду подав клопотання про зміну найменування та адреси Товариства з обмеженою відповідальністю "Мультифлекс Індастріал" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Страттон Блек" (місцезнаходження: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 40) та надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.12.2017 № НОМЕР_1, згідно якого 04.12.2017 до реєстру внесено запис № 8070139 про зміну повного найменування, зміну місцезнаходження, зміну керівника юридичної особи, зміну складу або інформації про засновників тощо.

Ухвалою суду від 07.12.2017 замінено Товариство з обмеженою відповідальністю "Мультифлекс Індастріал" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Страттон Блек", у зв'язку зі зміною найменування; відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи; розгляд справи відкладено на 14.12.2017.

За клопотанням позивача здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва з 21.11.2017 по 07.12.2017.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мультифлекс Індастріал" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Страттон Блек") (покупець) укладено договір поставки № 49-02/0416 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити відповідно до рахунків-фактур, видаткових накладних та товаросупроводжувальних документів, що являють собою невід'ємну частину цього договору, - продукти хімічної промисловості (надалі - «товар»), якість, кількість, строки поставки, умови оплати та ціна яких визначена цим договором, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього (п. 1.1. договору).

Постачальник зобов'язується: постачати покупцю товар на умовах даного договору; постачати товар у відповідній упаковці, що виключає псування та/або знищення його на період поставки до прийняття товару покупцем; надавати покупцю відповідну товаросупроводжувальну документацію згідно п, 4.2. при кожній поставці товару; при виконанні своїх зобов'язань керуватися цим договором та вимогами чинного законодавства України (п. 2.2. договору).

Покупець зобов'язаний: прийняти товар в кількості й строки, визначені у видаткових накладних, що виписуються у відповідності до цього договору і є його невід'ємними частинами; оплатити товар відповідно до умов цього договору; при виконанні своїх зобов'язань керуватися цим Договором та вимогами чинного законодавства України (п. 2.4. договору).

Загальна кількість товару, що поставляється за цим договором, не перевищує 1100 (одна тисяча сто) т (п. 3.2. договору).

Кількість кожної партії товару, що поставляється, повинна відповідати кількості, зазначеній в товаросупроводжувальних документах та видаткових накладних (п. 3.3. договору).

Умови поставки визначаються у відповідних рахунках-фактурах і видаткових накладних (п. 4.1. договору).

Постачальник повинен оформити всі необхідні товаросупроводжувальні документи на відвантажений товар й передати їх представнику покупця, а саме: рахунок-фактуру; видаткову накладну; сертифікат якості (копію); інші документи за домовленістю сторін (п. 4.2. договору).

Покупець зобов'язаний оформити та передати постачальнику оригінал довіреності на отримання товару та оригінал видаткової накладної з підписом покупця протягом 7 (семи) календарних днів з дати оформлення видаткової накладної на товар (п. 4.3. договору).

Ціна кожної партії товару визначена у відповідних рахунках-фактурах (п. 5.1. договору).

Загальна орієнтовна сума договору становить 50 000 000 (п'ятдесят мільйонів) гривень 00 копійок з урахуванням ПДВ (п. 5.2. договору).

Сторони дійшли згоди, що ціна товару протягом дії цього договору буде змінена, якщо товар було отримано з відтермінуванням платежу, відповідно до умов цього договору та на день оплати покупцем грошових коштів за такий товар, відбулася зміна офіційного курсу Гривні до Євро, на міжбанківському валютному ринку України, більш ніж на 2 (два) відсотки від офіційного курсу Гривні до Євро, встановленого на міжбанківському валютному ринку України на день відвантаження ТОВАРУ. покупець зобов'язаний сплатити вартість товару за наступною формулою; Сспл = Свид*К; Сспл - сума до сплати за відвантажену партію товару; Свид - сума відвантаженої партії товару згідно з видатковою накладною; К - коефіцієнт курсової різниці, що визначається як відношення курсу долару Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України за даними, опублікованими на сайті http://rainfinxom.ua/currency/mb/eur/ (графа «продажа») в день сплати на момент закриття торгів, до курсу долару Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України за даними, опублікованими на сайті http://minfin.com.ua/currency/mb/eur/ (графа «продажа»), в день оформлення видаткової накладної на момент закриття торгів: К= Кспл/Квид; Кспл - курс 1 долару Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України за даними» опублікованими на сайті http://minfin.com.ua/currcncy/mb/eur/ (графа «Продажа»), в день сплати на момент закриття торгів; Квид - курс 1 долару Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України за даними, опублікованими на сайті http://minfm.com.ua/currency/mb/eur/ (графа «продажа»), в день оформлення видаткової накладної на момент закриття торгів (п. 6.1. договору).

Розрахунки за товар, що поставляється згідно з цим договором, покупець проводить шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника відповідно до виставлених рахунків-фактур з урахуванням коефіцієнту курсової різниці, відповідно до п. 6.1. (п. 6.3. договору).

Умови оплати: протягом 30 календарних днів з дати оформлення видаткової накладної за партію товару, що відвантажується на адресу покупця на суму, що не перевищує 5 000 000 грн. з урахуванням ПДВ (п. 6.4. договору).

При перерахуванні коштів на поточний рахунок постачальника, покупець зобов'язується вказувати в платіжних дорученнях номер цього договору, якщо при оплаті товару постачальник не може ідентифікувати договір, згідно якого здійснюється оплата, постачальник може здійснити зарахування грошових коштів, що надійшли на свій розсуд. За наявності у покупця простроченої заборгованості за іншим (-и) укладеними між сторонами договором (- ами), продавець має право зарахувати грошові кошти, що надійшли від покупця на виконання зобов'язань по цьому договору, як погашення заборгованості за товар, поставлений в минулі періоди по іншому (- им) договору (-ам), без дотримання календарної черговості виникнення заборгованості (п. 6.5. договору).

Відповідно до п. 7.1. договору товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем в момент фактичної передачі його покупцю і підписання покупцем відповідних товаротранспортних документів. Перехід права власності на товар відбувається наступним чином:

В разі придбання товару на умовах «самовивіз зі складу постачальника - в момент завантаження товару на транспортний засіб покупця на території складу постачальника. Під транспортним засобом покупця розуміється транспортний засіб, який належить покупцю або який надає послуги перевезення на підставі договору перевезення, укладеного покупцем (п. 7.1.1. договору).

В разі придбання товару на умовах «доставка на склад покупця або доставка на склад транспортної компанії» - в момент вивантаження товару на складі покупця, або в момент вивантаження на складі транспортної компанії. Під складом покупця розуміється територія, що належить покупцю, або територія, що використовується покупцем на підставі договорів, укладених покупцем. Під складом транспортної компанії розуміється територія, що належить транспортній компанії, або територія, що використовується транспортною компанією на підставі договорів, укладених транспортною компанією, на якій матеріальну відповідальність на збереження товару несе транспортна компанія (п. 7.1.2. договору).

Покупець в момент фактичного приймання товару зобов'язаний перевірити відповідність фактичної кількості та номенклатури товару видатковій накладній. У випадку розбіжностей покупець зобов'язаний повідомити про це постачальника і не приймати товар (п. 7.2. договору).

Сторони відповідають за невиконання, неналежне та/або несвоєчасне виконання зобов'язань, передбачених цим договором та законодавством України (п. 8.1. договору).

За несвоєчасну оплату за товар, покупець сплачує продавцеві неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару за кожний день прострочення, а в випадку прострочення більш ніж 30 календарних днів додатково стягується також штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми несплаченого товару (п. 8.2. договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його укладення і діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. У разі якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору письмово не заявить про намір розірвати договір, термін дії цього договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, без обмеження кількості разів такої пролонгації (п. 11.1. договору).

На виконання умов договору позивач у період з 12.05.2017 по 15.06.2017 передав, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 5 867 072 грн. 70 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними:

- № 3 від 12.05.2017 про поставку товару на суму 1 066 236 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 37);

- № 4 від 18.05.2017 про поставку товару на суму 1 053 577 грн. 20 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 40);

- № 0 від 25.05.2017 про поставку товару на суму 1 041 330 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 43);

- № 0 від 01.06.2017 про поставку товару на суму 580 692 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 46);

- № 9 від 08.06.2017 про поставку товару на суму 528 594 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 49);

- № 0 від 12.06.2017 про поставку товару на суму 535 920 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 52);

- № 6 від 15.06.2017 про поставку товару на суму 1 060 723 грн. 50 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 55).

Господарський суд зазначає, що вказані накладні підписані сторонами та скріплені їх печатками без жодних зауважень чи заперечень.

Також на підтвердження факту здійснення вказаної поставки позивач надав до суду копії підписаних сторонами та скріплених їх печатками товарно-транспортних накладних:

- № Р3 від 12.05.2017 про поставку товару на суму 1 066 236 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 38);

- № Р4 від 18.05.2017 про поставку товару на суму 1 053 577 грн. 20 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 41);

- № Р0 від 25.05.2017 про поставку товару на суму 1 041 330 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 44);

- № Р0 від 01.06.2017 про поставку товару на суму 580 692 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 47);

- № Р9 від 08.06.2017 про поставку товару на суму 528 594 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 50);

- № Р0 від 12.06.2017 про поставку товару на суму 535 920 грн. 00 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 53);

- № Р6 від 15.06.2017 про поставку товару на суму 1 060 723 грн. 50 коп. з ПДВ (т. 1 а.с. 56),

а також копії довіреностей:

- № 39 видана 12.05.2017 менеджеру із збуту ОСОБА_4 на отримання від ТОВ «Телко Україна» цінностей за рахунком-фактурою № 03533 від 12.05.2017 (т. 1 а.с. 39);

- № 40 видана 18.05.2017 економісту з фін. роботи ОСОБА_5 на отримання від ТОВ «Телко Україна» цінностей за рахунком-фактурою № 03698 від 17.05.2017 (т. 1 а.с. 42);

- № 42 видана 25.05.2017 економісту з фін. роботи ОСОБА_5 на отримання від ТОВ «Телко Україна» цінностей за рахунком-фактурою № 03902 від 25.05.2017 (т. 1 а.с. 45);

- № 43 видана 01.06.2017 економісту з фін. роботи ОСОБА_5 на отримання від ТОВ «Телко Україна» цінностей за рахунком-фактурою № 04137 від 01.06.2017 (т. 1 а.с. 48);

- № 44 видана 07.06.2017 економісту з фін. роботи ОСОБА_5 на отримання від ТОВ «Телко Україна» цінностей за рахунком-фактурою № 04290 від 07.06.2017 (т. 1 а.с. 51);

- № 45 видана 12.06.2017 економісту з фін. роботи ОСОБА_5 на отримання від ТОВ «Телко Україна» цінностей за рахунком-фактурою № 04426 від 12.06.2017 (т. 1 а.с. 54);

- № 45 видана 15.06.2017 економісту з фін. роботи ОСОБА_5 на отримання від ТОВ «Телко Україна» цінностей за рахунком-фактурою № 04564 від 15.06.2017 (т. 1 а.с. 57).

Господарський суд зазначає, що вказані вище товарно-транспортні накладні також підписані сторонами та скріплені їх печатками без жодних зауважень чи заперечень.

На виконання умов договору позивач виставив відповідачу рахунки-фактури:

- № 03533 від 12.05.2017 на оплату товару на суму 1 066 236 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 60);

- № 03698 від 17.05.2017 на оплату товару на суму 1 053 577 грн. 20 коп. (т. 1 а.с. 61);

- № 03902 від 25.05.2017 на оплату товару на суму 1 041 330 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 62);

- № 04137 від 01.06.2017 на оплату товару на суму 580 692 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 63);

- № 04290 від 07.06.2017 на оплату товару на суму 528 594 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 64);

- № 04426 від 12.06.2017 на оплату товару на суму 535 920 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 65);

- № 04564 від 15.06.2017 на оплату товару на суму 1 060 723 грн. 50 коп. (т. 1 а.с. 66).

Як стверджує позивач, відповідач в порушення приписів п. 6.4. договору свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманого від позивач товару здійснив частково, а саме: відповідачем було здійснено часткову оплату товару за видатковою накладною № 3 від 12.05.2017 наступним чином:

- 13.06.2017 сплачено грошові кошти у розмірі 223 211,50 грн.;

- 14.06.2017 сплачено грошові кошти у розмірі 313 000,00 грн.;

- 15.06.2017 сплачено грошові кошти у розмірі 125 000,00 грн.;

- 03.07.2017 сплачено грошові кошти у розмірі 50 000 грн.

Крім того, 18.07.2017 відповідачем додатково було сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 1 500 000 грн. в рахунок погашення:

- частини заборгованості, що залишилася за видатковою накладною № 3 від 12.05.2017;

- в рахунок погашення заборгованості за видатковою накладною № 4 від 18.05.2017;

- в рахунок погашення частини заборгованості за видатковою накладною № 0 від 25.05.2017, на підтвердження чого позивач надав виписки з особового рахунку (т. 2 а.с. 14-36) та відомість по розрахунках з контрагентами (т. 1 а.с. 80-84).

Відповідно до підписаного сторонами та скріпленого їх печатками Повернення постачальнику № 4 від 19.06.2017 (т. 1 а.с. 58) та товарно-транспортної накладної № МИ0000339 від 19.06.2017 (т. 1 а.с. 59), відповідач повернув позивачу товар на суму 444 097 грн. 50 коп. Як зазначає позивач, вказаний товар було повернуто постачальнику за видатковою накладною № 6 від 15.06.2017.

За вказаних обставин, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3 211 763 грн. 70 коп.

Позивач подав до суду підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 по 21.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мультифлекс Індастріал" за договором № 49-02/0416 від 27.04.2016 (т. 1 а.с. 73-79), відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 21.06.2017 становить 4 761 763 грн. 70 коп.

За умовами п. 8.2. договору за несвоєчасну оплату за товар, покупець сплачує продавцеві неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару за кожний день прострочення, а в випадку прострочення більш ніж 30 календарних днів додатково стягується також штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми несплаченого товару.

За розрахунком позивача підлягає стягненню з відповідача пеня за загальний період з 12.06.2017 по 13.10.2017, розрахована за кожною накладною окремо, у загальному розмірі 252 053 грн. 23 коп.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 30 248 грн. 00 коп. за загальний період з 12.06.2017 по 13.10.2017 та інфляційні втрати у розмірі 149 383 грн. 11 коп. за загальний період з 12.06.2017 по 13.10.2017.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором, копіями видаткових та товарно-транспортних накладних, банківськими виписками про часткову сплату вартості товару, накладною про повернення товару, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Доказів припинення спірного договору або зміни його умов матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень статті 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.4. договору, умови оплати: протягом 30 календарних днів з дати оформлення видаткової накладної за партію товару, що відвантажується на адресу покупця на суму, що не перевищує 5 000 000 грн. з урахуванням ПДВ.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 6.4. договору та з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк виконання зобов'язання відповідача з оплати поставленого позивачем товару є таким, що настав:

- за видатковою накладною № 3 від 12.05.2017 на суму 1 066 236 грн. 00 коп. - 12.06.2017;

- за видатковою накладною № 4 від 18.05.2017 на суму 1 053 577 грн. 20 коп. 19.06.2017;

- за видатковою накладною № 0 від 25.05.2017 на суму 1 041 330 грн. 00 коп. 26.06.2017;

- за видатковою накладною № 0 від 01.06.2017 на суму 580 692 грн. 00 коп. 03.07.2017;

- за видатковою накладною № 9 від 08.06.2017 на суму 528 594 грн. 00 коп. 10.07.2017;

- за видатковою накладною № 0 від 12.06.2017 на суму 535 920 грн. 00 коп. 12.07.2017;

- за видатковою накладною № 6 від 15.06.2017 на суму 1 060 723 грн. 50 коп. 17.07.2017.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено, що розрахунок пені проведений не правильно, а саме позивачем при розрахунку використано не правильні періоди нарахування.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивачем при визначені періодів нарахування не враховано приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до яких якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням вищевикладеного, згідно розрахунку, виконаного господарським судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня в розмірі 247 271 грн. 05 коп. та 3 % річних в сумі 29 671 грн. 92 коп. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо нарахованого розміру інфляційних втрат.

Позивач нараховує інфляційні втрати за період з 12.06.2017 по 13.10.2017.

Однак при розрахунку позивачем не враховано приписи абз. 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013, відповідно до яких розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до розрахунку, здійсненого господарським судом, розмір інфляційних втрат становить 62 895 грн. 18 коп. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов'язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору поставки та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 3 211 763 грн. 70 коп. основного боргу, 29 671 грн. 92 коп. 3 % річних, 247 271 грн. 05 коп. пені, 62 895 грн. 18 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача спростовується матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Так, поставка товару за спірними накладними на виконання умов саме договору поставки від 27.04.2016 № 49-02/0416, підтверджується наданим позивачем в матеріали справи видатковими та товарно-транспортними накладними, довіреностями на отримання товару, які містять номера рахунків-фактур на виконання яких вони складались; в свою чергу надані позивачем рахунки-фактури по спірним поставкам містять послання на номер та дату спірного договору. Наведене підтверджується також призначенням платежу у платіжних дорученнях, відповідно до яких відповідачем частково оплачувався отриманий від позивача товар. Перелічені первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Отримання відповідачем товару за спірними поставками підтверджується також податковою декларацією ТОВ "Мультіфлекс Індастріал" з податку на додану вартість за звітний 5 місяць 2017 разом з Додатком № 5 до неї ("Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) та податковою декларацією з податку на додану вартість за звітний 6 місяць 2017 разом з Додатком № 1 до неї ("Розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1)") та Додатком № 5 до неї ("Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)"), які свідчать про зазначення в них ТОВ "Мультіфлекс Індастріал" про отримання товару на загальну суму 3 211 763 грн. 70 коп. від ТОВ "Телко Україна", та про визначення відповідачем свого права на формування податкового кредиту на обсяги поставок по зазначеним вище видатковим накладним.

Крім того, господарський суд не вбачає підстав для задоволення поданих відповідачем клопотань про залишення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7681/17 від 03.08.2017 суддею Манько Г.В. повернуто позовну заяву ТОВ «Телко Україна» до ТОВ "Мультифлекс Індастріал" про стягнення 3 422 916 грн. 08 коп. і додані до неї документи без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7236/17 від 12.07.2017 суддею Назаренко Н.Г. повернуто позовну заяву ТОВ «Телко Україна» до ТОВ "Мультифлекс Індастріал" про стягнення 4 771 300 грн. 83 коп. і додані до неї документи без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7794/17 від 12.10.2017 суддею Кеся Н.Б. позовну заяву ТОВ «Телко Україна» до ТОВ "Мультифлекс Індастріал" про стягнення 3 422 916 грн. 08 коп. залишено без розгляду та повернуто позивачу з Державного бюджету України судовий збір на суму 71569,51 грн., який було перераховано згідно з платіжним дорученням № 9964 від 05.07.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи вищевикладене, повернення позовної заяви разом із додатками (в т.ч. платіжного доручення про сплату судового збору) та залишення позову без розгляду із поверненням судового збору не позбавляє позивача права використати вказане платіжне доручення для повторного звернення до суду із позовною заявою.

Однак, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів того, що позивач не звертався до органів казначейської служби з ухвалою від 12.10.2017 по справі № 904/7794/17 та доказів того, що судовий збір в сумі 71 569 грн. 51 коп., сплачений за платіжним дорученням від 05.07.2017 № 9964, перебуває на рахунках казначейської служби станом на час розгляду даної справи, господарський суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Телко Україна» в доход Державного бюджету України судовий збір за подання даного позову до господарського суду в розмірі 54 651 грн. 72 коп.

За приписами п. 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування Розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Водночас, господарський суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до органів казначейської служби України з ухвалою від 12.10.2017 по справі № 904/7794/17, яка є виконавчим документом, для отримання з Державного бюджету України судового збору в сумі 71 569 грн. 51 коп., сплаченого за платіжним дорученням № 9964 від 05.07.2017.

За вказаних обставин, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі, в тому числі за розгляд заяви позивача про забезпечення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страттон Блек" (43001, Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 40, ідентифікаційний код 39394196) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" (01135, м. Київ, вул. Григорія Андрющенка, буд. 4-Г, ідентифікаційний код 32856918) 3 211 763 грн. 70 коп. (три мільйони двісті одинадцять тисяч сімсот шістдесят три грн. 70 коп.) основного боргу, 29 671 грн. 92 коп. (двадцять дев'ять тисяч шістсот сімдесят одну грн. 92 коп.) 3% річних, 247 271 грн. 05 коп. (двісті сорок сім тисяч двісті сімдесят одну грн. 05 коп.) пені, 62 895 грн. 18 коп. (шістдесят дві тисячі вісімсот дев'яносто п'ять грн. 18 коп.) інфляційних втрат, 53 540 грн. 70 коп. (п'ятдесят три тисячі п'ятсот сорок грн. 70 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" (01135, м.Київ, вул. Григорія Андрющенка, буд. 4-Г, ідентифікаційний код 32856918) в доход Державного бюджету України 54 651 грн. 72 коп. (п'ятдесят чотири тисячі шістсот п'ятдесят одну грн. 72 коп.) судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 19.12.2017