ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.12.2017р. Справа №905/2315/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп», м.Краматорськ,

про стягнення 44095 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2 юрисконс.

від відповідача: не зявився

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувались перерви з 14.11.2017р. по 29.11.2017р., з 29.11.2017р. по 11.12.2017р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп», м.Краматорськ про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі у розмірі 44095 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №66934324, визначена Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп» у накладній №49400716 від 08.04.2017р., не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Покровськ ОСОБА_1 залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 44095 грн.

Відповідач у відзиві №195 від 13.11.2017р. та додатковому відзиві №218 від 04.12.2017р. проти позовних вимог заперечив з посиланням на наступне:

- зважування вантажу перед відправкою за залізничною накладною №49400716 від 08.04.2017р. здійснювалось на автомобільних вагах Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп» для статичного зважування модифікації АКВ-80-18, серія №1214039, дозвіл на використання яких надано станцією ОСОБА_1 залізниці (телеграма від 31.03.2017р.)

- акт загальної форми №32175 від 11.04.2017р. та комерційний акт №482004/129/23 від 12.04.2017р. містять суперечливі дані щодо різниці маси вантажу у спірному вагоні, внаслідок чого не є належними та допустимими доказами у справі;

- комерційний акт №482004/129/23 від 12.04.2017р. складено з порушенням п.12 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України;

- здійснений позивачем розрахунок штрафу не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості, оскільки суперечить приписам ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України;

- за даними відповідача маса тари становила 23050 кг, а не 25000 кг, як про це зазначено у комерційному акті №482004/129/23 від 12.04.2017р.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач у судове засідання, 11.12.2017р. не зявився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Крім того, судом враховано, що присутність сторін у судовому засіданні 11.12.2017р. обовязковою не визнавалась, а відповідачем вже було висловлено власну правову позицію по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 08.04.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп» зі станції Словянськ-Гілка ОСОБА_1 залізниці на станцію ОСОБА_3 залізниці було направлено за залізничною накладною №49400716 у вагоні №66934324 вантаж лом чорних металів (вантажоодержувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросталь»).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу 65180 кг (п.24);

- спосіб визначення маси на автомобільних вагах (п.26);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №49400716 Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №66934324 становила 65180 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №49400716 маса вантажу у вагоні №66934324 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом, на підставі акту загальної форми №32175 від 11.04.2017р. станції Покровськ ОСОБА_3 залізниці, при проходженні вагону через вказану станцію залізницею було виявлено комерційну несправність вагону №66934324 (невідповідність маси вантажу, яка вказана у документах) та подано зазначений вагон на ваги для контрольного переважування.

Одночасно, за змістом акту загальної форми №709 від 12.04.2017р. проведено контрольне переваження вагону №66934324, за результатами якого виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №49400716.

Відповідно до комерційного акту №482004/129/23 від 12.04.2017р. за результатами переважування на 150-тонних статичних вагах (повірені 27.01.2017р.) виявилось, що фактична маса брутто 88500, тара вагона з ПД 25000 кг, маса вантажу нетто 63500 кг, що менше документу на 1680 кг; поверхня вантажу на рівні бортів, пакетовано, зазори між пакетами до 15 см, маркування вапном не порушено. Вагон прибув у технічному стані справний.

Наразі, відповідно до технічного паспорту №82 засобу ваговимірювальної техніки станції Красноармійськ (Покровськ) ОСОБА_3 залізниці, державна повірка вказаних ваг здійснювалась 27.01.2017р., ваги були визнані придатними для застосування.

За висновками суду, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Посилання відповідача на те, що акт загальної форми №32175 від 11.04.2017р. та комерційний акт №482004/129/23 від 12.04.2017р. містять суперечливі дані щодо різниці маси вантажу у спірному вагоні, внаслідок чого не є належними та допустимими доказами у справі до уваги не приймаються, з огляду на те, що названий акт загальної форми складався залізницею для засвідчення обставин виявлення комерційної несправності спірного вагону, та подання останнього для контрольного зважування. Внаслідок контрольного переважування станцією Покровськ ОСОБА_3 залізниці вагону №66934324, вказаною станцією було складено акт загальної форми №709 від 12.04.2017р., на підставі даних якого оформлено комерційний акт №482004/129/23 від 12.04.2017р.

Твердження відповідача стосовно того, що комерційний акт №482004/129/23 від 12.04.2017р. складено з порушенням п.12 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України також до уваги судом не приймаються з огляду на наступне:

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст.122 Статуту залізниць. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

За приписами п.10 Правил складення актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у п.10 вищезазначених Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Як свідчать матеріали справи, на станції призначення ОСОБА_3 залізниці був заповнений розділ «Є» комерційного акта №482004/129/23 від 12.04.2017р. про те, що вантаж було видано відповідно до комерційного акту. Зазначений розділ засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб.

Твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп» про те, що зважування перед відправкою було здійснене на автомобільних вагах підприємства відповідача для статичного зважування модифікації АКВ-80-18, серія №1214039, дозвіл на використання яких надано станцією ОСОБА_1 залізниці (телеграма від 31.03.2017р.) судом до уваги не приймаються, оскільки залізниця не брала участі у зважуванні вагону з вантажем перед його відправкою, а визначені відправником відомості щодо маси вантажу у вагоні спростовані комерційним актом №482004/129/23 від 12.04.2017р.

З аналогічних підстав судом не приймаються зауваження відповідача стосовно того, що маса тари становила 23050 кг, а не 25000 кг, як про це зазначено у комерційному акті №482004/129/23 від 12.04.2017р. Крім того, відомості про тару містяться у графі 19 накладної №49400716 від 08.04.2017р., яка заповнюється безпосередньо відправником (п.19 додатку №3 Правил оформлення перевізних документів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства інфраструктури України).

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги безпідставність заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №66934324 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №49400716.

За приписами п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до п.6.2 розяснень №04-5/225 від 29.09.2008р. Президії Вищого господарського суду України «Про внесення змін та доповнень до розяснень президії Вищого господарського суду України «Про внесення змін та доповнень 29.05.2002 N 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

З огляду на зазначене, в даному випадку заявлена до стягнення сума штрафної санкції не є договірною, а випливає із зазначених вище положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою №457 від 06.04.1998р.

Разом з цим, необхідність зясування наявності або відсутності складу цивільного правопорушення у даному випадку відсутня, оскільки позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків.

За розрахунком позивача, який відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, провізна плата у вагоні №66934324 складала 8819 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 44095 грн (8819 * 5).

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами п.6 розяснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, з урахуванням того, що завантаження відправником вагону №66934324 не перевищувало його вантажопідйомність та не загрожувало безпеці руху на залізниці, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права, що передбачено ст.83 Господарського процесуального кодексу України, та зменшення штрафу за неправильно зазначено масу вантажу у вагоні №66934324 до трьох провізних плат, а саме до 26457 грн.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з п.4.3 постанови №7 від 21.02.2013р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

За таких обставин, судовий збір в сумі 1600 грн, сплачений Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі платіжного доручення №2787 від 02.10.2017р., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп», м.Краматорськ про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі в розмірі 44095 грн, задовольнити частково.

Зменшити розмір стягуваної суми штрафу до 26457 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Трейд Груп» (84325, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого, буд.16, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) штраф у розмірі 26457 грн, а також судовий збір в сумі 1600 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 11.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 18.12.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця