КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 911/819/17
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Майданевича А.Г.

Тищенко А.І.

За участі представників:

від прокуратури: Килівник Я.О. прокурор військової прокуратури Вінницького гарнізону

від позивача-1: Рудник Ю.М. за дов.

від позивача-2: Рибак Л.П. за дов.

від відповідача: Бєліков В.О. за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр»

на рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2017

у справі №911/819/17 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах

держави в особі: 1) Міністерства оборони України;

2) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр»

про стягнення 870 205,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Вінницького гарнізону (далі, прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі, позивач-1) та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (далі, позивач-2 або КЕВ м. Вінниця) звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» (далі, відповідач) про стягнення 870 205,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору №293 від 07.11.2016 в частині відшкодування оплати за отримані комунальні послуги.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.06.2017 у справі №911/819/17 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» на користь держави Квартирно-експлуатаційного відділу міста Вінниця 870 205,40 грн. боргу з відшкодування витрат на теплопостачання.

Рішення суду мотивоване тим, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем-2 належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2017 у справі №911/819/17 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що зобов`язання по оплаті теплопостачання виникають у відповідача лише після отримання від позивача оформленого згідно вимог діючого законодавства України пакету документів, що передбачено пунктом 3.2.1. Договору №293. Однак, відповідач зазначає, що оскільки КЕВ м. Вінниці свій обов`язок щодо надання належно оформленого пакету документів не виконувало, у відповідача були відсутні підстави сплачувати за спожиту теплову енергію.

Також, як стверджує скаржник, судом не досліджено та не встановлено площі, які є базою розрахунку вартості відшкодування витрат та співвідношення норм договору з нормами наказу Міністерства оборони України №5 від 05.01.2011.

Крім того, відповідач наголошує, що судом першої інстанції не було досліджено строк дії Договору №293 від 07.11.2016. Так, строк дії даного договору закінчився згідно пункту 6.1. останнього 31.12.2016, у той час, як прокурором здійснено розрахунок заборгованості по 27.02.2017.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 14.09.2017.

14.09.2017 представник позивача-1 та позивача-2 подали через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзиви на апеляційну скаргу, у яких просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржене рішення суду залишити без змін. Позивачі зазначили, що відповідно до пункту 6.7. Договору про надання послуг теплопостачання в процесі надання послуг з харчування від 07.11.2016 №293 даний договір може бути пролонгований на строк пролонгації договору на харчування. У свою чергу, згідно з Додатковою угодою від 26.12.2016 №14 до договору на харчування від 30.03.2016 №286/2/16/9, термін дії договору №286/2/16/9 продовжено до 31.03.2017. Також, позивачі наголосили, що перед підписанням договору основною умовою керівництва товариства було обстеження та погодження опалювальних площ, працівники КЕВ м. Вінниця особисто виїжджали на місця і в присутності представників військових частин робили відповідні обміри, після цього погоджували з представником товариства і лише після всіх погоджень було складено Додаток №1 до Договору від 07.11.2016 №293, який підписано особисто директором товариства. Відтак, позивачі стверджують, що всі нарахування за спожиту теплову енергію виконано у відповідності до вимог чинного законодавства, а всі заперечення відповідача є безпідставними, необґрунтованими та спрямованими на ухилення від виконання обов`язків перед КЕВ м. Вінниця.

14.09.2017 від представника прокуратури через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржене рішення суду залишити без змін. Представник прокуратури додатково до наданих позивачами у своїх відзивах пояснень зазначив з приводу нарахування вартості теплової енергії на технологічні площі, що відповідно до «Норм і вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94», працівники паливної групи КЕВ м. Вінниця складають розрахунок базового тарифу на теплову енергію та послуги теплопостачання по кожній військовій частині окремо та затверджують у начальника КЕВ м. Вінниця. Даний тариф складається виключно з прямих матеріальних витрат, без урахування рентабельності та заробітної плати працівників.

У зв`язку із перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 №09-53/3685/17 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» прийнято до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Майданевич А.Г. та розгляд справи призначено на 10.10.2017.

Представник прокуратури у судове засідання, призначене на 10.10.2017, не з`явився та 28.09.2017 Заступник військового прокурора Вінницького гарнізону подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 клопотання Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 31.10.2017.

У судове засідання, призначене на 31.10.2017, представник позивача-1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Учасники судового процесу подали у судовому засіданні 31.10.2017 клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2017 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 21.11.2017.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Михальської Ю.Б. у відпустці, судове засідання, призначене на 21.11.2017, не відбулося.

З огляду на вихід головуючого судді Михальської Ю.Б. з відпустки та необхідність розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр», ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 розгляд справи призначено на 14.12.2017.

Представник відповідача надав суду в судовому засіданні 14.12.2017 копію листа НКРЕКП від 01.09.2015 №9339/21/61-15 на підтвердження того, що позивач-1 не має права надавати послуги із теплопостачання.

Представники прокуратури та позивачів у судовому засіданні просили суд у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» відмовити, рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2017 у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2017 у даній справі скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, пред`явлення заступником військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України даної позовної заяви в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, як органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, викликано необхідністю захисту інтересів держави, пов`язаних з використанням військового майна та витрачанням бюджетних коштів. Порушення інтересів держави в даному випадку полягає в тому, що станом на 13.03.2017 року за суб`єктом господарювання ТОВ «Транс Логістик Центр» перед КЕВ м. Вінниця рахується дебіторська заборгованість по теплопостачанню на суму 668 237,56 грн.

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 30.03.2016 між Міністерством оборони України (Замовник), в особі директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України Гулєвича Володимира Віталійовича, який діє на підставі довіреності МОУ від 08.02.2016 №220/184 з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» (Виконавець), в особі Драника Леоніда Григоровича, який діє на підставі Статуту (нова редакція), з другої сторони, разом Сторони, відповідно до рішення комітету з конкурсних торгів Міністерства оборони України від 24.03.2016 №75/78/17 укладено Договір №286/2/16/9 (далі, Договір №286/2/16/9) про закупівлю послуг щодо забезпечення харчування за контрактом (харчування: послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право па забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах та годування тварин).

Відповідно до пункту 6.4.11. Договору №286/2/16/9 Виконавець зобов`язаний протягом 20 діб після підписання цього Договору укласти прямі договори з постачальними організаціями, а у разі технічної неможливості укладання прямих договорів, укласти з балансоутримувачами фондів договори про відшкодування вартості комунальних послуг, енергоносіїв, спожитих в процесі надання послуг з харчування. Нарахування плати за спожиті Виконавцем комунальні послуги та енергоносії здійснюється з моменту (початку) надання послуг з харчування особового складу.

Як зазначено у позові, звернення КЕВ м. Вінниця до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» з пропозицією укласти договори про відшкодування вартості спожитих комунальних послуг, керівництво Виконавця тривалий час ігнорувало. Після проведених переговорів та погоджень, на спільній нараді між КЕВ м. Вінниця в особі начальника Касьяна В.В. (Сторона 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» в особі директора Драника Л.Г. (Сторона 2), укладено Договір №293 від 07.11.2016 (далі, Договір №293) про відшкодування вартості теплопостачання в процесі надання послуг з харчування.

Згідно з пунктом 1.1. Договору №293 Сторона 2 відшкодовує Стороні 1 вартість наданої теплової енергії по військовим частинам, в яких Сторона 2 надає послуги з харчування, що надаються на підставі Договору про закупівлю послуг харчування №286/2/16/9 від 30.03.2016 в межах використовуваних (фактично опалювальних) площ за тарифом, затвердженим відповідним розпорядчим актом.

Пунктом 3.2.1. Договору №293 визначено, що Сторона 2 зобов`язується після отримання від Сторони 1 правильно оформленого пакету документів, визначених у пункті 2.2. даного Договору, протягом 10 банківських днів, здійснювати 100% оплату.

Пункт 4.1. Договору №293 передбачено, що за невиконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України.

Як зазначає позивач-2, він виконав свої зобов`язання та забезпечив безперебійну оплату та постачання теплової енергії.

Однак, в порушення умов Договору №293 Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» не здійснює відшкодування оплати за отримані комунальні послуги.

20.12.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» нараховано 444 629,38 грн., які не сплачено, прострочення триває 65 днів (з 04.01.2017 по 09.03.2017). 30.01.2017 відповідачу нараховано 223 608,28 грн., які не сплачено, прострочення триває 15 днів (з 14.02.2017 по 09.03.2017). 27.02.2017 відповідачу нараховано 201 967,74 грн., які не сплачено.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань за ним утворилась заборгованість в сумі 870 205,40 грн.

Згідно абз. 4 пункту 6.4.11. Договору харчування №286/2/16/9 та пункту 1.3. Договору №293, плата за теплову енергію, що надається до місць загального користування (обідні зали, холи, вестибюлі, роздягальні, умивальні) здійснюється на площі з розрахунку штатної чисельності особового складу військової частини, відповідно до норм розквартирування військ, затверджених наказом Міністра оборони України від 05.01.2011 №5. Споживання теплової енергії у технологічних приміщеннях (варочні цехи, склади та інше) оплачуються в повному обсязі.

Водночас, за змістом пункту 1.3. Договору №293 розмір технологічних опалювальних площ їдалень, до яких фактично має доступ Сторона 2, штатна чисельність особового складу військових частин, відповідно до норм розквартирування військ, затверджених наказом Міністра оборони України від 05.01.2011 №5, вартість теплової енергії відповідно до тарифу визначені в Додатку 1, що є невід`ємною частиною даного договору.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.01.2017 та 07.02.2017 на адресу відповідача направлялись претензії з вимогами сплатити заборгованість, які залишені ТОВ «Транс Логістик Центр» без відповіді та задоволення.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі зазначає, що згідно з пунктом 2.2. Договору №293 позивач-2 щомісячно до 25 числа повинен надавати відповідачу рахунок-фактуру споживання теплової енергії у технологічних приміщеннях та рахунок-фактуру споживання теплової енергії у місцях загального користування, розрахунок вартості теплопостачання по кожній військовій частині, акти вартості теплопостачання, які є підставою для проведення оплати по даному Договору. Зобов`язання по оплаті теплопостачання виникають у відповідача лише після отримання від позивача-2 оформленого згідно вимог діючого законодавства України пакету документів, що передбачено пунктом 3.2.1. Договору №293. Тобто, відповідач повинен здійснити протягом 10 банківських днів 100% оплату, але в тому разі, якщо пакет документів, зазначений пунктом 2.2. Договору №293, буде правильно оформлений. Однак, відповідач зазначає про неправильність оформлення позивачем-2 первинних бухгалтерських документів, та що про усунення недоліків відповідач неодноразово звертався до позивача-2.

Також, відповідач не згоден з нарахуванням розміру площ та оплати за місця загального користування. Зокрема, відповідач стверджує, що позивач-2 здійснює нарахування за теплову енергію, що надається до місць загального користування з розрахунку штатної чисельності особового складу військових частин, відповідно до норм розквартирування військ, затверджених наказом МОУ №5 від 05.01.2011. Однак, позивач-2 не бере до уваги те, що нараховування площі загального користування виявляється більшою, ніж фактично існуючі площі місць загального користування по кожній військовій частині. Також, на переконання відповідача, розрахунок базового тарифу на теплову енергію та послуги теплопостачання є завищеним.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що відповідачем не обґрунтовано, які саме недоліки допущені позивачем-2 при оформленні первинних бухгалтерських документів. Позивачем-2, натомість, надано суду докази передачі позивачу передбачених пунктом 2.2. Договору первинних документів, нарахування за якими проведено у відповідності до визначених Договором №293 (з додатками) умов, як погоджено сторонами.

Колегією суддів встановлено, що розміри площ будівель (технологічні та загального користування), що опалюються у військових частинах, штатна чисельність особового складу військових частин, відповідно до норм розквартирування військ, затверджених наказом Міністра оборони України від 05.01.2011 №5, вартість теплової енергії відповідно до тарифу, визначені в Додатку 1, що є невід`ємною частиною даного договору.

Що стосується нарахування вартості теплової енергії на площах загального користування, то, згідно Наказу Міністра оборони України №5 від 05.01.2011 затверджений Показник об`єктів (службових приміщень) військових містечок, призначених до розквартирування військових частин, установ та військових навчальних закладів Збройних Сил України, відповідно до пункту 2.1. якого: солдатські (матроські) їдальні (у тому числі для військовослужбовців військової служби за контрактом) - обідній зал їдальні обладнується із розрахунку 1,2 кв.м. на одне посадкове місце. Тобто, 1,2 кв.м. помножується на штатну чисельність особового складу. КЕВ м. Вінниця взяло для розрахунку найменший показник, не беручи до уваги, що для офіцерських їдалень цей показник - 1,8 кв.м. на одне посадкове місце, а для льотчиків - 2,5 кв.м.

Стосовно нарахування вартості теплової енергії на технологічні площі, відповідно до «Норм і вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні. КТМ 204 України 244-94», працівники паливної групи КЕВ м. Вінниця складають розрахунок базового тарифу на теплову енергію та послуги теплопостачання по кожній військовій частині окремо та затверджують у начальника КЕВ м. Вінниця. Даний тариф складається виключно з прямих матеріальних витрат, без урахування рентабельності, заробітної плати бухгалтерів, інженерів, тощо.

Зазначаючи, що розрахунок базового тарифу на теплову енергію та послуги теплопостачання є завищеним, відповідачем, у свою чергу, не надано суду відповідного контррозрахунку. У той же час, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем-2 надано обґрунтування до розрахунку базового тарифу.

Посилання відповідача на те, що порядок розрахунків за теплову енергію із розрахунку, зокрема, штатної чисельності особового складу військових частин, є безпідставним та не приймаються судом до уваги, оскільки такий порядок розрахунків погоджений сторонами в добровільному порядку шляхом підписання як Договору №286/2/16/9 від 30.03.2016, який укладений відповідно до рішення комітету з конкурсних торгів МОУ від 24.03.2016 №75/78/17, так і Договору №293 від 07.11.2016 про надання послуг теплопостачання в процесі надання послуг з харчування.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі обставини не звільняють його від виконання зобов`язань за Договором. У разі незгоди відповідача із зазначеними в Договорі площами та тарифами, відповідне питання могло/може бути врегульовано шляхом внесення змін до Договору, в тому числі в судовому порядку. Водночас, такі обставини не підлягають дослідженню в межах даного спору і Договір в чинній редакції, з огляду на норми статті 204 Цивільного кодексу України, є правомірним і породжує обумовлені ним права і обов`язки сторін.

Крім того, відповідач факт використання теплової енергії в процесі надання послуг з харчування в солдатських їдальнях, по суті не заперечив та не спростував. Окрім того, оскільки в позові вимога про застосування відповідальності за порушення строків розрахунків не заявляється, суд не вбачає необхідності в з`ясуванні дати отримання відповідачем рахунків на оплату послуг з теплопостачання, споживання якого відповідачем по суті не заперечується та не спростовано.

Твердження скаржника із приводу того, що позивач-2, за відсутності відповідної ліцензії, не має права здійснювати постачання теплової енергії, а тому Договір №293 від 07.11.2016 про надання послуг теплопостачання в процесі надання послуг з харчування не відповідає вимогам закону, у даному випадку не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки такий договір укладений на виконання пункту 6.4.11. Договору №286/2/16/9 від 30.03.2016 та спрямований на відшкодування вартості понесених позивачем-2 комунальних витрат. Зазначені договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Крім того, дані заперечення не висувались відповідачем під час вирішення спору в суді першої інстанції.

Із приводу заперечень відповідача щодо строку дії Договору №293 та безпідставності здійснених нарахувань після 31.12.2016 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до частини 7 статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до пункту 6.1. Договору №293 він набирає чинності з дати початку опалювального періоду і діє до 31 грудня року.

Водночас, згідно пункту 6.7. Договору №293 даний договір може бути пролонгований на строк пролонгації Договору на харчування.

Згідно пункту 10.1. Договору харчування №286/2/16/9 від 30.03.2016 договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року включно, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Позивачі у своїх відзивах зазначили, що згідно з Додатковою угодою від 26.12.2016 №14 до договору на харчування від 30.03.2016 №286/2/16/9, термін дії договору №286/2/16/9 продовжено до 31.03.2017. Зазначена обставина відповідачем не заперечувалась.

Відтак, нарахування за спожиту теплову енергію, здійснені після 31.12.2016, станом на 27.02.2017, є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Сплату заявленої прокурором до стягнення суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача-2 суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» на рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2017 у справі №911/819/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2017 у справі №911/819/17 залишити без змін.

Матеріали справи №911/819/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.Г. Майданевич

А.І. Тищенко