РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017Справа №910/19765/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТ-7»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДН ГРУПП»

про стягнення 33689,20 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Морозов М.В., довіреність б/н від 22.11.2017

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТ-7» подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДН ГРУПП» про стягнення 33 689,20 грн.

Ухвалою суду від 10.11.2017 порушено провадження у справі « 910/19765/17 та призначено розгляд справи на 04.12.2017.

В судове засідання 04.12.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 04.12.2017 представник відповідача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в судовому засіданні 04.12.2017 судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 04.12.2017 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.12.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

Відповідно до позовної заяви позивач вказав, що з метою придбання будівельних блоків, 28.09.2016 року звернувся до ТОВ «ТДН ГРУПП», яке займається їх реалізацією.

28.09.2016 року ТОВ «ТДН ГРУПП» виставило рахунок-фактуру на оплату блоків № 1023 на загальну суму 274 982 грн.40 коп.

29 вересня 2016 року позивачем було перераховано грошові кошти у розмірі 274982,40 грн. із призначенням платежу «Передплата за Блок згідно рахунку № 1023 від 29.09.2016 року» , що підтверджується платіжним дорученням № від 29 вересня 2016 року.

Починаючи з 18.10.2016 року відповідно до видаткової накладної № 1032 від 18.10.2016,№1033 від 20.10.2016 року,№1106 від 04.11.2016 року,№1128 від 10.11.2016 року та № 1144 від 18.11.2016 року ТОВ «ТДН ГРУПП» на адресу позивача було поставлено замовлений товар «Блоки 600*300*200 D500 В2.5 GS 1 на загальну суму 196188 грн.48 коп, включаючи ПДВ.

Таким чином, станом на 18.11.2016 року відповідачем недопоставлено товару позивачеві на загальну суму 78 793 грн.92 коп з ПДВ.

25.11.2016 року відповідач, після усної претензії та на прохання позивача, надіслав на адресу позивача листа-повідомлення, у якому останній гарантує повернення коштів на рахунок позивача у повному обсязі у розмірі 78793.92 грн. протягом 10-ти робочих днів.

Протягом грудня 2106 року відповідачем було здійснено повернення коштів у розмірі 40 000 грн. Решту грошей перераховано не було.

Згодом, позивач письмово 12.12.2016 та 14.02.2107 письмово звертався до відповідача з претензією в якій міститься вимога добровільно повернути решту отримані ним коштів.

Станом на день розгляду справи грошові кошти позивачеві не повернуто, в зв'язку із чим останній звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телеграфного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.1 ст. 67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Також, згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною..

Відповідно до ст.526 ЦКУ, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 629 ЦКУ, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно приписів ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною другою статті 530 ЦК визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 38296,80 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДН ГРУПП» (02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, б.90, ідентифікаційний номер 38293870) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТ 7» (03134, м. Київ, вул. Симиренко, будинок 34 А, квартира 116, ідентифікаційний номер 38204864) заборгованість у розмірі 38793 (тридцять вісім тисяч сімсот дев'яносто три) грн. 92 коп., судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя Мельник В.І.