Р І Ш Е Н Н Я

14 грудня 2017 року Справа № 913/801/17

Провадження №33/913/801/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс», м. Краматорськ Донецької області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1183664 грн. 80 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання - Медуниця Р.І.

В засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Скиба С.Г., представник за довіреністю від 14.09.20017 № ББУ/РА53/СЛ/17;

Суть спору: про стягнення боргу в сумі 1047076 грн. 41 коп., який утворився при розрахунках за договором про надання автотранспортних послуг від 23.12.2016 № 22-РА-АБ, 27382 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 11648 грн. 88 коп. 3% річних та 97556 грн. 89 коп. пені.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору між сторонами.

Так, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Аеро-Транс" (перевізником) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" (замовником) було укладено договір № 22-РА-АБ про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 23.12.2016.

За умовами цього договору відповідач доручив, а позивач прийняв зобов'язання своїми силами і засобами надавати послуги з перевезення вантажу (породи) автомобільним транспортом (п. 1.1 договору).

У відповідності до умов п. 4.1 договору вартість послуг складає 10312680 грн. 00 коп.

Також сторони дійшли згоди, що оплата послуг перевезеня, наданих позивачем, здійснюється відповідачем протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати підписання обома сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.4 договору).

Як свідчать матеріали справи, в обґрунтування позову позивач посилається на факти підписання між ним та відповідачем наступних актів виконаних робіт, наданих послуг (робіт): № АТ-027 від 11.01.2017 на суму 211517 грн. 86 коп., № АТ-028 від 11.01.2017 на суму 3024 грн. 00 коп., № АТ-057 від 22.01.2017 на суму 230211 грн. 73 коп., № АТ-058 від 22.01.2017 на суму 9072 грн. 00 коп., № АТ-084 від 02.02.2017 на суму 283159 грн. 05 коп., № АТ-085 від 02.02.2017 на суму 2016 грн. 00 коп., № АТ-106 від 13.02.2017 на суму 254990 грн. 05 коп., № АТ-107 від 13.02.2017 на суму 7056 грн. 00 коп., № АТ-121 від 21.02.2017 на суму 7963 грн. 20 коп., № АТ-122 від 21.02.2017 на суму 604 грн. 80 коп., № АТ-158 від 01.03.2017 на суму 36050 грн. 52 коп., № АТ-165 від 13.03.2017 на суму 1411 грн. 20 коп., а усього на суму 1047076 грн. 41 коп.

Спір між сторонами виник у зв'язку з тим, що відповідач надані послуги не оплатив, тому виникла заборгованість в сумі 1047076 грн. 41 коп. за вказаними актами виконаних робіт, за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Також позивачем заявлено до стягнення додаткові вимоги у сумах 11648 грн. 88 коп. 3% річних (за період з 19.04.2017 по 21.09.2017) та 27382 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань (за період з травня по серпень 2017 року) на підставі ст. 625 ЦК України та 97556 грн. 89 коп. пені.

Відповідач відзив щодо суті спору не надав, позовні вимоги не оспорив, оскільки звернувся до суду з клопотаннями про припинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України, яке мотивоване посиланням на умови п. 7.5 договору на надання транспортних послуг по перевезенню вантажу від 23.12.2016 № 22-РА-АБ, згідно з яким усі спори, які виникають між сторонами у зв'язку з невиконанням цього договору або які стосуються його зміни, припинення, недійсності, підлягають розгляду та вирішуються в третейському суді для розгляду конкретного спору (третейський суд «ad hoc»).

Позивач у запереченнях на вказане клопотання доводи відповідача відхиляє та посилається на відсутність волі обох сторін на передачу спору третейському суду та неможливість позбавлення його конституційного права на звернення до господарського суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

18.10.2017 Судовою палатою у господарських справах та Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України було прийнято постанову по справі № 910/8318/16 (№ 3-133гс-17), в якій, зокрема, зазначено, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. У зв'язку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок звертатися до третейського суду. При цьому обмеження права звернення до господарського суду не допускається. Відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, виключає можливість розгляду спору таким судом.

Доводи відповідача про те, що у згаданій справі інші фактичні обставини, оскільки лише одна сторона звернулась з відповідним клопотанням, а тому таку правову позицію не може бути застосовано судом у порядку ст. 11128 ГПК України, судом відхиляються.

Так, відповідач, не звернув уваги, що у мотивувальній частині прийнятого рішення Верховний Суд України значну увагу приділив посиланням на ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст. ст. 7, 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 3 ст. 1 ГПК України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Оскільки позивач у справі звернувся до суду з позовом та у ході його розгляду заперечує проти передачі спору на розгляд третейського суду, з урахуванням вище викладеного суд залишає без задоволення клопотання відповідача про припинення провадження у справі та розглядає спір на загальних підставах.

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Так, правове регулювання договірних зобов'язань щодо надання послуг здійснюється главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У відповідності до ст. 903 ЦК України, яка регулює проведення оплати за договором про надання послуг, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як було встановлено при розгляді справи, належне виконання позивачем зобов'язань по виконанню передбачених договором послуг підтверджено підписаними сторонами актами виконаних робіт, наданих послуг (робіт): № АТ-027 від 11.01.2017 на суму 211517 грн. 86 коп., № АТ-028 від 11.01.2017 на суму 3024 грн. 00 коп., № АТ-057 від 22.01.2017 на суму 230211 грн. 73 коп., № АТ-058 від 22.01.2017 на суму 9072 грн. 00 коп., № АТ-084 від 02.02.2017 на суму 283159 грн. 05 коп., № АТ-085 від 02.02.2017 на суму 2016 грн. 00 коп., № АТ-106 від 13.02.2017 на суму 254990 грн. 05 коп., № АТ-107 від 13.02.2017 на суму 7056 грн. 00 коп., № АТ-121 від 21.02.2017 на суму 7963 грн. 20 коп., № АТ-122 від 21.02.2017 на суму 604 грн. 80 коп., № АТ-158 від 01.03.2017 на суму 36050 грн. 52 коп., № АТ-165 від 13.03.2017 на суму 1411 грн. 20 коп., а усього на суму 1047076 грн. 41 коп.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Як передбачено ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач у встановлений умовами договору строк борг не сплатив.

Також долучені позивачем до справи копії податкових накладних №№ 27, 28, 57, 58, 12, 13, 33, 34, 48, 49, 10, 16 з квитанціями про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вказаних вище актів виконаних робіт додатково підтверджують факти надання послуг.

Таким чином матеріалами справи підтверджений факт прострочення виконання відповідачем зобов'язань по оплаті послуг на загальну суму 1047076 грн. 41 коп., які стягуються на користь позивача.

Вимоги позивача про стягнення 11648 грн. 88 коп. 3% річних (за період з 19.04.2017 по 21.09.2017) та 27382 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань (за період з травня по серпень 2017 року) є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Втім, слід зазначити, що у цій частині вимог суд керується уточненим розрахунком, наданим позивачем у засіданні суду 06.12.2017, оскільки він є правильним, однак, оскільки позивач не звернувся до суду з відповідною заявою за процесуальним законодавством щодо розгляду цих вимог, її копію не надіслано відповідачу, суд задовольняє вимоги за позовною заявою.

Так, за вказаним розрахунком позовні вимоги збільшились до 1206125 грн. 63 коп. (1047076 грн. 41 коп. - борг, 44618 грн. 60 коп. - інфляційні втрати, 102676 грн. 24 коп. - пеня та 11754 грн. 41 коп. - 3% річних), що не може бути враховано судом за відсутності належного процесуального оформлення цих вимог позивачем.

Щодо вимог по пені, то така відповідальність передбачена п. 6.8 договору від 23.12.2016 № 22-РА-АБ за порушення замовником строків оплати послуг, у вигляді пені в розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконання зобов'язань за кожен день прострочення.

За розрахунком до позову на суму 97556 грн. 89 коп. пені позивач помилково невірно визначив початок періодів прострочення за спірними актами, а за належним уточненим розрахунком, пеня складає 102676 грн. 24 коп.

Втім, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України суд зменшує суму штрафних санкцій за своєю ініціативою до 10000 грн. 00 коп., оскільки ТОВ ДТЕК «Ровенькиантрацит» знаходиться на території, яка тимчасово не контролюється українською владою. Так, ТОВ ДТЕК «Ровенькиантрацит» є захопленим і цей факт є загальновідомим. Специфіка вугледобувного підприємства полягає в тому, що його фактично неможливо перемістити в іншу місцевість. Відбулось фактичне захоплення підприємства ТОВ ДТЕК «Ровенькиантрацит», як наслідок втрата майна (виробничих потужностей), звільнення працівників та втрата контролю над підприємством.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню на суми 1047076 грн. 41 коп. боргу, 27382 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 11648 грн. 88 коп. 3% річних та 10000 грн. 00 коп. пені з віднесенням на відповідача судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України. У задоволенні решти вимог по пені слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, п. 3 ст. 83, ст. ст. 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області, просп. Гвардійський, буд. 30/1, ідент. код 37713861 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро-Транс", м. Краматорськ Донецької області, вул. Орджонікідзе, буд. 10, офіс 301, ідент. код 39704948 - 1047076 грн. 41 коп. боргу, 27382 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 11648 грн. 88 коп. 3% річних та 10000 грн. 00 коп. пені та 17754 грн. 96 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог по пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.12.2017.

Суддя Н.М.Зюбанова