ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа № 911/3058/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», м.Вишневе

про стягнення 21089907,33 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі відповідач) про стягнення 21089907,33 грн. заборгованості за Кредитним договором №62297-20/13-1 від 12.07.2013 року.

Провадження у справі №911/3058/15 порушено відповідно до ухвали суду від 17.07.2015 року та призначено справу до розгляду на 04.08.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Банк «Київська Русь» заявив вимогу про стягнення з ТОВ «Фоззі-Фуд» заборгованості за Кредитним договором №62297-20/13-1 від 12.07.2013 року в загальному розмірі 21 089 907,33 грн., яка складається з основної суми заборгованості за кредитом 18 346 662,00 грн.; простроченої заборгованості за процентами за період з 01.03.2015 року по 12.07.2015 року в сумі 1 707 258,83 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів нарахованої за період з 01.04.2015 року по 12.07.2015 року в сумі 149 597,49 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту нарахованої за період з 01.04.2015 року по 12.07.2015 року в сумі 851 989,00 грн.; простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції за період з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 34 400,01 грн.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами, заперечував визначену позивачем суму заборгованості, метод її нарахування та періоди, за які розраховано заборгованість та штрафні санкції.

Зокрема, відповідач стверджував, що за укладеним між сторонами 12.07.2013 року Кредитним договором № 62297-20/13-1 передбачалось відкриття кредитної лінії на суму 34 400 000,00 грн. Процентна ставка за користуванням кредиту була встановлена на рівні 21 % річних. 13.10.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 62297-20/13-1, згідно умов якого процентна ставка за користуванням кредитом з 01.11.2014 року встановлювалась на рівні 25 % річних. Згідно меморіальних ордерів кредитні кошти в межах кредитної лінії надавались позивачем відповідачу частинами (29 меморіальних ордерів) в період з 16.07.2013 року по 28.01.2014 року в загальній сумі 33 253 333,00 грн.

Відповідач вважає, що відображені в розрахунку суми заборгованості по кредиту не відповідають обставинам справи та доданим до позову доказам.

Враховуючи складність розрахунків, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових документів, ухвалою від 25.08.2015 року призначено у справі №911/3058/15 судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій за Кредитним договором №62297-20/13-1 від 12.07.2013 року, проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6.

10.10.2016 року до господарського суду повернулись матеріали справи №911/3058/15 з листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №5359/16-45 від 07.10.2016 року, в якому повідомлялось, що у звязку із неоплатою відповідачем вартості експертизи та не виконанням вимог експерта, ухвала суду від 25.08.2015 року про призначення у справі експертизи залишається без виконання.

Ухвалою суду від 11.10.2016 року поновлено провадження у справі №911/3059/15, після чого розгляд справи неодноразово відкладався.

23.01.2017 року позивачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке розглянуто по суті в судовому засіданні 14.03.2017 року. Як вбачається з поданого Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» клопотання, позивач зазначає, що підставами позовних вимог у справі є факт неналежного виконання зобовязань ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 62297-20/13-1 від 12.07.2013 року, укладеним з ПАТ «Банк «Київська Русь», в частині погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені та штрафів.

В той же час, на судовому розгляді перебуває спір з приводу відсутності заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 62297-20/13-1 від 12.07.2013 року, а саме, постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 року у справі № 911/800/16 було частково задоволено зустрічний позов ТОВ «Фоззі-Фуд» та визнано припиненими зобов'язання ТОВ «Фоззі-Фуд» перед ПАТ «Банк «Київська Русь» за Кредитним договором № 62297-20/13-1 від 12.07.2013 року в частині погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені та штрафів. 18.01.2017 року ухвалою Вищого господарського суду України було відкрито касаційне провадження у справі № 911/800/16, призначено розгляд справи на 13.02.2017 року.

Таким чином, оскільки позивач стверджував про наявність кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 62297-20/13-1 від 12.07.2013 року, що покладено в основу позовних вимог у справі № 911/3058/15, в той же час у справі № 911/800/16 встановлено факт відсутності спірної кредитної заборгованості відповідача, який оскаржується в касаційному порядку, справи № 911/3058/15 та №911/800/16 є повязаними і до остаточного вирішення спору у справі № 911/800/16, не можливий повний та всебічний розгляд справи № 911/3058/15. Ухвалою від 14.03.2017 року зупинялось провадження у справі № 911/3058/15 до остаточного вирішення спору у справі Господарського суду Київської області №911/800/16.

26.10.2016 року до господарського суду від позивача надійшло клопотання б/н від 26.10.2017 року про поновлення провадження у справі, оскільки справу №911/800/16 вже розглянуто (копію постанови Вищого господарського суду України від 18.10.2017 року додано до клопотання).

Ухвалою від 31.10.2017 року поновлено провадження у справі №911/3058/15 та призначено справу до розгляду на 30.11.2017 року.

В судовому засіданні 30.11.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував, заявляв усне клопотання про повторне призначення у справі судової експертизи фінансово-кредитних операцій, яке було відхилено судом, оскільки призначена ухвалою суду від 25.08.2015 року експертиза не була проведена з вини відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин, 12.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (позивач, Банк, Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (відповідач, Позичальник, Боржник) укладено Кредитний договір № 62297-20/13-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії (далі - Кредитний договір), згідно з яким позивач відкрив відповідачу невідновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надав кредитні кошти (далі - Кредит) на наступних умовах: ліміт кредитної лінії 34 400 000,00 грн. (п. 1.1.1 Кредитного договору); кінцевий термін повернення Кредиту 11.07.2016 року (п. 1.1.2 Кредитного договору); процентна ставка за користування Кредитом - 21 % процент річних (п. 1.1.5 Кредитного договору). В свою чергу, Позичальник зобовязався повернути Кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається окремими частинами або повною сумою в межах встановленого Ліміту кредитної лінії (п. 1.2 Кредитного договору).

Невідновлювальна кредитна лінія - це форма надання Кредиту, яка передбачає надання кредитних коштів Позичальнику в майбутньому частинами або повною сумою, але в будь-якому випадку в межах ліміту кредитної лінії та строків надання кредитних коштів, встановлених Кредитним договором. При отриманні Позичальником повної суми кредитних коштів і досягненні ліміту кредитної лінії подальша видача кредитних коштів Позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за Кредитом протягом дії Кредитного договору.

Ліміт кредитної лінії - гранично допустима сума заборгованості Позичальника за Кредитом на будь-яку дату до настання кінцевого терміну повернення Кредиту, визначеного в п. 1.1.2 Кредитного договору, незалежно від кількості наданих Банком окремих частин Кредиту за Кредитною лінією. Ліміт кредитної лінії знижується відповідно до Графіка зменшення ліміту кредитної лінії.

Відклична кредитна лінія - вид кредитної лінії, при якій зобовязання Банку щодо надання кредитних коштів Позичальнику носять відкличний характер, тобто можуть бути анульовані Банком в безумовному порядку у випадках, передбачених Кредитним договором, в тому числі у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором.

13.10.2014 року між Банком та Позичальником укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 62297-20/13-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 12.07.2013 року, згідно умов якого, зокрема, процентна ставка за користування Кредитом з 01.11.2014 року встановлювалася на рівні 25 % річних та внесено інші зміни.

У відповідності до укладеного між сторонами Кредитного договору Банк відкрив Позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1, який згідно Договору про внесення змін № 1 від 13.10.2014 року змінено на позичковий рахунок № НОМЕР_2, та здійснив перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника № 001, що підтверджується наступними меморіальними ордерами: № 0105 від 16.07.2013 року в сумі 615 881,35 грн.; № 1219 від 23.07.2013 року в сумі 775 751,49 грн.; № 9979 від 30.07.2013 року в сумі 850 183,94 грн.; № 2409 від 01.08.2013 року в сумі 5 208 270,00 грн.; № 3875 від 06.08.2013 року в сумі 1 596 082,14 грн.; № 1504 від 13.08.2013 року в сумі 1 458 963,12 грн.; № 5108 від 20.08.2013 року в сумі 658 940,08 грн.; № 7368 від 28.08.2013 року в сумі 537 255,55 грн.; № 7419 від 03.09.2013 року в сумі 934 286,03 грн.; № 0293 від 10.09.2013 року в сумі 1 609 121,58 грн.; № 4509 від 17.09.2013 року в сумі 1 193 747,27 грн.; № 1775 від 24.09.2013 року в сумі 409 059,09 грн.; № 2330 від 01.10.2013 року в сумі 534 546,80 грн.; № 8353 від 08.10.2013 року в сумі 965 612,61 грн.; № 4258 від 15.10.2013 року в сумі 808 119,20 грн.; № 2997 від 22.10.2013 року в сумі 421 934,10 грн.; № 6632 від 29.10.2013 року в сумі 555 187,07 грн.; № 5140 від 05.11.2013 року в сумі 516 018,58 грн.; № 3078 від 12.11.2013 року в сумі 773 739,57 грн.; № 4581 від 19.11.2013 року в сумі 808 524,19 грн.; № 0706 від 26.11.2013 року в сумі 262 354,58 грн.; № 2576 від 03.12.2013 року в сумі 638 612,30 грн.; № 1725 від 10.12.2013 року в сумі 2 513 723,25 грн.; № 1693 від 17.12.2013 року в сумі 2 446 888,29 грн.; № 7746 від 24.12.2013 року в сумі 1 746 915,88 грн.; № 3658 від 09.01.2014 року в сумі 1368 989,50 грн.; № 2863 від 14.01.2014 року в сумі 417 642,27 грн.; № 0671 від 21.01.2014 року в сумі 1 237 295,65 грн.; № 9105 від 28.01.2014 року в сумі 1 389 957,52 грн., всього на загальну суму 33 253 333,00 грн.

Позивач зазначає, що він, як Банк та Кредитодавець, виконав свої зобовязання по Кредитному договору, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Кредитним договором.

Зобовязання відповідача по поверненню кредиту передбачені Розділом 4 Кредитного договору (з урахуванням змін і доповнень), зокрема:

- в п. 4.1 Кредитного договору передбачено, що повернення Кредиту Позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за Кредитом повертається Позичальником у відповідності до Графіка (Додаток№ 1 від 13.10.2014 року);

- в п. 4.2 Кредитного договору передбачено, що при зменшенні Ліміту кредитної лінії відповідно до встановленого Графіка, терміном погашення Позичальником заборгованості за Кредитом, яка перевищує ліміт Кредитної лінії, встановлений на наступний строк, є день, що передує дню, з якого починає діяти новий Ліміт кредитної лінії;

- в п. 4.6 Кредитного договору передбачено, що сплата Позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 25-го числа по останній робочий день поточного місяця на рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Банк «Київська Русь» виходячи із фактичної заборгованості за Кредитом. Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування Кредитом, сплачуються Позичальником одночасно з остаточним поверненням Кредиту.

Проценти за користування Кредитом нараховуються Банком з дня надання Кредиту по дату кінцевого терміну повернення Кредиту, зазначену в п. 1.1.2 Кредитного договору. Проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (п. 4.4 Кредитного договору).

Нарахування Банком процентів здійснюється щомісячно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення Кредиту (п. 4.5 Кредитного договору).

Однак, позивач зазначає, що відповідач, як Позичальник, в порушення умов п. 4.6 Кредитного договору з березня 2015 року припинив сплату процентів за користування Кредитом, у звязку з чим за відповідачем утворилась прострочена заборгованість. Крім того, Позичальник, в порушення Графіку зменшення ліміту кредитної лінії (тобто до 01.04.2015 року) не погасив заборгованість по Кредиту, що є порушенням п. 4.1 Кредитного договору.

Пунктом 6.1.4 Кредитного договору передбачено обовязок Позичальника достроково повернути всю заборгованість за Кредитним договором, а саме повернути всю суму Кредиту, сплатити усі нараховані проценти, винагороди Банку, штрафні санкції (за наявності), а також сплатити всі інші платежі, передбачені Кредитним договором, у випадках, строки та в порядку, передбачених п.п. 9.1, 9.2 Кредитного договору.

Пунктом 9.2 Кредитного договору передбачено, що Банк має право зупинити подальше кредитування Позичальника та/або вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів, винагород та штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору та/або договорів забезпечення, а Позичальник зобовязаний протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості за Кредитом, що залишилась, сплатити проценти, винагороди, інші платежі за Кредитним договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у разі порушення (більш, ніж на 5 робочих днів та/або систематичне - два і більше разів) Позичальником строків (термінів) сплати платежів, що встановлені Кредитним договором.

Банк скористався своїм правом, скерувавши 04.06.2015 року на адресу відповідача повідомлення про відкликання кредиту за № 4624/20. Вказане повідомлення отримано Позичальником (відповідачем) 04.06.2015 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції відповідача, однак залишене без задоволення, не повернуто заборгованість за Кредитом, не сплачено проценти та штрафні санкції.

Відповідальність сторін Кредитного договору передбачена Розділом 8, а саме: у випадку порушення строків (термінів) повернення Кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород Банку, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення (п. 8.1 Кредитного договору); у випадку порушення Позичальником строків (термінів) повернення Кредиту або процентів Позичальник зобовязаний сплатити суму заборгованості за Кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з Кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 21 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення (п. 8.2 Кредитного договору); Позичальник зобовязаний сплатити нараховані штрафні санкції за весь час прострочення ним виконання своїх зобовязань за Кредитним договором, починаючи з дня, наступного за днем, коли зобовязання, мало бути виконане до дня його фактичного виконання. Крім сплати штрафних санкцій Позичальник зобовязаний відшкодувати Банку заподіяні збитки в повному обсязі (п. 8.5 Кредитного договору).

Як зазначає позивач в позові, станом на момент звернення до суду відповідач має прострочену заборгованість за Кредитним договором № 62297-20/13-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 12.07.2013 року в сумі 21 089 907,33 грн., з яких:

- 18 346 662,00 грн. основного боргу за кредитом;

- 1 707 258,83 грн. простроченої заборгованості по процентам за період з 01.03.2015 року по 12.07.2015 року;

- 149 597,49 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (нарахована за період з 01.04.2015 року по 12.07.2015 року);

- 851 989,00 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту (нарахована за період з 01.04.2015 року по 12.07.2015 року);

- 34 400,01 грн. простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції за період з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є кредитим договором, за яким, згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно з п. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Пунктом 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідач в ході розгляду спору, не погоджуючись з позовними вимогами, заперечував визначену позивачем суму заборгованості, метод її нарахування та періоди, за які розраховано заборгованість та штрафні санкції. Відповідач вважає, що відображені в розрахунку суми заборгованості по кредиту не відповідають обставинам справи та доданим до позову доказам.

У звязку з чим, враховуючи складність розрахунків, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових документів, ухвалою від 25.08.2015 року призначено у справі №911/3058/15 судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій за Кредитним договором №62297-20/13-1 від 12.07.2013 року, проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6.

Однак, відповідна експертиза не була проведена у звязку із неоплатою відповідачем вартості експертизи та не виконанням вимог експерта, ухвала суду від 25.08.2015 року про призначення у справі експертизи залишена без виконання.

У звязку з чим, матеріали справи №911/3058/15 були повернуті до Господарського суду Київської області для зясування подальшого проведення експертизи. Однак, після поновлення провадження у справі відповідачем експертиза не підтримана та не оплачена, натомість, відповідачем заявлено клопотання про припинення провадження у справі у звязку з тим, що предмет спору (зобовязання за Кредитним договором) перестав існувати. В ході розгляду відповідного клопотання зявились обставини, які зумовили зупинення провадження у справі, зокрема, до вирішення спору про припинення спірного зобовязання.

Зокрема, спір з приводу відсутності заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 62297-20/13-1 від 12.07.2013 року розглядався в матеріалах справи № 911/800/16, в якій постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 року частково задоволено зустрічний позов ТОВ «Фоззі-Фуд» та визнано припиненими зобов'язання ТОВ «Фоззі-Фуд» перед ПАТ «Банк «Київська Русь» за Кредитним договором № 62297-20/13-1 від 12.07.2013 року в частині погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені та штрафів. 18.01.2017 року ухвалою Вищого господарського суду України було відкрито касаційне провадження у справі № 911/800/16, призначено розгляд справи на 13.02.2017 року.

Постановою Вищого господарського суду україни у справі № 911/800/16 від 18.10.2017 року скасовано постанов Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 року та залишено в силі рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2016 року у справі № 911/800/16, яким первісний позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задоволено, в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» відмовлено, визнано недійсним правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» шляхом подання заяви від 30.01.2016 року вихідний номер УРБ 10/14-684.

Таким чином, з огляду на встановлені постановою Вищого господарського суду України у справі № 911/800/16 від 18.10.2017 року обставини, спростовано твердження відповідача про припинення його зобовязань за Кредитним договором № 62297-20/13-1 від 12.07.2013 року.

Щодо зауважень відповідача з приводу наведеного в позові розрахунку заборгованості, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується отримання ТОВ «Фоззі-Фуд» кредитних коштів за Кредитним договором № 62297-20/13-1 від 12.07.2013 року та неповернення кредиту в сумі 3440001 грн. станом на квітень 2015 року, що є простроченою кредитною заборгованістю.

Щодо решти основної строкової заборгованості по кредиту в сумі 14906661 грн., повідомлення про відкликання кредиту було надіслано банком відповідачу 04.06.2015 року, що передбачає необхідність повернення кредиту у відповідності до п. 9.2. Кредитного договору протягом 20 днів, тобто до 25.06.2015 року. Враховуючи, що позов подно (згідно штампу на конверті) 13.07.2015 року, станом на момент звернення до суду настав строк повернення кредиту.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 18 346 662,00 грн. основного боргу за кредитом (3440001 грн. простроченого кредиту та 14906661 грн. відкликаної суми) правомірні і підлягають задоволенню.

Враховуючи, що в період з 01.03.2015 року по 12.07.2015 року відповідач користувався кредитними коштами, за відповідний період виходячи з діючих процентних ставок відповідач мав сплатити 1 707 258,83 грн. процентів, які не є штрафною санкцією за прострочення, а являють собою плату за фактичне користування кредитними коштами.

У звязку з простроченням відповідачем повернення кредитних коштів та сплати процентів, за відповідачем утворилось прострочення виконання відповідних грошових зобовязань, що є підставою для нарахування пені, інфляційних та річних, інший (більший) розмір яких погоджено сторонами в Кредитному договорі.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку позову, позивачем заявлено до стягнення 1707258,83 грн. відсотків за користування кредитом за перод з 16.07.2013 року по 12.07.2015 року в залежності від сум та періодів фактичного користування та процентних ставок, відповідний розрахунок відповідає фактичним обставинам.

Заявлена до стягнення пеня в сумі 149597,49 грн. нарахована на прострочені суми процентів за період з 01.04.2015 року по 12.07.2015 року в залежності від сум та періодів прострочення процентів, за період, що не перевищує 6 місяців.

Пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 851989 грн. нарахована позивачем в період з 01.04.2015 року по 25.06.2015 року на прострочені суми кредиту, на всю суму кредиту (в тому числі відкликану згідно повідомлення від 04.06.2015 року) пеня нарахована з 25.06.2015 року по 12.07.2015 року, що спростовує заперечення відповідача.

Інфляційні позивачем нараховані за період з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 34400,01 грн. на фактично існуючі у відповідний період суми тпрострочення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що на момент подання позову позивач був звільнений від сплати судового збору, за наслідками розгляду спору позов задоволено, сплата судового збору покладається на відповідача.

Також, в ході розгляду справи судом було відхилено подану позивачем заяву про забезпечення позову як необґрунтовану.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, код 32294926) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А, код 24214088) 18 346 662,00 грн. основної суми заборгованості за кредитом, 1 707 258,83 грн. простроченої заборгованості по процентам за період з 01.03.2015 року по 12.07.2015 року, 149 597,49 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (нарахована за період з 01.04.2015 року по 12.07.2015 року), 851 989,00 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту (нарахована за період з 01.04.2015 року по 12.07.2015 року), 34 400,01 грн. простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції за період з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, код 32294926) в доход Державного бюджету України 73080 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 21.12.2017 р.