РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/16732/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Технобудмеханіка- Спецпідряд"

до товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТАНГО ЕКСПОРТ"

про стягнення 91 841,39 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Пустовіт А.С. - представник за довір.

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техбудмеханіка-Спецпідряд» до товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТАНГО ЕКСПОРТ» про стягнення 91 841,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Техбудмеханіка-Спецпідряд» та товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТАНГО ЕКСПОРТ» укладено Договір № 001361 про надання послуг будівельною технікою від 16.05.2016 року, згідно з яким ТОВ «Техбудмеханіка-Спецпідряд» надало ТОВ «КОНТАНГО ЕКСПОРТ» послуги, однак останнє неналежним чином виконало зобов'язання з оплати послуг, прострочивши їх оплату. Крім того, позивачем були надані відповідачу послуги на підставі усного договору, про що сторони підписали акти здачі-приймання наданих послуг, однак такі послуги також не були оплачені відповідачем в повному обсязі, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 87 800,00 грн. заборгованості за надані послуг, 3 304,11 грн. пені, 87,80 грн. інфляційних втрат та 649,48 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року порушено провадження у справі № 910/16732/17.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, у судове засідання не з'явився.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представників відповідача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників відповідача.

У судовому засіданні 12.12.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Техбудмеханіка-Спецпідряд» (надалі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТАНГО ЕКСПОРТ» (надалі - відповідач) було укладено Договір № 001361 про надання послуг будівельною технікою (надалі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору виконавець (позивач) бере на себе зобов'язання надавати замовнику (відповідачу) послуги будівельною технікою відповідно до письмової заявки замовника (Додаток № 1 до Договору), що погоджена виконавцем, а замовник зобов'язується оплатити надані послуги за ціною та в порядку, які погоджені сторонами в даному Договорі.

Згідно з п. 4.4 Договору виконавець надає послуги на умовах 100% попередньої оплати з дотриманням наступних умов: аванс на 5 машино-змін однієї одиниці техніки та перебазування на об'єкт/з об'єкта замовника здійснюється протягом 3-х днів після отримання рахунку виконавця (п.п. 4.4.1 Договору); строки та розмір кожного наступного платежу, який вноситиметься замовником, визначається, виходячи з передумови, що постійно має бути проавансовано замовником не менше 70 машино-годин кожної замовленої одиниці техніки виконавця (п.4.4.2.).

Додатком № 1 до Договору № 001361 про надання послуг будівельною технікою від 16.05.2016 сторонами було оформлено заявку на надання послуг будівельними механізмами.

Додатком № 2 Договору № 001361 про надання послуг будівельною технікою від 16.05.2016 сторонами було погоджено ціну однієї машино-зміни.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 20.05.2016 р. відповідач на виконання умов Договору здійснив попередню оплату послуг позивача в сумі 30 600,00 грн., що підтверджується банківською випискою.

Позивачем було надано обумовлені Договором послуги на суму попередньої оплати, що підтверджується Актом здачі-прийняття наданих послуг № 1 від 31.05.2016 року.

Крім того, позивачем були надані відповідачу послуги вартістю 53 600,00 грн., що підтверджується Актом здачі-прийняття наданих послуг № 2 від 31.08.2016 року.

Доказів оплати відповідачем наданих позивачем згідно з Актом здачі-прийняття наданих послуг № 2 від 31.08.2016 року послуг матеріали справи не містять.

Відтак, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 53 600,00 грн.

При цьому, враховуючи положення п. 4.4 Договору про надання послуг на умовах 100% попередньої оплати, суд приходить до висновку, що оплата послуг мала бути здійснена до завершення їх надання. При цьому факт надання позивачем послуг на суму 53 600,00 грн. підтверджується Актом здачі-прийняття наданих послуг № 2 від 31.08.2016 року. Відтак, суд приходить до висновку, що оплата послуг на суму 53 600,00 грн. мала бути здійснена до настання дати завершення надання послуг позивачем (31.08.2016 р.).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 8.2 Договору за порушення строків оплати наданих виконавцем за Договором послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день затримки.

Позивачем здійснено нарахування пені за період з 21.06.2017 р. по 18.09.2017 р. За розрахунком позивача сума пені становить 3 304,11 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Договір не містить умов, які б встановлювали порядок нарахування штрафних санкцій відмінних від наведеного в ч. 6 ст. 232 ГК України, відтак нарахування пені має здійснюватися від моменту прострочення (31.08.2016 р.). Таким чином, в силу приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування пені припинилося з 28 лютого 2017 р. Відтак, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення пені за період з 21.06.2017 по 18.09.2017 р.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з простроченням відповідачем оплати послуг позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 21.06.2017 р. по 18.09.2017 р.

За перерахунком суду сума інфляційних втрат за вказаний період становить 53,60 грн. та 3% річних становить 396,49 грн.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги, які були надані на підставі усного договору, укладеного між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем протягом лютого - березня 2016 р. було надано відповідачу послуги будівельною технікою, що підтверджується Актом здачі-прийняття наданих послуг № 1 від 01.02.2016 р. на суму 8000,00 грн., Актом здачі-прийняття наданих послуг № 2 від 26.02.2016 р. на суму 73 600,00 грн. та Актом здачі-прийняття наданих послуг № 3 від 31.03.2016 р. на суму 119 200,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, послуги, надані згідно з Актом здачі-прийняття наданих послуг № 1 від 01.02.2016 р. на суму 8000,00 грн. та Актом здачі-прийняття наданих послуг № 2 від 26.02.2016 р. на суму 73 600,00 грн. були оплачені в повному обсязі. Послуги, надані Актом здачі-прийняття наданих послуг № 3 від 31.03.2016 р. були оплачені відповідачем частково, а саме на суму 85 000,00 грн., у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним актом становить 34 200,00 грн.

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З огляду на те, що сторонами були підписані акти здачі-прийняття наданих послуг, а також те, що відповідач здійснив часткову оплату послуг, наданих згідно з Актами здачі-прийняття наданих послуг № 1, № 2 та № 3, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, що виникли на підставі прийняття позивачем до виконання замовлень відповідача.

Як було зазначено, статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

01.06.2017 року позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою про сплату, зокрема, 34 200,00 грн. заборгованості за Договором. Вказана претензія була отримана відповідачем 20.06.2017 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідач зобов'язаний був здійснити оплату наданих позивачем послуг в сумі 34 200,00 грн. не пізніше 27.06.2017 р. Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем заборгованості в сумі 34 200,00 грн. за послуги, надані згідно з Актом здачі-прийняття наданих послуг № 3, відтак з 28.06.2017 року розпочалося прострочення відповідача з оплати наданих позивачем послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з простроченням відповідачем оплати послуг позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 21.06.2017 р. по 18.09.2017 р.

Виходячи з того, що претензію було отримано відповідачем 20.06.2017 р. з урахуванням приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, суд приходить до висновку, що позивачем неправильно визначено строк нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг згідно з Актом здачі-прийняття наданих послуг № 3 розпочалося з 28.06.2017 р. Відтак суд вважає за можливе стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за період з 28.06.2017 р. по 18.09.2017 р.

За перерахунком суду сума інфляційних втрат за вказаний період становить 34,20 грн., сума 3% річних за перерахунком суду за вказаний період становить 233,31 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в сумі 87 800,00 грн. (34200,00 грн + 53 600,00 грн.), інфляційних втрат в сумі 87,80 грн. та 3% річних в сумі 629,80 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 48 ГПК України встановлено, що витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Згідно з ч. 1-3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл адвокатських витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

Позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу надано до матеріалів справи копію Договору № 95 про надання правової допомоги від 11.09.2017р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 005442 на ім'я Матвійчук Дмитро Володимирович, ордера на надання правової допомоги серія КВ № 233627, Акта № 95-1 здачі-прийомки виконаних робіт (наданих послуг) від 12.09.2017 р., рахунку-фактури № 95/1р від 12.09.2017 р., та платіжного доручення № 1331 від 18.09.2017 р. на суму 5 500,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведення та співрозмірність понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката в сумі 5 500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТАНГО ЕКСПОРТ» (01004, м. Київ, ВУЛ. ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКА, будинок 29-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техбудмеханіка-Спецпідряд» (03035, м. Київ, ВУЛИЦЯ КУДРЯШОВА, будинок 3 ЛІТЕРА А, офіс 131, ) 87 800 (вісімдесят тисяч вісімсот) грн. 00 коп. - заборгованість за договором, 87 (вісімдесят сім) грн. 80 коп. - інфляційні втрати; 629 (шістсот двадцять дев'ять) грн 80 коп - 3% річних; 5 500 (п'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. - витрати на правову допомогу; 1542 (тисячу п'ятсот сорок дві) грн 10 коп - витрати зі сплати судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 10 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 22.12.2017 р.