РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/18085/17
За позовом Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про заборону вчиняти дії

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача: Хоменко О.О. (дов. №2635/01 від 27.07.2017);

від відповідача: Карнаухова І.М. (дов №3574 від 01.11.2017).

встановив :

18.10.2017 Публічное акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просило заборонити Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» вчиняти дії щодо припинення електропостачання Насосної Південного експлуатаційного району м. Кривого Рогу Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль».

Позовні вимоги мотивовані тим, що на дату звернення до суду з цим позовом у позивача перед відповідачем існує кредиторська заборгованість за спожиту електроенергію, яка виникла на момент введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (23.03.2017), у зв'язку з чим відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення №113/ЕЕли-6 від 27.03.2017 про припинення подачі електроенергії, шляхом відключення устаткування електроустановок підприємства позивача, зокрема, Насосної Південного експлуатаційного району м. Кривого Рогу Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», що, на думку позивача, порушує його права.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.10.2017 порушено провадження у справі №910/18085/17, розгляд справи призначено на 09.11.2017.

09.11.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив заборонити Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» протягом опалювального сезону 2017-2018 років, а саме з 15.10.2017 по 31.03.2018 вчиняти дії щодо припинення електропостачання Насосної Південного експлуатаційного району м. Кривого Рогу Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», яка була прийнята судом до розгляду.

09.11.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав заперечення на позовну заяву, у яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не вірно визначено спосіб захисту майнових прав, та у справі відсутній предмет спору.

В судовому засіданні 09.11.2017 судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.12.2017.

14.12.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові письмові пояснення по справі.

У судове засідання 14.12.2017 з'явилися представники сторін, надали пояснення по справі.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

29.03.2005 між Державним підприємством Придніпровська залізниця в особі начальника Відособленого структурного підрозділу «Енергозбут Придніпровської залізниці» (далі - енергопостачальник) та Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - споживач), було укладено договір на постачання електричної енергії №ПР/7-05-6014/НЮ-1700дч (далі - договір), відповідно до п. 1 якого енергопостачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач своєчасно оплачує енергопостачальнику ї вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Розділом 6 договору передбачено порядок обмеження та припинення електропостачання, зокрема, за вимогами п. 6.3 - з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем за електроенергію у терміни, визначені п. 2.2.4 договору, з дотриманням процедури, передбаченої ПКЕЕ.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди №ПР/Е-05-6014/НЮ-1700дч-Д від 26.01.2016 до вказаного договору, правонаступником всіх зобов'язань Державного підприємства Придніпровська залізниця за договором є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (відповідач).

Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що у нього перед відповідачем існує кредиторська заборгованість за спожиту електроенергію, яка виникла на момент введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (23.03.2017), у зв'язку з чим відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення №113/ЕЕли-6 від 27.03.2017 про припинення подачі електроенергії, шляхом відключення устаткування електроустановок підприємства позивача, зокрема, Насосної Південного експлуатаційного району м. Кривого Рогу Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», що, на думку позивача, порушує його права.

У зв1язку із чим позивач просив заборонити Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» протягом опалювального сезону 2017-2018 років, а саме з 15.10.2017 по 31.03.2018 вчиняти дії щодо припинення електропостачання Насосної Південного експлуатаційного району м. Кривого Рогу Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль».

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначав, що електропостачання позивачу на підставі попередження від 27.03.2017 №113ЕЕдн-6, фактично припинено 30.03.2017, у зв'язку із наявною заборгованістю за спожиту електричну енергію та за перетікання реактивної електричної енергії у загальному розмірі 1 669 657,49 грн. за період з листопада 2016 року по березень 2017 року.

Крім того відповідач зазначав, що з наявної дебіторської заборгованості у вересні 2017 року (тобто після фактичного припинення електропостачаня) позивачем частково оплачена заборгованість за активну електроенергію, спожиту в березні 2017 року в розмірі 334 682,77 грн., у зв'язку з чим 28.10.2017 криворізькою дистанцією електропостачання, на підставі розпорядження начальника структурного підрозділу «Служба електропостачаня» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» електропостачання позивачу поновлено.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Виходячи із змісту ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГПК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

- визнання наявності або відсутності прав;

- визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення

- присудження до виконання обов'язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування оперативно-господарських санкцій;

- застосування адміністративно-господарських санкцій;

- установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими законом.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Однак, визначений позивачем у позовних вимогах спосіб захисту не передбачений нормами чинного законодавства.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 24.05.2017 у справі №6-951цс16.

При цьому позовна заява позивача має ознаки забезпечення позову, що не може бути самостійною позовною вимогою.

Також, як зазначалося вище, електропостачання позивачу на підставі попередження від 27.03.2017 №113ЕЕдн-6 було фактично припинено 30.03.2017, відповідно до умов п. 6.3 договору та у зв'язку із наявною заборгованістю за спожиту електричну енергію та за перетікання реактивної електричної енергії у загальному розмірі 1 669 657,49 грн. за період з листопада 2016 року по березень 2017 року, разом з тим 28.10.2017 криворізькою дистанцією електропостачання, на підставі розпорядження начальника структурного підрозділу «Служба електропостачаня» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» електропостачання позивачу поновлено.

У пункті 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.11.2005 № 01-8/2229 зазначено, що «дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду. Правову позицію Верховного Суду України з цього приводу викладено в його постановах від 13.07.2004 зі справи № 10/732 та від 14.12.2004 зі справи №6/11».

Враховуючи усі викладені вище доводи, господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складене та підписане 19.12.2017

Суддя В.О. Демидов