ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Справа № 915/1109/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2, дов.б/н від 28.09.2017;

представника відповідача: ОСОБА_3, дов.№449 від 14.11.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Украгроком

(юридична адреса: 02660, м.Київ, вул.Бориспільська, буд.7;

поштова адреса: 03039, м.Київ, вул.Голосіївська, буд.7, корп.2, оф.5/1),

до відповідача: Державного підприємства Племрепродуктор Степове

(57107, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с.Степове),

про: стягнення заборгованості у розмірі 1751219,75 грн., з яких: 1323621,20 грн. основний борг, 330905,30 грн. штрафу, 52219,58 грн. - 30% річних та 44473,67 грн. пені.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог б/н від 14.12.2017: стягнення заборгованості в сумі 2663779,18 грн., з яких: 1793521,20 грн. основного боргу, 96585,73 грн. пені, 111886,65 грн. - 30% річних та 661785,60 грн. штрафу, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю Украгроком звернулось до суду з позовними вимогами про стягнення з Державного підприємства Племрепродуктор Степове за Договором поставки на умовах товарного кредиту №Пд100317/01 від 10.03.2,20 грн. основного боргу, 330905,30 грн. штрафу, 52219,58 грн. - 30% річних та 44473,67 грн. пені.

22.11.2017 від позивача на адресу суду надійшла заява №20-11/17-01 від 20.11.2017 про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3517400,38 грн., з яких: 2647142,40 грн. основного боргу, 96585,73 грн. пені, 111886,65 грн. - 30% річних та 661785,60 грн. штрафу.

28.11.2017 від позивача на адресу суду надійшла заява №28-11/17-01 від 28.11.2017 про зменшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3293779,18 грн., з яких: 2423521,20 грн. основного боргу, 96585,73 грн. пені, 111886,65 грн. - 30% річних та 661785,60 грн. штрафу.

11.12.2017 від позивача на адресу суду надійшла заява №06-12/17-01 від 06.12.2017 про зменшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3173779,18 грн., з яких: 2303521,20 грн. основного боргу, 96585,73 грн. пені, 111886,65 грн. - 30% річних та 661785,60 грн. штрафу.

14.12.2017 позивачем надано суду заяву б/н від 14.12.2017 про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2663779,18 грн., з яких: 1793521,20 грн. основного боргу, 96585,73 грн. пені, 111886,65 грн. - 30% річних та 661785,60 грн. штрафу.

Враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач скористався своїм правом зменшити розмір позовних вимог до прийняття рішення по справі, судом розглядаються позовні вимоги викладені у заяві позивача б/н від 14.12.2017 з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог №20-11/17-01 від 20.11.2017.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору поставки на умовах товарного кредиту №Пд100317/01 від 10.03.2017 ним було поставлено товар відповідно до Додатків (Специфікацій) №№1-3 до договору, загальна сума якого на дату підписання відповідних Додатків (Специфікацій) №№1-3 становила 3309053,00 грн. з ПДВ. Проте відповідач порушив свої зобовязання за Договором та здійснив лише попередню оплату за товар. Станом на день подачі позову сума простроченої заборгованості відповідача перед позивачем становила 1323621,20 грн. Після подачі заяви про збільшення позовних вимог №20-11/17-01 від 20.11.2017 сума основного боргу склала 2647142,40 грн. В подальшому відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості у звязку з чим позивач просить стягнути з останнього 1793521,20 грн. основного боргу. У звязку з неналежним виконанням умов Договору поставки №Пд100317/01 від 10.03.2017, позивачем нараховані також штраф, 30 % річних та пеня.

14.12.2017 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог №499 від 13.12.2017, в якому він частково не погоджується з заявою про збільшення позовних вимог, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. В заяві про збільшення позовних вимог позивач вказує, що основна сума заборгованості становить 2647142,40 грн. З даним твердженням відповідач не погоджується, тому що беручи до уваги часткову оплату згідно наданих платіжних доручень та квитанцій до відзиву сума основної заборгованості зменшилась до 1793521,20 грн. На підтвердження даного факту відповідачем надано аналогічну відомість про здійснення фінансових розрахунків ДП Племрепродуктор Степове з ТОВ «Украгроком», починаючи з 01.01.2017 по 13.12.2017 включно.

В частині вимог про стягнення з відповідача 30% річних у сумі 111886,65 грн. та штрафу у сумі 661785,60 грн. відповідач також висловив заперечення, тому що фінансовий стан його підприємства не дозволяє йому сплатити вказану заборгованість. На думку відповідача, відмова суду у задоволенні вказаних вимог відповідатимете вимогам розумності та справедливості, а також сприятиме захисту державних інтересів, оскільки відповідач є підприємством державного сектору економіки та одним із провідних підприємств галузі на території Миколаївської області, зокрема, з вирощування та реалізації великої рогатої худоби та свиней, що також займається племінною справою. Відповідач зазначає, що ДП Племрепродуктор Степове є бюджетоутворюючим для села Степове та фактично єдиним роботодавцем та наповнювачем місцевого бюджету, несе на собі тягар утримання обєктів соціальної інфраструктури, внаслідок чого вдається уникнути відтоку молоді з села, залучати нові кадри та забезпечувати повноцінну діяльність підприємства. Відповідач зазначає, що стягнення з нього суми 30% річних та штрафу в повному обсязі призведе його підприємство до банкрутства i не може переважати над інтересами працівників державного підприємства зі своєчасного отримання заробітної плати, над інтересами мешканців с.Степове на реалізацію права на працю або інтересами сільських дітей отримувати спортивне виховання та культурний розвиток на рівні з міськими дітьми, адже відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідач вважає, що відмова суду у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача 30% річних та штрафу у повному обсязі забезпечить збереження робочих місць, збереження обєктів, утримуваних підприємством, обєктів соціальної інфраструктури, дасть змогу запобігти зриву весняних сільськогосподарських польових робіт, збереженню поголівя великої рогатої худоби та свиней та збереже платоспроможність державного підприємства. У звязку з викладеним просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення з нього 30% річних та штрафу.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові, у заяві про зменшення позовних вимог та запереченнях на позов.

Відповідно до ст.77 ГПК України у судовому засіданні судом відкладено розгляд справи на 11.12.2017.

У судовому засіданні 11.12.2017 судом відповідно до ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 14.12.2017.

У судовому засіданні 14.12.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

10.03.2017 між сторонами укладений Договір поставки №Пд100317/01 (надалі Договір №Пд100317/01) на умовах товарного кредиту, відповідно до умов якого продавець (позивач у справі) зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати у власність покупця (поставити) товар (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого підживлення, засоби захисту рослин), а покупець (відповідач у справі) зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти товар та оплатити його вартість (а.с.12-16).

У відповідності до п.1.2. Договору №Пд100317/01 найменування товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки (місце передачі покупцю) визначені у Специфікаціях до цього договору, які є його невід'ємною частиною. Ціна за одиницю виміру товару та його загальна ціна, яку має сплатити покупець, визначається Специфікаціями (додатками) до цього договору, з урахуванням вимог щодо цього, викладених в тексті самого договору (розділ 2). Продавець має право достроково виконати свої зобов'язання щодо поставки товару.

Відповідно до п.1.4. Договору №Пд100317/01 факт поставки та передачі товару від продавця до покупця фіксується шляхом складання та підписання накладних (або актів приймання-передавання) повноважними представниками сторін. З моменту прийому-передачі товару до покупця переходить право власності на товар та ризики його випадкового знищення або пошкодження.

Згідно п.2.1. Договору №Пд100317/01 ціна товару (в т.ч. ціна за одиницю товару), умови та витрати на доставку вказується сторонами в Специфікаціях, що є невід'ємною частиною цього договору. Сплата ціни товару покупцем здійснюється у гривнях України. Сторони можуть визначити в Специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті - у доларах США (Євро), по курсу продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http://minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті підписання Специфікації, збільшеному на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією).

У відповідності до п.2.2. Договору №Пд100317/01 покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на банківський рахунок продавця, вказаний в рахунку-фактурі. Оплата згідно рахунку-фактури дійсна в межах терміну, визначеного в ньому.

Відповідно до п.2.5. Договору №Пд100317/01 термін оплати: оплата товару проводиться в терміни, які вказані в Специфікаціях до даного договору, з урахуванням п.2.7. даного договору.

Згідно п.3.3. Договору №Пд100317/01 покупець зобовязаний сплатити вартість товару в установлені терміни та у визначеному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору між сторонами було складено, підписано та скріплено печатками сторін Додатки (Специфікації) №№1-3 (а.с.17, 18, 19) до Договору на загальну суму 3309053,00 грн. в т.ч. ПДВ, а саме:

1) Додаток (Специфікація) №1 від 10.03.2017, відповідно до якого ціна товару складає еквівалент 53788,33 дол.США, що за курсом (міжбанк) на банківський день, що передував даті підписання специфікації, становила суму 1446368,00 грн., оплата товару здійснюється на умовах:

- 20% ціни товару попередня оплата (еквівалент 10575,66 дол.США, що відповідає 289273,60 грн.) оплата в термін до 06.03.2017;

- 40% ціни товару (еквівалент 21515,33 дол.США, що відповідає 578547,20 грн.) оплата в термін до 30.08.2017;

- 40% ціни товару (еквівалент 21515,33 дол.США, що відповідає 578547,20 грн.) оплата в термін до 30.10.2017.

2) Додаток (Специфікація) №2 від 10.03.2017, відповідно до якого ціна товару складає еквівалент 68862,03 дол. США, що за курсом (міжбанк) на банківський день, що передував даті підписання специфікації, становила суму 1851700,00 грн., оплата товару здійснюється на умовах:

- 20% ціни товару попередня оплата (еквівалент 13772,41 дол.США, що відповідає 370340,00 грн.) оплата в термін до 06.03.2017;

- 40% ціни товару (еквівалент 27544,81 дол.США, що відповідає 740680,00 грн.) оплата в термін до 30.08.2017;

- 40% ціни товару (еквівалент 27544,81 дол.США, що відповідає 740680,00 грн.) оплата в термін до 30.10.2017.

3) Додаток (Специфікація) №3 від 29.03.2017, відповідно до якого ціна товару складає еквівалент 405,35 дол.США, що за курсом (міжбанк) на банківський день, що передував даті підписання специфікації, становила суму 10985,00 грн., оплата товару здійснюється на умовах:

- 20% ціни товару попередня оплата (еквівалент 81,07 дол.США, що відповідає 2197,00 грн.) оплата в термін до 30.03.2017;

- 40% ціни товару (еквівалент 162,14 дол.США, що відповідає 4394,00 грн.) оплата в термін до 30.08.2017;

- 40% ціни товару (еквівалент 162,14 дол.США, що відповідає 4394,00 грн.) оплата в термін до 30.10.2017.

На підставі вищевказаних Додатків (Специфікацій) №№1-3 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 3309053,00 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с.20-25), а саме:

- видаткова накладна №Пд000146 від 17.03.2017 на суму 281966,00 грн.;

- видаткова накладна №Пд000147 від 17.03.2017 на суму 721180,00 грн.;

- видаткова накладна №Пд000135 від 20.03.2017 на суму 1851700,00 грн.;

- випадкова накладна №Пд000159 від 27.03.2017 на суму 443222,00 грн.;

- видаткова накладна №Пд000121 від 07.04.2017 на суму 1900,00 грн.;

- видаткова накладна №Пд000260 від 14.04.2017 на суму 9085,00 грн.

Додатки (Специфікації) та видаткові накладні підписано та скріплено печатками сторін.

Факт отримання товару на вище зазначену суму відповідачем не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено часткове перерахування коштів за поставлений товар позивачем у розмірі 853621,20 грн., що підтверджується: платіжним дорученням №1118 від 20.11.2017 на суму 223621,20 грн., квитанцією №28 від 24.11.2017 на суму 10000,00 грн., платіжним дорученням №1157 від 27.11.2017 на суму 30000,00 грн., квитанцією №44 від 28.11.2017 на суму 10000,00 грн., квитанцією №43 від 29.11.2017 суму 10000,00 грн., платіжне доручення №1167 від 30.11.2017 на суму 20000,00 грн., платіжним дорученням №1172 від 01.12.2017 на суму 50000,00 грн., платіжним дорученням №1202 від 13.12.2017 на суму 500000,00 грн. та банківськими виписками по рахунку позивача.

Однак, свої зобовязання за Договором №Пд100317/01 в частині оплати решти грошових коштів за поставлений йому товар на загальну суму 1793521,20 грн.(2647142,40 грн. - 853621,20 грн.), відповідач належним чином не здійснив.

Відповідачем вказані обставини не заперечені та не спростовані.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На день розгляду справи відповідач не надав суду доказів погашення залишку боргу за поставлений йому товар у сумі 1793521,20 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення боргу по оплаті за поставлений товар в сумі 1793521,20 грн. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.3. Договору №Пд100317/01 керуючись положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди, що у випадку прострочення покупцем платежу, сплата якого передбачена відповідно до умов цього договору, покупець на вимогу продавця сплачує останньому 30 (тридцять) відсотків річних від простроченої суми. Прострочена сума визначається ціною товару (її частиною), яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем вимоги або позову до суду щодо сплати покупцем 30 (тридцяти) відсотків річних від простроченої суми, ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, сума несплаченої ціни товару (її частини), для розрахунку відсотків річних, визначається відповідно до 5.4. договору.

На підставі вказаної норми та п.5.3. Договору №Пд100317/01, позивач просить стягнути з відповідача 30% річних в сумі 111886,65 грн. за період з 31.08.2017 по 20.11.2017.

Відповідач стосовно розрахунку позивача 30% річних заперечень не надав.

Суд, перевіривши розрахунок 30% річних, наданий позивачем, дійшов наступних висновків.

При нарахуванні 30% річних позивачем не були враховані приписи п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, за якими день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань, річних та пені, та здійснено нарахування 30% річних у тому числі у день фактичної оплати відповідачем заборгованості 20.11.2017.

Судом розмір 30% річних нарахованих за період з 31.08.2017 по 20.11.2017 уточнено виходячи з наступного.

Оскільки, позивачем при нарахуванні річних було включено у період нарахування день фактичної оплати, суд здійснив перерахунок 30% річних за період з 30.08.2017 по 19.11.2017 без врахування днів фактичної оплати відповідачем заборгованості за поставлений йому товар за допомогою Інформаційно-пошукової системи Законодавство, який становить 109877,05 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню підлягають 30% річних у загальній сумі 109877,05 грн.

В частині стягнення 30% річних у сумі 2009,60 грн. слід відмовити.

Що стосується клопотання відповідача в частині зменшення стягуваних з нього річних, то клопотання в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки, зменшення розміру річних не передбачено ч.3 ст.551 ЦК України, ст.625 ЦК України та п.3 ч.1 ст.83 ГПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.2 Договору №Пд100317/01 сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Сума простроченого платежу визначається ціною товару (її частиною), яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем вимоги або позову до суду щодо сплати покупцем пені, ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, сума несплаченої ціни товару (її частини), для розрахунку пені, визначається відповідно до п.5.4. Договору.

Згідно п.5.5 Договору №Пд100317/01 сторони домовились, що згідно п.6 ст.232 ГКУ позовна давність до вимог про сплату (стягнення) штрафних санкцій (пені), нарахованих відповідно до умов цього договору, становить три роки. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за цим договором припиняється через 3 роки з моменту виникнення прострочення.

Позивачем нарахований відповідачу штраф у розмірі 25% від простроченої заборгованості, що становить 661785,60 грн. та пеню в сумі 96585,73 грн. за період з 31.08.2017 по 20.11.2017.

Перевіривши розрахунок штрафу, не заперечений відповідачем, судом встановлено, що розрахунок здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Суд, перевіривши розрахунок пені нарахованої за період з 31.08.2017 по 20.11.2017 вважає його таким, що має бути уточнений, виходячи з наступного.

У звязку з тим, що позивачем при нарахуванні пені не було враховано приписи п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань та здійснено нарахування пені у тому числі у день фактичної оплати відповідачем заборгованості 20.11.2017. Суд здійснив перерахунок пені за період з 31.08.2017 по 19.11.2017, тобто без врахування дня фактичної оплати відповідачем заборгованості за поставлений йому товар за допомогою Інформаційно-пошукової системи Законодавство, який становить 91564,20 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню підлягає пеня у загальній сумі 91564,20 грн.

В частині стягнення пені у сумі 5021,53 грн. слід відмовити.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього 30% річних та штрафу, посилаючись на тяжке фінансове становище підприємства. В підтвердження своєї позиції відповідач надав Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) ДП Племрепродуктор Степове за 9 місяців 2017 року, з якого вбачається, що збиток підприємства за цей період склав 672 тис.грн., що на 1063 тис. більше, ніж за аналогічний період в минулому році. Матеріальні затрати склали 15668 тис. грн., що на 1837 тис. більше у порівнянні з аналогічним періодом минулого року. Витрати на оплату праці склали 7165 тис. грн., відрахування на соціальні заходи збільшилися до 1933 тис. грн., що на 1386 та 667 тис. грн. відповідно більше в порівнянні з аналогічним періодом 2016 року. Це пов'язано збільшенням податкового навантаження, зростання вдвічі мінімальної заробітної плати, значним зростанням цін на енергоносії тощо.

Також відповідачем надано суду в підтвердження незадовільного майнового стану ДП Племрепродуктор Степове довідку №491 від 12.12.2017, що свідчить що станом на 12.12.2017 на розрахункових рахунках: №1414 залишок коштів складає 18847,62 грн. та №8314 70,86 грн. та довідку №492 від 12.12.2017 з якої вбачається, що на балансі відповідача утримуються відповідно до переліку обєкти соціальної сфери, витрати на їх утримання за період до з 2016 року та 11 місяців 2017 року складають 4939 тис. грн.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Судом взято до уваги, що заборгованість відповідачем частково погашена, при цьому, із незначним порушенням строків, тобто відповідач в добровільному порядку намагається повністю усунути порушення; фінансовий стан відповідача свідчить про наявність реальної загрози банкрутства підприємства, оскільки збитки підприємства за 9 місяців 2017 року склали 672 тис. грн., що на 1063 тис. більше, ніж за аналогічний період в минулому році, що свідчить про стрімке погіршення фінансової ситуації.

За вказаних обставин, стягнення з відповідача пені та штрафу у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання, особливо враховуючи ступінь вини відповідача; не доведення позивачем понесення ним збитків або інших негативних наслідків внаслідок прострочення відповідачем виконання зобовязань по договору тощо.

Нарахування та стягнення з відповідача частини штрафних санкцій (пені, штрафу) та 30% річних у достатній мірі компенсує позивачу негативні наслідки повязані з порушенням відповідачем умов Договору №Пд100317/01.

Крім того, судом взято до уваги, що застосування такого правового наслідку, як нарахування неустойки (пені, штрафу), спрямовано на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не є засобом збагачення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний випадок є винятковим і за умови існування обєктивних підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних пені та штрафу на 70%, що відповідно становитиме: 27469,26 грн. пені (91564,20 70%) та 198535,68 грн. штрафу (661785,60 70%).

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак, без урахування зменшення судом суми пені та штрафу в порядку п.3 ч.1 ст.83 ГПК України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 821, п.3 ч.1 ст.83, ст.ст.84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Племрепродуктор Степове, 57107, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с.Степове (п/р №1414 в АТ «Райффайзен Банк «Аваль», МФО 380805, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Украгроком, юр. адреса: 02660, м.Київ, вул.Бориспільська, буд.7; пошт. адреса: 03039, м.Київ, вул.Голосіївська, буд.7, корп.2, оф.5/1 (п/р №9982 в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, код ЄДРПОУ 30530,20 грн. основного боргу, 27469,26 грн. пені, 109877,05 грн. - 30% річних, 198535,68 грн. штрафу та 39851,22 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.85 ГПК України

та підписано суддею 19 грудня 2017 року.

Суддя М.В.Мавродієва