ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 Справа №917/284/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної екологічної інспекції в Полтавській області,

вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36000

до Товариства з додатковою відповідальністю "Лічмаш-Прилад",

вул. Радянська, 182/2, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500

про стягнення 70 802,39 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція в Полтавській області звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Лічмаш-Прилад" про стягнення 70 802,39 грн. збитків, завданих державі внаслідок засмічення земель відходами.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02.06.2016 позовні вимоги Державної екологічної інспекції в Полтавській області задоволено в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 скасовано рішення першої інстанції та прийнято нове, яким у задоволенні вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.07.2017 скасовано рішення господарського суду Полтавської області від 02.06.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.08.2016, а справу №917/284/16 направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

В результаті автоматичного розподілу справ між суддями, справу передано до розгляду судді Кульбако М.М. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2017).

Ухвалою суду від 03.08.2017 вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.08.2017.

23.08.2017 відповідачем подано письмові пояснення з урахуванням правових позиції викладених у постановах Вищого господарського суду України (вх. №10448).

Від Державної екологічної інспекції в Полтавській області надійшли пояснення в яких стверджує, що жодних заперечень щодо фактів, викладених у акті обстеження (видів відходів та належності території відповідачу), головним інженером ОСОБА_3 здійснено не було, акт обстеження підписаний без зауважень (вх. №1344).

23.10.2017 відповідачем подано додаткові документи (вх. №12839), які долучені до матеріалів справи.

Також Державною екологічною інспекцією в Полтавській області подано письмові пояснення щодо заперечень відповідача (вх. №13364 від 01.11.2017).

В судовому засіданні 07.11.2017 представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення вимог заперечив.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не встановлено. Суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що постановою Лубенської міжрайонної прокуратури від 05.06.2015 було доручено начальнику Державної екологічної інспекції в Полтавській області призначити проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, зокрема, законодавства про використання та охорону земель, про охорону атмосферного повітря, про поводження з відходами, а також вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів у діяльності ТДВ "Лічмаш Прилад" (а.с. 87-88 том 1).

Наказом Державної екологічної інспекції в Полтавській області №56/04-03 від 09.06.2015 "Щодо проведення позапланового заходу (перевірки) ТДВ "Лічмаш-Прилад"" (а.с. 89 том 1) було визначено склад позапланової перевірки.

В період з 10.06.2015 по 23.06.2015 Державною екологічною інспекцією в Полтавській області (позивач) при здійсненні позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТДВ "Лічмаш-Прилад" (відповідач) виявлено засмічення відповідачем земель відходами за адресою: м. Лубни, вул. Радянська, 128/2, про що був складений акт обстеження засміченої земельної ділянки №56/01-01-14/01 від 10.06.2015.

Даним актом зафіксовано засмічення земельної ділянки відходами, а саме: зіпсовані пакувальні пластмасові матеріали, відпрацьовані чи забруднені (код 7730.3.1.02); вироби з деревини зіпсовані (код 4510.13.06); тара дерев'яна некондиційна (код 2000.3.1.07); сучки, гілки, верхів'я дерев (код 0201.2.1.03), згідно Державного класифікатора відходів ДК 005 - 96. Відходи розміщені на відкритому ґрунті трьома окремими плямами (площа першої становить S1 = 4,14 м2, об'єм - Vl= 4,968 м3; площа другої становить S2 = 5,28 м2, об'єм - V2 = 2,112 м3; площа третьої становить S3 = 16,5 м2, об'єм - V3 = 24,75 м3).

Під час перевірки посадовій особі, а саме головному спеціалісту, відповідачем представлено Декларацію про утворення відходів у 2014, у відповідності до якої відходи згідно Державного класифікатора відходів ДК005-S6 належать до 4 класу небезпеки.

Зазначений акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №56/01-01-14 був підписаний генеральним директором Товариства з додатковою відповідальністю "Лічмаш-Прилад" ОСОБА_2 з викладом своїх заперечень та з посиланням на те, що акт буде оскаржено у встановленому порядку.

За вказане порушення у відповідності до постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.06.2015 №02-05-09-22 посадова особа підприємства відповідача була притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення "Порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення" у вигляді штрафу в сумі 867,00 грн. Вказаний штраф було сплачено, про що свідчить наявна у матеріалах справи квитанція від 08.07.2015 (а.с. 21 том 1).

Державною екологічною інспекцією в Полтавській області за даним фактом, згідно з ОСОБА_4 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 №171 (далі - Методика), здійснено розрахунок розміру збитків внаслідок засмічення земель, який становить 70 802,39 грн.

ОСОБА_4 встановлюється порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб'єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 17.09.2015 №41/02-08 з викладеним у ній розрахунком щодо відшкодування заподіяних державі збитків (а.с. 22-23 том 1).

Однак вказані збитки відповідачем не були відшкодовані, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель; забезпечувати захист земель від забруднення і засмічення; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відходи" відходи - це будь-які речовини, матеріали та предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

У відповідності до п. з) статті 17 Закону України "Про відходи" суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про відходи" на кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів). Такі місця зберігання або видалення відходів визначаються органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного законодавства .

Також нормою цієї статті забороняються змішування відходів, для утилізації яких існує відповідна технологія та несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно - заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Як свідчать матеріали справи, а саме зазначено в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №56/01-01-14, який не був оскаржений відповідачем, під час перевірки головним спеціалістом було виявлено змішування відходів, а саме відходи картону, що утворились при діяльності ТДВ "Лічмаш-Прилад" змішані з комунальними відходами.

Нормою статті 46 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що підприємства, установи та організації, а також громадяни, діяльність яких пов'язана з накопиченням відходів, зобов'язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об'єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення.

Відповідно до ч. 2 статті 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

В пункті 2 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 171 від 27.10.1997 (далі - Методика) містяться визначення терміну «засмічення земель». Зокрема, засмічення земель - це наявність на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів.

Відповідач в порушення наведених вище норм чинного законодавства, допустив засмічення земельної ділянки за адресою м. Лубни, вул. Радянська, 128/2, яка перебувала в користуванні відповідача, відходами, а саме: матеріали пакувальні пластмасові зіпсовані, відпрацьовані чи забруднені (код 7730.3.1.02); вироби з деревини зіпсовані (код 4510.13.06); тара дерев'яна некондиційна (код 2000.3.1.07); сучки, гілки, верхів'я дерев (код 0201.2.1.03), згідно Державного класифікатор відходів ДК 005 - 96. Відходи розміщені на відкритому ґрунті трьома окремими плямами (площа першої становить S1 = 4,14 м2, об'єм - Vl= 4,968 м3; площа другої становить S2 = 5,28 м2, об'єм - V2 = 2,112 м3; площа третьої становить S3 = 16,5 м2, об'єм - V3 = 24,75 м3), що підтверджується актом перевірки №56/01-01-14 та не спростовано відповідачем.

Статтею 153 Господарського кодексу України встановлений обов'язок суб'єктів господарювання здійснювати заходи щодо своєчасного відтворення і запобігання псуванню, забрудненню, засміченню та виснаженню природних ресурсів, не допускати зниження їх якості у процесі господарювання; відшкодовувати збитки, завдані ним власникам або первинним користувачам природних ресурсів.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини четвертої статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частина перша статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачає, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

В силу вимог статті 43 Закону України "Про відходи" підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

При цьому, статтею 42 Закону України "Про відходи" встановлено, що особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальності, зокрема за самовільне розміщення чи видалення відходів.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно встановити наявність таких умов, як: неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) законних інтересів іншої особи.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Згідно з пунктом 1.6 Роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища", вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Під час натурного обстеження земельної ділянки за участю державного інспектора та головного інженера відповідача ОСОБА_3 встановлено її засмічення відходами, що зафіксовано актом обстеження засміченої земельної ділянки від 10.06.2015 № 56/01-01-14/01. Окремо плями засмічення були відмічені названими посадовими особами на завіреній відповідачем копії плану земельної ділянки, яка перебуває в оренді Товариства.

Інспекцією під час перевірки території земельної ділянки було встановлено і зафіксовано знаходження на кожній із плям засмічення сторонніх предметів і матеріалів, а саме: матеріалів пакувальних пластмасових зіпсованих, відпрацьованих чи забруднених; виробів з деревини зіпсованих; тара дерев'яна некондиційна; сучки, гілки, верхів'я дерев. Вказані відходи були змішані. При цьому виключно відходи матеріалів пакувальних пластмасових зіпсованих, відпрацьованих чи забруднених окремо не виявлялися.

Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок шкоди від засмічення по трьох земельних ділянках.

Відповідно до п. 5.2. ОСОБА_4, основою розрахунків розміру шкоди від засмічення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка засмічена.

Так, пунктом 5.6. ОСОБА_4 встановлено що довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що зазнала засмічення, надають територіальні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до листа Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області від 22.07.2015 вих. №19-1602-0,5-2824/2-15 (а.с. 19 том 1), земельна ділянка, відносно якої проведено перевірку станом на 01.07.2015 перебувала в оренді ТДВ "Лічмаш-Прилад", відноситься до земель промисловості з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, нормативна грошова оцінка, якої складає 12942979,28грн. (вартість за 1 кв. м. - 261,94 грн.).

Відтак, Держекоінспекція в Полтавській області під час розрахунку розміру шкоди діяла в межах та у спосіб визначених діючим законодавством.

Стосовно посилання відповідача на те, що земельні ділянки, на яких згідно з актом №56/01-01-14 було виявлено засмічення, не знаходяться в орендному користуванні відповідача, суд зазначає наступне;

В обгрунтування своєї позиції щодо земельних ділянок, відповідач посилається на те, що земельні ділянки, відносно якої проводилась перевірка, частково не перебуває в користуванні відповідача , надавши на підтвердження своїх доводів копії документів, зокрема копію листа №07/68 від 10.03.2010; викопіювання з плану земель м. Лубни із відображенням частини земельної ділянки, яка знаходиться в оренді товариства площею 0,6073 га, передбаченої для вилучення та передачі до земель запасу Лубенської міської ради від 07.05.2010 з ситуаційним планом земельної ділянки, передбаченої для вилучення та передачі до земель запасу Лубенської міської ради; акт встановлення меж земельної ділянки від 22.07.2010 (з урахуванням вилученої земельної ділянки площею 0,6073 га) загальною площею 5,2507 га, що залишилась в оренді ТДВ "Лічмаш-Прилад"; договір оренди землі від 08.09.2010 з урахуванням вилученої земельної ділянки площею 0,6073 га на загальну площу 5,2507 га; кадастровий план земельної ділянки, переданої в оренду ТДВ "Лічмаш-Прилад" станом на 08.08.2016, виконаним на вимогу відповідача ТОВ "Інвентземсервіс".

Суд зазначає, що право користування земельною ділянкою на умовах оренди посвідчується договором оренди, укладеним на підставі відповідного рішення розпорядника (власника) земельної ділянки, зареєстрованим у встановленому порядку.

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка, відносно якої проводилась перевірка та на якій виявлено засмічення, вибула з користування відповідача, оскільки викопіювання, акти встановлення меж земельної ділянки, ситуаційні плани не можуть вважатися документами, які підтверджують вилучення частини земельної ділянки у відповідача.

Посилання відповідача спростовуються також даними, що містяться в листі Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області від 22.07.2015 вих. №19-1602-0,5-2824/2-15 (а.с. 19 том 1), земельна ділянка, відносно якої проведено перевірку станом на 01.07.2015 перебувала в оренді ТДВ "Лічмаш-Прилад", відноситься до земель промисловості з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а також наданим відповідачем під час проведення перевірки планом земельної ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність всіх елементів правопорушення, що має наслідком відповідальність у вигляді стягнення збитків, а відтак свідчить про правомірність та обґрунтованість позовних вимог. Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення збитків заподіяних державі внаслідок засмічення земельної ділянки в розмірі 70 802,39 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Лічмаш-Прилад" (вул. Радянська, 128/2, м. Лубни, Полтавська обл., 37500, ідентифікаційний код 14307311) 70 802,39 грн. збитків, завданих державі і перерахувати їх на: р/р 0011, УДКСУ у м. Лубни , , МФО 831019 для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Лічмаш-Прилад" (вул. Радянська, 128/2, м. Лубни, Полтавська обл., 37500, ідентифікаційний код 1430731 1) на користь Державної екологічної інспекції в Полтавській області (вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36039; ідентифікаційний код 38019348) - 1378 грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.