ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р.Справа № 922/3963/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Явірське", с. Явірське
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю від 21.09.2017 (після перерви не з'явився)

відповідача - ОСОБА_3 за довіреністю № 32-20-14-39103/0/19-16 від 22.12.2016

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Явірське" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про зобовязання Головне управління Держгеокадастру у Харківській області укласти додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі від 17.12.2012 року, зареєстрованих за номерами №03244, №03245, №03246, №03247, №03248, №03249, №03250.

Ухвалою суду від 28 листопада 2017 року було порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 13 грудня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Також, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що просить зобов'язати укласти додаткові угоди про поновлення договорів оренди саме в тій редакції, яка направлялася до відповідача з відповідними заявами.

Таким чином, суд продовжує розгляд справи з урахуванням цих пояснень.

Представник відповідача проти позову заперечував.

В судовому засіданні, яке розпочалося 13 грудня 2017 року було оголошено перерву до 14 грудня 2017 року в порядку, передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача, після перерви, в судове засідання не з'явився.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву (вх. № 41931 від 14.12.2017), який долучено судом до матеріалів справи.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, на підставі розпорядженням голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 29.12.2007 № 813 було передано в оренду ПП Явірське для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, про що між Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області та ПП "Явірське" були укладені договори оренди землі від 17.12.2012 року, зареєстрованих за номерами №03244, №03245, №03246, №03247, №03248, №03249 та №03250.

Згідно з розділом Строк дії договору, вказані договори укладено до 29.12.2017 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до ч.4 статті 122 Земельного кодексу України та із 01.01.2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України (в діючій редакції) та Положення про Головне управління передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб в межах Харківської області.

Як вбачається з матеріалів справи, та що не було спростовано відповідачем у встановленому законом порядку, Приватним підприємством «Явірське» (Позивач) були подані до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (Відповідач) заяви відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» про поновлення договорів оренди землі від 17.12.2012 року, зареєстрованих за номерами №03244, №03245, №03246, №03247, №03248, №03249, №03250.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Матеріалами справи підтверджується, що до заяв Позивачем були додані усі документи, передбачені ст. 33 Закону України «Про оренду землі», включаючи проекти додаткових угод.

При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо відсутності текстів таких додаткових угод, оскільки, самим відповідачем були надані ці проекти до свого відзиву.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідач надав позивачу лист від 24.10.2017 р. №19-20-14-15104/19-17, з якого не вбачається в чому саме полягають заперечення та неможливість поновлення спірних договорів, крім того, відповідач не вказав на невідповідність заяв чинному Законодавству України або на недостатність, неналежність доданих до заяви документів. Відповідач не надав суду доказів здійснення будь - яких дій щодо узгодження з позивачем істотних умов додаткових угод, в тому числі й щодо розміру орендної плати.

Суд зазначає, що права наймача, встановлені статтею 777 Цивільного кодексу України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

Переважне право орендаря (наймача) може бути реалізоване лише тоді, коли орендодавцю стало відомо про намір орендаря реалізувати своє право за встановленою законом процедурою. В даному випадку відправлення орендарем заяв з додатковими угодами орендодавцю є діями, які підтверджують, що орендодавець був обізнаний у намірах орендаря скористатися своїм переважним правом.

Такої позиції дотримується й ВСУ у справі №6-2539цс16 від 06.09.2017.

Крім того, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати своє переважне право.

У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Отже, враховуючи, що відповідачем не спростовано того, що орендар належно виконує свої обовязки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, до своїх заяв орендар додав проекти додаткових угод, суд вбачає наявність підстав для застосування частини першої, статті 33 цього Закону для визнання за орендарем переважного права на поновлення договорів оренди землі від 17.12.2012 року, зареєстрованих за номерами №03244, №03245, №03246, №03247, №03248, №03249, №03250,

Відповідно до ч. 11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Відповідно до ч. 1 ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області укласти додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі від 17.12.2012 року, зареєстрованих за номерами №03244, №03245, №03246, №03247, №03248, №03249, №03250.

Повне рішення складено 19.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_1