ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р.Справа № 922/3674/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Талино", м. Харків
до 1) Фізичної особи-підприємця Войтенко Валентини Миколаївни, смт. Ковяги, Валківський р.-н, Харківська обл.; , 2) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир", с. Слобода-Межирівська, Вінницька обл.
про стягнення 256497,58 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Федоряка Н.Ф. (довіреність б/н від 08.09.2017 р.);

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Талино", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Войтенко Валентини Миколаївни, смт. Ковяги, Валківський р.-н, Харківська обл. (далі за текстом - 1-й відповідач) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир", с. Слобода-Межирівська, Вінницька обл. (далі за текстом - 2-й відповідач) грошові кошти у зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання за договором поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р. у сумі 256497,58 грн., з яких:

23183,55 грн. інфляційних збитків;

57814,03 грн. 36% річних;

175500,00 грн. штрафу.

Позов обґрунтовано з посиланням на прострочення виконання 1-м відповідачем умов договору поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р. щодо оплати отриманого товару та 2-м відповідачем умов договору поруки № П-29/06 від 29.06.2016 р., згідно з умовами якого 2-й відповідач поручився перед позивачем за виконання 1-м відповідачем умов договору поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.11.2017 р. зазначену позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.11.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.11.2017 р. розгляд справи відкладено на 11.12.2017 р.

В процесі розгляду справи відповідачі відзиву на позов не надали.

На судове засідання 11.12.2017 р. прибув представник позивача, який підтримує вимоги, викладені в позовній заяві, та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі на судове засідання 11.12.2017 р. своїх уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили, вимоги ухвал господарського суду Харківської області від 01.11.2017 р. та від 27.11.2017 р. не виконали, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи, про що свідчать долучені до матеріалів справи зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 25-26).

Враховуючи викладене, а також те, що неявка на судове засідання представників відповідачів не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 29.06.2016 р. між позивачем, як постачальником, та 1-м відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки засобів захисту рослин № 29/06 (далі за текстом - договір; а. с. 15-16), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність у зумовлено даним договором строки засоби захисту рослин, що надалі іменується - «товар», а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та своєчасно оплатити його.

Асортимент, ціна за одиницю товару, кількість, загальна вартість товару - зазначаються видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного договору (розділ 1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору загальна ціна договору складається з суми вартості товару (його партій), що поставляється згідно всіх видаткових накладних до договору, протягом термін його дії.

Розділом 3 договору передбачено, що розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України (гривня) у безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника.

Оплата за поставлений товар проводиться покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.

Датою оплати товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Виконання обов'язку покупця з оплати товару може забезпечуватися договорами застави, договорами поруки, іншими видами забезпечення зобов'язання, у тому числі шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог.

Повна оплата поставленого товару повинна бути здійснена покупцем не пізніше 31.10.2016 р. (остаточна дата розрахунку).

Відповідно до п. п. 4.1 договору, постачальник поставляє товар, який зазначається у видаткових накладних на умовах, зазначених цим договором.

Згідно з п. 6.1 договору, у разі невиконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що при порушенні термінів оплати по цьому договору, покупець сплачує постачальнику:

- пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми боргу за кожен день прострочення;

- при порушенні термінів оплати більш 10-ти (десяти) календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% від суми поставленого товару.

Згідно з п. 6.5. договору, в разі невиконання покупцем зобов'язання щодо оплати отриманого товару, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості 36% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Згідно з п. 6.6. договору, сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов'язань за цим договором здійснюється без обмеження строку, та відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України застосовується загальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу, процентів).

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та належним чином, здійснивши поставки відповідачу товару на загальну суму 175500,00 грн. за видатковою накладною № РН-0000029 від 01.07.2016 р.

Однак, 1-й відповідач свої зобов'язання за договором щодо вчасної та повної оплати заборгованості за отриманий товар не виконав.

Крім того, як свідчать матеріали справи, 29.06.2016 р. між позивачем, як кредитором, та 2-м відповідачем, як поручителем, укладено договір поруки № П-29/06 до договору поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р. (а. с. 17-18; далі за текстом - договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання боржником зобов'язань щодо здійснення останнім розрахунку та можливих штрафних санкцій за договором поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р., укладеного між кредитором та боржником, а також інших витрат кредитора, визначених в п. 2. ст. 2 цього договору, що пов'язані з захистом свого порушеного права у разі невиконання та/або неналежного виконання боржником обов'язків за договором послуг (далі за текстом - зобов'язання, забезпечені порукою) (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1.2 договору поруки, порукою забезпечується виконання боржником наступних зобов'язань: сплата СТОВ «Мир» штрафних санкцій у розмірі, передбаченому п. п. 6.2, 6.5 договору поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р. та інших витрат кредитора, що пов'язані з захистом свого порушеного права у разі невиконання/неналежного виконання боржником обов'язків за договором послуг, а саме витрат кредитора на оплату судових витрат, послуг адвокатів у розмірі, встановленому відповідним рішенням суду.

За умовами п. п. 3.1.1-3.1.2 ст. 3 договору поруки поручитель зобов'язаний протягом трьох робочих днів, від дати отримання письмової вимоги кредитора про невиконання/неналежне виконання СТОВ «Мир» будь-якого з зобов'язань, забезпечених порукою, та необхідності виконання таких зобов'язань поручителем, а також документи, які підтверджують факт невиконання/неналежного виконання СТОВ «Мир» зобов'язань, забезпечених порукою, виконати невиконані/неналежно виконані СТОВ «Мир» зобов'язання, забезпечені порукою, шляхом перерахування несвоєчасно сплаченої суми боргу та/або штрафних санкцій, інших витрат кредитора, пов'язаних із захистом свого порушеного права на рахунок останнього, вказаний у цьому договорі в розділі «Реквізити сторін» або в письмовій вимозі кредитора.

У випадку невиконання СТОВ «Мир» зобов'язань, забезпечених порукою, нести відповідальність перед кредитором як солідарні та/або кожен окремо (за вибором кредитора).

В зв'язку з такою несплатою 1-м відповідачем вартості отриманого товару за договором поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р., позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до 1-го відповідача, як покупця за договором, та до 2-го відповідача, як поручителя згідно з умовами договору поруки № П-29/06 від 29.06.2016 р. в межах справи № 922/1698/17.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.07.2017 р. по справі № 922/1698/17 позов задоволено частково; стягнуто солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність "Мир" та Фізичної особи-підприємця Войтенко Валентини Миколаївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Талино" 175500,00 грн. - основного боргу та 20307,08 грн. пені.

Зазначене рішення в передбаченому законом порядку набрало законної сили.

Разом з тим, в зв'язку з простроченням 1-м відповідачем своїх зобов'язань з оплати товару, позивач на підставі п. п. 6.2, 6.5 договору поставки та відповідних вимог чинного законодавства України додатково нарахував відповідачу 175500,00 грн. штрафу, 23183,55 грн. інфляційних збитків та 57814,03 грн. 36% річних.

Обставини щодо стягнення в судовому порядку зазначених нарахувань солідарно з 1-го відповідача, як покупця за договором поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р., та з 2-го відповідача, як поручителя згідно з умовами договору поруки № П-29/06 від 29.06.2016 р. стали підставами для звернення

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема, зазначено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд констатує, що 1-й відповідач прострочив виконання своїх зобов'язань за договором поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р., оскільки в передбачений договором строк не сплатив вартість отриманого від позивача товару.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Як вже зазначено вище, п. п. 6.2 договору передбачено відповідальність відповідача у випадку прострочення оплати товару більше ніж на 10 днів у вигляді штрафу у розмірі 100% від суми поставленого товару.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки 1-й відповідач прострочив виконання своїх зобов'язань з оплати більше ніж на 10 днів, що в тому числі підтверджується висновками, викладеними у судовому рішенні від 03.07.2017 р. по справі № 922/1698/17, суд визнає дії позивача про нарахування відповідачу штрафу у розмірі 100% від вартості поставки, а саме, в сумі 175500 грн. правомірними.

Таким чином, в межах даного судового рішення підлягає стягненню штраф в сумі 175500 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надає право позивачу на нарахування інфляційних та 36% річних, оскільки такий розмір річних встановлений п. 6.5 договору, що не суперечить зазначеним положенням Закону.

Як свідчать матеріали справи, з посиланням на зазначені умови договору та положення Закону, позивач нарахував 1-му відповідачу інфляційні та 36% річних за період прострочення з 01.11.2016 р. по 30.09.2017 р.

Перевіривши відповідний розрахунок, суд зазначає про його часткову арифметичну невірність.

Здійснивши відповідний розрахунок суд приходить до висновку що за зазначений період прострочення належать до сплати інфляційні в сумі 23184,54 грн. та 36% річних в сумі 57785,18 грн.

Оскільки формування позовних вимог є диспозитивним правом сторони, суд зазначає, що в межах даного судового рішення підлягають стягненню інфляційні в сумі 23183,55 грн., як про це просить позивач в заявленому позові, та 23184,54 грн. та 36% річних.

В решті позову про стягнення річних слід відмовити в зв'язку з безпідставністю їх нарахування до стягнення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оскільки 2-й відповідач згідно з умовами договору поруки поручився перед позивачем за виконання 1-м відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки в т.ч. щодо сплати 1-м відповідачем штрафних санкцій у розмірі, передбаченому п. п. 6.2, 6.5 договору поставки засобів захисту рослин № 29/06 від 29.06.2016 р., тоді як матеріалами даної справи підтверджено факт прострочення 1-м відповідачем виконання своїх зобов'язань за зазначеним договором та правомірність дій позивача щодо нарахування в зв'язку з таким простроченням інфляційних, річних та штрафу, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо солідарного стягнення з 1-го та 2-го відповідачів 23183,55 грн. інфляційних, 57785,18 грн. 36% річних, та 175500 грн. штрафу.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 ГПК України у випадку часткового задоволення позову витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує роз'яснення Вищого господарського суду викладені у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", згідно з якими якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до ч. 7 ст. 84 ГПК України, якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

За таких обставин, з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1923,51 грн.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 32-34, 43, 44, 49, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність "Мир" (адреса: 23122, Вінницька обл., Жмеринський р.-н, с. Слобода-Межирівська, вул. Центральна, 1; ) та Фізичної особи-підприємця Войтенко Валентини Миколаївни (16.07.1963 р. н., паспорт серії ММ № 390482, виданий Валківським РВ УМВС України в Харківській області 16.12.1999 р.; адреса: АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Талино" (адреса: 61066, м. Харків, вул. Продольна, буд. № 4, корп. А-2, кімн. 28; ):

175500,00 грн. штрафу;

23183,55 грн. інфляційних;

57785,18 грн. 36% річних;

В решті позову відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність "Мир" (адреса: 23122, Вінницька область, Жмеринський район, с. Слобода-Межирівська, вул. Центральна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Талино" (адреса: 61066, м. Харків, вул. Продольна, буд. № 4, корп. А-2, кімн. 28; ) 1923,51 грн. судового збору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Войтенко Валентини Миколаївни (16.07.1963 р. н., паспорт серії ММ № 390482, виданий Валківським РВ УМВС України в Харківській області 16.12.1999 р.; адреса: АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Талино" (адреса: 61066, м. Харків, вул. Продольна, буд. № 4, корп. А-2, кімн. 28; ) 1923,51 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.12.2017 р.

Суддя О.І. Байбак