КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа№ 910/9651/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

За участі представників:

від позивача: Волощенко В.І. - адвокат

від відповідача: Лисенко О.П. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року у справі № 910/9651/17 (суддя: Турчин С.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола

до Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк»

про стягнення 227947,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Біргін Ерол звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» 216 608,00 грн., з яких: 191 034,86 грн. - суми безпідставно стягнутих грошових коштів, 9965,22 грн. - пені,7739,80 грн. - інфляційних втрат, 1868,48 грн. - 3% річних, 6000,00 грн. - збитків (витрат на проведення почеркознавчого дослідження).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на безпідставність списання банком з рахунку позивача, Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола, грошових коштів у сумі 191034,86 грн. в рахунок погашення заборгованості фізичної особи Біргіна Ерола за кредитним договором №63-598/08-КФ від 26.08.2008, оскільки жодних розпоряджень на списання зазначених коштів з рахунку позивач не надавав, Загальних умов надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності з умовами про договірне списання не підписував.

Рішенням Господарського суду міста Києва 31.08.2017 року у справі № 910/9651/17 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ПАТ «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на користь Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола 191034,86 грн. - суму безпідставно стягнутих грошових коштів, 16497,04 грн. - пені, 11322,63 грн. - інфляційних втрат, 3093,19 грн. - 3% річних.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Вест Файненс Енд Кредит Банк» звернулося до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року у справі № 910/9651/17 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення було ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та з невідповідністю висновків обставинам справи, що є підставою для скасування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.10.2017.

Представник позивача 25.10.2017 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

25.10.2017 в судовому засіданні оголошено перерву на 08.11.2017.

06.11.2017 представником позивача подано додаткові письмові пояснення по справі, а також додано судову практику.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.11.2017 у зв'язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка входять до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, на підставі розпорядження № 09-53/4405/17 від 08.11.2017 для розгляду справи № 910/9651/17 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Іоннікової І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Іоннікової І.А., Тищенко А.І. та призначено до розгляду на 12.12.2017.

Представники сторін у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву та письмових пояснень, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

06.06.2016 між Публічним акціонерним товариством «Вест Файненс Енд Кредит Банк» та фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності Біргіном Еролом укладено договір банківського рахунку № 5903, згідно з яким на умовах цього договору банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті та здійснює його розрахунково-касове обслуговування і надає пов'язані з цим послуги.

Відповідно до п. 7 договору (Розділу 2 «Загальні умови надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності»), підписанням цього договору клієнт доручає та уповноважує банк, в порядку договірного списання, утримувати плату за виконані банком операції, надані послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню та відшкодовувати витрати банку, понесені ним при здійсненні розрахунково-касового обслуговування клієнта, а також здійснювати списання іншої заборгованості, яка може виникнути у клієнта перед банком, в національній та/або іноземній валютах, в сумі, необхідній для сплати послуг та/або відшкодування витрат банку, або списання помилково перерахованих клієнту коштів.

16.02.2017 згідно із платіжним дорученням №8928 від 16.02.2017 відповідачем було списано з рахунку № НОМЕР_2 Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола, відкритого відповідно до договору банківського рахунку № 5903 від 06.06.2016 грошові кошти у розмірі 191034,86 грн. з призначенням платежу: списання коштів на підставі п. 7 договору банківського рахунку №5903 від 06.06.2016 для погашення простроченої заборгованості Біргін Ерола (НОМЕР_1) по кредитному договору № 63-598/08-КФ від 26.08.2008.

20.02.2016 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення безпідставно списаних з рахунку Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола коштів.

Оскільки відповідач не повернув позивачу списаних з його рахунку коштів у сумі 191034,86 грн., позивачем у судовому порядку заявлено про стягнення з відповідача вказану суму грошових коштів.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на безпідставність списання банком з рахунку позивача фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола грошових коштів у сумі 191034,86 грн. в рахунок погашення заборгованості фізичної особи Біргіна Ерола за кредитним договором №63-598/08-КФ від 26.08.2008.

Як зазначено позивачем, за договором банківського рахунку Фізичної особи - підприємця Біргіна Ерола №5903 від 06.06.2016, не передбачено договірного списання для погашення заборгованості за кредитними договорами фізичної особи громадянина Туреччини Біргіна Ерола, будь-яких додаткових угод, довіреностей на списання грошових коштів позивачем укладено не було.

Позивач стверджує, що жодних розпоряджень на списання зазначених коштів з рахунку позивач не надавав, загальних умов надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, в тому числі щодо умов про договірне списання не підписував та не отримував оригіналу договору про відкриття банківського рахунку, про що свідчить відсутність другого підпису на першій сторінці договору банківського рахунку №5903 від 06.06.2016 у графі «другий примірник договору (Розділ 1 та Розділ 2) отримав..»

В підтвердження обставин наведених у позові, позивачем до позову додано висновок за №2234 від 24.05.2017 почеркознавчого дослідження підписів від імені Біргіна Ерола складений за результатами дослідження проведеного експертом Київської незалежної судово-експертної установи Кривошеїною О.П., відповідно до якого встановлено, що підписи, зображення яких містяться під текстом кожного аркуша наданої на дослідження електрофотокопії «Загальних умов надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності» (розділ 2) від 06.06.2016 виконані не Біргіном Еролом, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису Біргіна Ерола.

У зв'язку із проведенням вказаного почеркознавчого дослідження позивачем на рахунок Київської незалежної судово-експертної установи сплачено 6000,00 грн., в підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію квитанції №0.0.768075059.2. З урахуванням наведеного позивачем заявлено до стягнення 6 000,00 грн. - збитків, що становлять суму витрат на проведення почеркознавчого дослідження.

На підставі абз. 2 п. п. 32.3.2. п. 32.3 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» позивачем заявлено до стягнення 16497,04 грн. пені нараховану за період з 16.02.2017 по 31.08.2017.

Згідно із ст. 625 ЦК України позивачем, також нараховані та заявлені до стягнення інфляційні втрати у розмірі 11322,63 грн. та 3 % річних у розмірі 3093,19 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем укладено договір банківського рахунку № 5903 від 06.06.2016, відповідно до умов якого банк відкриває позивачу поточний рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті, здійснює його розрахунково-касове обслуговування та надає пов'язані з цим послуги.

Копія договору банківського рахунку № 5903 від 06.06.2016 міститься в матеріалах справи. На кожній сторінці вказаного договору містяться підписи від імені позивача.

Згідно із умовами договору банківського рахунку № 5903 від 06.06.2016 даний договір складається із двох розділів: Розділ 1 «Загальні умови банківського рахунку» та Розділ 2 «Загальні умови надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності», які нерозривно пов'язані між собою та нерозривно функціонують як єдиний документ. Використання в подальшому в тексті терміну «договір» означає Розділ 1 та Розділ 2 в сукупності.

У відповідності до п. 3 договору банківського рахунку № 5903 від 06.06.2016 (розділ 1), даний договір підписується сторонами шляхом підписання та скріплення печатками сторін (за наявності печатки у клієнта) цього аркушу розділу 1, інші аркуші не потребують окремого (додаткового) підписання сторонами та є чинними для обох сторін. Підпис клієнта (позивача) на цьому аркуші договору свідчить про те, що він у письмовій формі ознайомлений з загальними умовами надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та з тарифами банку, що діють у банку, які клієнту роз'яснені та з якими він погоджується у повному обсязі.

Отже, сторонами погоджено те, що загальні умови надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності (розділ 2) договору банківського рахунку № 5903 від 06.06.2016 не потребують окремого (додаткового) підписання сторонами, а умови даного договору є чинними для обох сторін.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заперечення позивача щодо підпису на загальних умовах надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності (розділ 2) не відповідають дійсним обставинам справи.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

У пункті 2 постанови Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» роз'яснено, що не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву «висновок судового експерта» або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

З огляду на зазначене, наданий позивачем висновок почеркознавчого дослідження підписів від імені Біргіна Ерола за №2234 від 24.05.2017 складений експертом Київської незалежної судово-експертної установи Кривошеїною О.П., правомірно відхилено судом, оскільки вказаний висновок складено на замовлення представника позивача, а особа, яка проводила дослідження та складала висновок, не попереджалась про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Частиною 1 статті 1067 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Статтею 1071 Цивільного кодексу України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III від 05.04.2001 визначено, що списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно із п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платником визначається особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Стаття 26.1. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Згідно із п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

В пункті 7 договору (Розділу 2 «Загальні умови надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності») сторони погодили, що підписанням цього договору клієнт доручає та уповноважує банк, в порядку договірного списання, утримувати плату за виконані банком операції, надані послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню та відшкодовувати витрати банку, понесені ним при здійсненні розрахунково-касового обслуговування клієнта, а також здійснювати списання іншої заборгованості, яка може виникнути у клієнта перед банком, в національній та/або іноземній валютах, в сумі, необхідній для сплати послуг та/або відшкодування витрат банку, або списання помилково перерахованих клієнту коштів.

Як підтверджено матеріалами справи, 16.02.2017 згідно із платіжним дорученням №8928 від 16.02.2017 відповідачем було списано з рахунку № НОМЕР_2 Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола, відкритого відповідно до договору банківського рахунку №5903 від 06.06.2016 грошові кошти у розмірі 191034,86 грн. з призначенням платежу: списання коштів на підставі п. 7 договору банківського рахунку №5903 від 06.06.2016 для погашення простроченої заборгованості Біргіна Ерола (НОМЕР_1) по кредитному договору № 63-598/08-КФ від 26.08.2008.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2008 між Закритим акціонерним товариством «Вест Файненс Енд Кредит Банк» (відповідач у справі) та Біргіном Еролом було укладено кредитний договір № 63-598/08-КФ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 169 540,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2013 по справі №2610/29580/2012 встановлено порушення Біргіном Еролом зобов'язань за кредитним договором № 63-598/08-КФ від 26.08.2008 та вирішено стягнути з Біргіна Ерола (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» заборгованість у розмірі 149228,22 грн.

Згідно із постановою державного виконавця державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 11.04.2016, виконавчий лист №2610/29580/2012 виданий 12.09.2013 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з Біргіна Ерола (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» заборгованості у розмірі 149228,22 грн. та 1492,28 грн. судового збору, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», було повернуто стягувачу.

З наведеного вбачається, що кредитний договір №63-598/08-КФ від 26.08.2008, заборгованість за яким списано з рахунку позивача, був укладений з фізичною особою Біргіном Еролом.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Згідно із ч. 1 ст. 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статті 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

В пункті 7 договору банківського рахунку (Розділу 2 «Загальні умови надання банківських послуг - відкриття та ведення поточних рахунків фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності») передбачено право договірного списання з рахунку клієнта.

За зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, фізична особа - підприємець відповідає усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (ст. 52 Цивільного кодексу України). Таким чином, законодавством не встановлюється різниці між майном фізичної особи та майном фізичної особи-підприємця. Тобто, майно набувається фізичною особою незалежно від того, зареєстровано статус підприємця такою особою, чи ні.

Учасниками цивільних відносин та суб'єктами права власності є фізичні особи (частина перша ст. 2 та частина перша ст. 318 Цивільного кодексу України).

Статтею 2 Господарського кодексу України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, у свою чергу суб'єктами господарювання згідно зі ст. 55 Господарського кодексу України є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (п. 1 ст. 320 Цивільного кодексу України). Незалежно від того, який статус у подальшому фізична особа обере для себе, у тому числі у разі прийняття рішення про здійснення будь-якої діяльності (підприємницької або незалежної професійної), суб'єктом права власності виступає саме фізична особа, а не підприємець.

Не передбачено і законодавчих підстав вважати майно, що знаходиться у приватній власності фізичної особи, основними засобами суб'єкта господарювання, якщо такий громадянин зареєструється підприємцем. Використання власного майна для здійснення, зокрема, підприємницької діяльності є одним із напрямів розпорядження майном фізичної особи, (така ж правова позиція викладена в Листі Державної фіскальної служби України від 08.09.2015 р. N 8523/В/99-99-17-02-02-14).

Відповідно до роз'яснень Міністерства Юстиції України від 14.01.2011 «Статус фізичної особи - підприємця: проблеми застосування законодавства» визначено наступну позицію у підходах до статусу майна фізичної особи-підприємця: «Враховуючи наведене, слід відмітити, що чинне законодавство не виділяє такого суб'єкт права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Отже, суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь - якого майна (в том/ числі й грошових коштів), крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності».

Під час здійснення господарської діяльності фізичні особи - підприємці реалізують свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та обов'язків. При цьому решта прав та обов'язків фізичної особи, що становлять її правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення нею господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної дієздатності, передбаченої Цивільним кодексом України, та регулюються ним. Останнє випливає зі змісту ч. З ст. 45 ГК України, відповідно до якої щодо громадян положення цього кодексу поширюються на ту частину їх діяльності, яка за своїм характером є підприємницькою. Тобто, законодавством чітко визначено, що фізична особа є фізичною особою, при цьому вона може займатися особистою та/або підприємницькою діяльністю.

Згідно з п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного Банку України № 22 від 21.01.2004, власник рахунку в банку - особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

Отже, виходячи з викладеного вище, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що грошові кошти, які знаходились на рахунку НОМЕР_2 належали Бергін Еролу на праві приватної власності саме як фізичної особи.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого);3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2013 по справі №2610/29580/2012 встановлено порушення Біргіном Ерола зобов'язань за кредитним договором № 63-598/08-КФ від 26.08.2008 та вирішено стягнути з Біргіна Ерола (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» заборгованість у розмірі 149228,22 грн.

Рішення про стягнення вказаних коштів, ні у добровільному порядку, ні виконавчою службою у примусовому порядку виконано не було, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами.

Натомість, 16.02.2017 згідно із платіжним дорученням №8928 від 16.02.2017 відповідачем було списано з рахунку № НОМЕР_2 Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола, відкритого відповідно до договору банківського рахунку №5903 від 06.06.2016 грошові кошти у розмірі 191034,86 грн. з призначенням платежу: списання коштів на підставі п. 7 договору банківського рахунку №5903 від 06.06.2016 для погашення простроченої заборгованості Біргіна Ерола (НОМЕР_1) по кредитному договору № 63-598/08-КФ від 26.08.2008.

З наведеного вбачається, що списання було здійснено на виконання дійсного зобов'язання Біргіна Ерола, а тому посилання позивача на безпідставність набуття відповідачем вказаних коштів судом відхиляється як необґрунтоване.

Тому, в даному випадку, немає підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до даних правовідносин, оскільки відсутня така основна умова як набуття коштів без достатньої правової підстави (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06.07.2016 у справі № 910/174/16).

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення як 191 034,86 грн. - суми безпідставно стягнутих грошових коштів, так і похідних від неї вимог про стягнення 16497,04 грн. - пені, 11322,63 грн. - інфляційних втрат, 3093,19 грн. - 3 % річних, 6 000,00 грн. - збитків (витрат на проведення почеркознавчого дослідження).

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року у справі № 910/9651/17 підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року у справі № 910/9651/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Біргіна Ерола (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» (01030, м. Київ, вулиця Леонтовича, будинок 4, літера А, А1, ідентифікаційний код 34575675) 3 662,14 грн. (три тисячі шістсот шістдесят дві грн. 14 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

6. Матеріали справи № 910/9651/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова