КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа№ 925/686/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

представники учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Пічугіна Ігоря Вячеславовича на ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.10.2017 року

у справі № 925/686/13 (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий

фонд України"

до Селянського (фермерського) господарства „Аграрій"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.10.2017 року у справі № 925/686/13 задоволено заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пічугіна І.В. від 22.09.2017 року № 01-21/65 (вх. суду № 20392/17 від 25.09.2017 року), задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пічугіна І.В. від 12.10.2017 року вх. суду № 21946/17 та відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора банкрута Пічугіна І.В. від 22.09.207 року № 01-21/66 про пропорційне стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів боржника.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, арбітражний керуючий Пічугін І.В. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.10.2017 року в частині відмови у задоволенні клопотання від 22.09.2017 року № 01-21/66 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлене клопотання про покладення обов'язку оплати послуг ліквідатора на всіх виявлених кредиторів у справі пропорційно визнаним кредиторським вимогам.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів вказану апеляційну скаргу у справі № 925/686/13 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Пантелієнка В.О., Сотнікова С.В.

Ухвалою суду від 13.11.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пічугіна І.В. у справі № 925/686/13 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.11.2017 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих через відділ документального забезпечення суду запереченнях та відзиві на апеляційну скаргу ПАТ „Промінвестбанк" та Вінницький державний аграрний університет відповідно просять залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 12.10.2017 року - без змін.

Судове засідання, призначене на 28.11.2017 року, не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді Остапенка О.М. на лікарняному.

Після виходу головуючого судді Остапенка О.М. з лікарняного ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року розгляд справи призначено на 12.12.2017 року.

Арбітражний керуючий Пічугін І.В. в судове засідання не з'явився, надіславши до початку судового засідання клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши заявлене скаржником клопотання про відкладення розгляду справи, зважаючи на обмежений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та відсутність можливості чергового відкладення розгляду справи у зв'язку із закінченням відповідних строків, враховуючи, що відкладення є правом суду, а не обов'язком, а також беручи до уваги те, що неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору, з метою безпідставного затягування розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання скаржника та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників учасників провадження у справі.

12.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги арбітражного керуючого Пічугіна І.В. слід відмовити, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.10.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Черкаської області перебуває справа № 925/686/13 про банкрутство С(ф)г „Аграрій", порушене ухвалою суду від 14.11.2013 року.

Постановою господарського суду Черкаської області від 05.06.2014 року боржника визнано банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Пічугіна І.В.

25.09.2017 року до господарського суду Черкаської області від ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пічугіна І.В. надійшла заява від 22.09.2017 року №01-21/65 про припинення повноважень ліквідатора банкрута та клопотання від 22.09.2017 року №01-21/66 про пропорційне стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів боржника.

12.10.2017 року ліквідатором також подано суду клопотання про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування його витрат.

За наслідками розгляду поданих арбітражним керуючим заяв і клопотань ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.10.2017 року заяву ліквідатора від 22.09.2017 року №01-21/65 задоволено та звільнено арбітражного керуючого Пічугіна І.В від виконання повноважень ліквідатора банкрута, задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пічугіна І.В. від 12.10.2017 року вх. суду № 21946/17 та затверджено погоджений (схвалений) комітетом кредиторів (протоколи №6 від 25.05.2016 року та №7 від 08.09.2017 року) звіт ліквідатора про нарахування грошової винагороди і здійснення витрат на суму 143183,66 грн., а також відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора банкрута від 22.09.207 року № 01-21/66 про пропорційне стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів боржника.

Арбітражний керуючий з даною ухвалою суду не погодився в частині відмови у задоволенні клопотання про пропорційне стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів боржника та в апеляційній скарзі вказує, що надання послуг арбітражного керуючого, як незалежного суб'єкта професійної діяльності, відбувається на платній основі, відтак, за його твердженням, відшкодування витрат понесених ним під час здійснення повноважень за умови відсутності майна у боржника і відповідно до ст. 115 Закону про банкрутство покладається на кредиторів пропорційно визнаним вимогам.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, з огляду на наступне.

Як було встановлено вище, провадження у даній справі про банкрутство боржники порушено ухвалою суду від.14.11.2013 року. Постановою суду від 05.06.2014 року боржника визнано банкрутом, ліквідатором банкрута призначено Пічугіна І.В. 22.09.2017 року останнім подано до суду клопотання про припинення його повноважень як ліквідатора банкрута у зв'язку з відсутністю можливості подальшого фінансування ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) може бути звільнений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора за його заявою.

Таким чином, оскільки арбітражним керуючим Пічугіним І.В. подано заяву про припинення його повноважень у відповідності до вимог законодавства, судом першої інстанції правомірно задоволено вказане клопотання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 98 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно положень ст. 115 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 вказаного закону грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.

Згідно ч. 7 ст. 115 Закону про банкрутство звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

З аналізу вище зазначених норм чинного законодавства можна зробити висновок, що звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів, а звіт за підсумками судових процедур (розпорядження майном, санації, ліквідації) - затверджений господарським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколом зборів комітету кредиторів боржника № 6 від 25.05.2016 року схвалено звіт ліквідатора про нарахування винагороди останньому за період з 06.06.2014 року по 30.05.2016 року у сумі 60 686,10 грн. та погоджено звіт ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пічугіна В.І. про витрати арбітражного керуючого за період процедури банкрутства (станом на 24.05.2016 року) у сумі 6 375,60 грн., в т.ч. за період з 22.11.2015 року по 24.05.2016 року у сумі 1 545,76 грн.

Протоколом зборів комітету кредиторів боржника № 7 від 08.09.2017 року схвалено звіт ліквідатора про нарахування винагороди останньому за період з 01.06.2016 року по 31.08.2017 року у сумі 72 089,05 грн. та погоджено звіт ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пічугіна В.І. про витрати арбітражного керуючого за період процедури банкрутства з 25.05.2016 року по 31.08.2017 року у сумі 4 032,93 грн.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства та рішення комітету кредиторів, здійснивши перерахунок заявлених до затвердження сум, заявлене ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Пічугіним І.В. клопотання від 12.10.2017 року вх. суду №21946/17 про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування його витрат місцевим господарським судом також правомірно задоволено, оскільки розрахунок сум грошової винагороди ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пічугіна І.В. у розмірі 132 775,13 грн. та відшкодування його витрат у розмірі 10 408,53 грн., а всього на суму 143 183,66 грн. за період з 06.06.2014 року по 01.09.2017 року, є обґрунтованим і підтверджується розрахунком цих сум та пред'явленими первинними бухгалтерськими документами, а також погоджений (схвалений) рішеннями комітету кредиторів (протоколи № 6 від 25.05.2016 року та № 7 від 08.09.2017 року).

Щодо клопотання від 22.09.2017 року №01-21/66 (вх.суду №20425/17 від 25.09.2017) про пропорційне стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів боржника суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 Закону про банкрутство сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду (ч. 6 ст. 115 Закону про банкрутство).

Господарський суд має право зменшити розмір оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, комітетом кредиторів не створювався фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, що вбачається з протоколу зборів комітету кредиторів боржника № 7 від 08.09.2017 року, яким відмовлено у створенні фонду оплати винагороди і витрат арбітражного керуючого за рахунок відрахувань кредиторів.

Колегія суддів зауважує, що створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого є правом, а не обов'язком комітету кредиторів боржника

Таким чином, діючими нормами інших джерел для оплати грошової винагороди арбітражного керуючого законодавством не передбачено, як і не передбачено стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з кредиторів.

Статтею 45 Закону про банкрутство визначено, що витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому; відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута задовольняються у першу чергу.

Відповідно ж до ст.6 і 19 Конституції України: державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вказаних вище обставин, апеляційний господарський суд вважає, що клопотання арбітражного керуючого про покладення обов'язку зі сплати його грошової винагороди і витрат на кредиторів правомірно залишено судом першої інстанції без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що арбітражний керуючий не позбавлений права на звернення до суду із заявою про включення його вимог до першої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

Враховуючи викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.10.2017 року у даній справі прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 8 Закону про банкрутство у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, наведений перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, є вичерпним.

В інших випадках (при оскарженні інших судових рішень, прийнятих у справі про банкрутство, але не передбачених нормами частини 3 статті 8 Закону про банкрутство) касаційне оскарження таких судових рішень в касаційному порядку та здійснення касаційного провадження не допускається.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому положення частини третьої статті 8 Закону про банкрутство слід розуміти як такі, що встановлюють деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, що полягають, зокрема, у завершенні розгляду питання про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому за виконання ним своїх обов'язків у справі, а також про відшкодування сум грошової винагороди арбітражному керуючому із завершенням апеляційного провадження. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі № 903/33/15 та від 27.01.2016 року у справі № 922/4908/13).

За таких обставин, постанова Київського апеляційного господарського суду є остаточною та не підлягає оскарженню до Вищого господарського суду України.

Керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Пічугіна Ігоря Вячеславовича на ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.10.2017 року у справі № 925/686/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 12.10.2017 року у справі № 925/686/13 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 925/686/13 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

В.О. Пантелієнко