РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017Справа №910/18588/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення 14 241,00 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 14 241,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну ТОВ «Уніфер» (яке є страхувальником позивача) завдано матеріальної шкоди страхувальником відповідача, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 14 241,00 грн. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1 600,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 22.11.2017 року.

16.11.2017 року через канцелярію Господарського суду м. Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшли документи по справі.

20.11.2017 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду у супровідному листі до яких викладено прохання про розгляд справи без участі його представника.

22.11.2017 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду (заява №11/16759 від 16.11.2017 року), а також клопотання про витребування доказів та відкладення розгляду справи (вих.№3077 від 21.11.2017 року).

У судове засідання 22.11.2017 року представники позивача та відповідача не з'явилися.

Розглянувши подане відповідачем клопотання (вих.№3077 від 21.11.2017 року), суд дійшов до висновку, що клопотання відповідача в частині витребування доказів не підлягає задоволенню у зв'язку з його необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2017 року відкладено розгляд справи на 05.12.2017 року.

В судове засідання 05.12.2017 року представники позивача та відповідача не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 27.10.2017 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 05.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2016 року між ТОВ «Уніфер» (далі по тексту - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2201-16-00161 (далі за текстом - Договір), за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «Форд», державний номер НОМЕР_1 (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2017 року близько 16 год. 10 хв. біля будинку №17 учбове містечко ХНАУ в с. Докучаєвське Харківського району, Харківської області сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб та транспортний засіб марки «Ford Transit» державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, у результаті чого застрахованому транспортному засобу завдано пошкодження.

Відповідно до Страхового акту №ПССКА-5983 від 08.08.2017 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 14 241,00 грн. (копія страхового акту в матеріалах справи).

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (копія заяви в матеріалах справи), позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові (зазначені документи містяться в матеріалах справи) у розмірі 14 241,00 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Майнова шкода, завдана страхувальникові позивача відшкодована позивачем відповідно до умов Договору, однак постановою Харківського районного суду Харківської області (суддя Панас Н.Л.) від 21.08.2017 року справа №635/4114/17 винним у ДТП визнано ОСОБА_1

Відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (власник транспортного засобу марки «Ford Transit» державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 під час скоєння ДТП) на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (далі по тексту - відповідач) відповідно до Полісу серія АК №2165252, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що страховик (позивач) виконав своє грошове зобов'язання та сплатив страхове відшкодування в розмірі 18 910,22 грн., що підтверджується платіжним дорученнями №15579 від 08.08.2017 року (належним чином завірена копія платіжного доручення міститься в матеріалах справи).

Відповідно до Полісу АК №2165252 ліміт відповідальності відповідача: за шкоду по життю та здоров'ю 200 000,00 грн., за шкоду по майну 100 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Верховним судом України у листі від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» висловлено правову позицію, згідно якої визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено фактичну (реальну) суму завданих збитків застрахованому транспортному засобу в розмірі 14 241,00 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 14 241,00 грн. (страхового відшкодування в порядку регресу) нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 119; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРОВА ІВАНА, будинок 32-А; ) 14 241 (чотирнадцять тисяч двісті сорок одну) грн. 00 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 19.12.2017 року.