РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2017 р. Справа № 902/548/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Левчук І.О.

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.11.17р. у справі №902/548/17 (гол.суддя Матвійчук В.В., суддя Банасько О.О., суддя Нешик О.С.)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" (вул.Леніна, 1, с.Сальник, Іллінецький район, Вінницька область, 22732)

до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул.Келецька, буд.63, м.Вінниця, 21027)

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 обласна державна адміністрація (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21000)

про визнання додаткової угоди укладеною, -

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреністьб/н від 29.05.2017р.) (в режимі відеоконференції);

від відповідача - ОСОБА_3 (довіреність №06-14/57 від 20.09.2017р.) (в режимі відеоконференції);

від третьої особи: ОСОБА_4 (довіреність №06-14/57 від 20.09.2017р.)(в режимі відеоконференції);

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Славутич" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просить визнати укладеною додаткову угоду отриману відповідачем 22.06.2016р. згідно опису прийнятих документів реєстраційний номер Р-53-05-29, в редакції Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич", щодо поновлення дії договору оренди від 07.06.2011р.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 02.06.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/548/17.

31.07.2017р. до господарського суду Вінницької області від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній конкретизує позовні вимоги та викладає пункт другий резолютивної частини в редакції наведеній в заяві. Судом зазначену заяву розцінено як заяву про зміну предмету позову, та ухвалою від 31.07.2017р. прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 16.11.17р. у справі №902/548/17 виключено ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію (вул.Соборна, 70, м. Вінниця, 21000), як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у справі №902/548/16. Залучено ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію (вул.Соборна,70, м.Вінниця, 21000) в якості другого відповідача. Матеріали справи №902/548/17 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 обласної державної адміністрації про визнання додаткової угоди укладеною - передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Славутич" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (т.3, арк.справи 3, 4).

В скарзі апелянт зазначає, що 07.06.2011р. головою Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області було прийняте розпорядження за №206, згідно якого було затверджено технічну документацію та вирішено поновити з СТОВ «Славутич» строком на пять років договір оренди земельних ділянок загальною площею 281,8486 га.

Зазначає, що згідно розробленої землевпорядною організацією технічної документації в оренду було передано 13 земельних ділянок загальною площею 281.8486 га. (91,3491 + 6,9514 + 1.8804 + 13,7106 + 28,3056 + 47,5642 + 9,8045 + 37,3470 + 15,5386 + 0,4592 + 7,1380 + 11,3588 + 10,4412).

Уже після підписання 07.06.2011р. договору оренди набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр» у звязку з чим усім 13 земельних ділянкам були присвоєні відповідні кадастрові номери.

Окрім того, усі земельні ділянки були внесені до Державного земельного кадастру, що підтверджується відповідними витягами з нього, які наявні у матеріалах справи.

Відповідно ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

З витягів з Держаного земельного кадастру про земельні ділянки вбачається, що усі земельні ділянки відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Жодного доказу, що передані в оренду земельні ділянки мають історико-культурне призначення матеріали справи не містять.

Також звертає увагу, що Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Славутич» на території Кальницької сільської ради орендуються земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 281.8486га.

Як вбачається з технічної документації в межах земельних ділянок, що орендуються, знаходяться історико-культурні землі несільськогосподарського призначення загальною площею 9,4384 га на яких розташовані памятки культурної спадщини, які не набули статусу пам'яток у розумінні відповідного закону.

Принципово важливим вважає те, що площа у 9,4384 га не входить у площу 281,8486 га, що обробляється СТОВ «Славутич». Більше того, між СТОВ «Славутич» та управлінням культури і мистецтв ОСОБА_1 обласної державної адміністрації 23.03.2017р. було укладено чотирнадцять охоронних договорів на памятки культурної спадщини.

ОСОБА_1 обласна державна адміністрація не порушувала та не могла порушити права СТОВ «Славутич», оскільки не є розпорядником орендованих земель сільськогосподарського призначення, а тому не може бути відповідачем у даній справі, а тим більше другим відповідачем.

Необгрунтоване та безпідставне залучення у якості другого відповідача ОСОБА_1 обласної державної адміністрації потягло за собою зміну підсудності спору, що за таких обставин також не може вважатись законною.

На підставі викладеного скаржник просить суд скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.11.2017р. у справі №902/548/17 та повернути дану справу до господарського суду Вінницької області для продовження розгляду

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.12.2017р. апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на "20" грудня 2017 р. о 14:45 год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

14.12.2017р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення по справі (т.2, арк.справи 10, 11).

Обласна державна адміністрація підтримує вимоги, заявлені в апеляційній скарзі сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Славутич», вважає ухвалу господарського суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що за договором від 07 червня 2011 року орендодавцем є Іллінецька районна державна адміністрація, орендарем - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич». Обласна державна адміністрація не є стороною договору оренди землі від 07 червня 2011 року та не наділена повноваженнями укладати додаткову угоду про поновлення договору оренди земельних ділянок на території Кальницької сільської ради Іллінецького району (за межами населеного пункту) загальною площею 281,8486 га, оскільки не укладала останнього.

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, згідно Державного земельного кадастру, як єдиної офіційної системи відомостей про земельні ділянки, їх цільове призначення, обмеження у використанні, спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тому вважає, що залучення ОСОБА_1 обласної державної адміністрації в якості другого відповідача є неможливим.

15.12.2017р. вступив в силу Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції (згідно Закону України від 3 жовтня 2017 року N2147-VIII).

Відповідно до п.9 Перехідних положень ГПК України, в редакції від 15.12.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 20.12.2017р. представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути дану справу до господарського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, такою, що винесена з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути дану справу до господарського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, пояснення, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:

07 червня 2011 року між Іллінецькою районною державною адміністрацією та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Славутич» було укладено договір оренди землі строком на 5 років з моменту його державної реєстрації, предметом якого є земельні ділянки сільськогосподарського та історико-культурного призначення, які знаходяться на території Кальницької сільської ради Іллінецького району (за межами населеного пункту) загальною площею 281,8486 га.

Згідно розробленої землевпорядною організацією технічної документації, в оренду було передано 13 земельних ділянок загальною площею 281,8486 га. (91,3491 + 6,9514 + 1.8804 + 13,7106 + 28,3056 + 47,5642 + 9,8045 + 37,3470 + 15,5386 + 0,4592 + 7,1380 + 11,3588 + 10,4412).

Згідно з інформацією, зазначеною у витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (т.1, арк.справи 23-58), у 2011 році 13 переданих в оренду земельних ділянок були зареєстровані в Державному земельному кадастрі. При цьому, земельні ділянки відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Таким чином, в Державному земельному кадастрі, як єдиній офіційній системі відомостей про земельні ділянки, їх цільове призначення, обмеження у використанні, визначено, що спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Щодо наявності на території Кальницької сільської ради памяток культурної спадщини, колегія суддів зазначає наступне.

Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Славутич» на території Кальницької сільської ради орендуються земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 281,8486га.

Як вбачається з технічної документації, в межах земельних ділянок, що орендуються, знаходяться історико-культурні землі несільськогосподарського призначення загальною площею 9,4384 га на яких розташовані памятки культурної спадщини, які не набули статусу пам'яток у розумінні відповідного Закону України "Про охорону культурної спадщини". При цьому, площа у 9,4384 га не входить у площу 281,8486 га, що обробляється СТОВ «Славутич».

Більше того, між СТОВ «Славутич» та Управлінням культури і мистецтв ОСОБА_1 обласної державної адміністрації 23.03.2017р. було укладено чотирнадцять охоронних договорів на памятки культурної спадщини (т.2, арк.справи 211-252).

Відповідно до положень ст.ст.34, 36 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали), обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи: матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішенні і спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на пояснення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, як на доказ історико-культурного призначення зазначених земельних ділянок.

Частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією із підстав для виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За договором від 07 червня 2011 року орендодавцем є Іллінецька районна державна адміністрація, орендарем - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич».

Звернення з повідомленням саме до головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та визначення його відповідачем, позивач у позовній заяві обґрунтовує тим, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012р. внесено зміни, зокрема, до ст.122 Земельного кодексу України, яка викладена у новій редакції, а саме: відповідно до частини 4 зазначеної статті повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать Центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам. На час закінчення строку дії Договору, згідно чинного Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.01.2015р. №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, а Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Обласна державна адміністрація не є стороною договору оренди землі від 07 червня 2011 року, оскільки не укладала останнього, та не наділена повноваженнями укладати додаткову угоду про поновлення договору оренди земельних ділянок на території Кальницької сільської ради Іллінецького району (за межами населеного пункту) загальною площею 281,8486 га.

Згідно приписів ст.21 ГПК України (в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали), позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким предявлено позовну вимогу.

Як встановлено ч.1 ст.24 ГПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново (ч.3).

Як вказано у п.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.

З огляду на предмет та підстави позову позивачем було вірно визначено відповідача у справі, а саме: Головне управління держгеокадастру у Вінницькій області.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо виключення з числа третіх осіб, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 обласної державної адміністрації та залучення ОСОБА_1 обласної державної адміністрації в якості другого відповідача.

В результаті помилковим є висновок суду, що справа не може бути розглянута господарським судом Вінницької області та підлягає передачі за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Отже, положення ст.16 ГПК України, п.20.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №10 (в редакціях, що діяли на момент постановлення оскаржуваної ухвали), не підлягають застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1,3 статті 74 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.280 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали господарського суду Вінницької області від 16.11.2017р. у справі №902/548/17 і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 275, 276, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.11.2017р. у справі №902/548/17 задоволити.

Скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.11.2017р. у справі №902/548/17.

Направити справу №902/548/17 для продовження розгляду до господарського суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.