ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.12.2017 Справа № 905/2299/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Експериментальне підприємство «Вуглемеханізація», м. Луганськ

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м.Білозерське, м. Добропілля, Донецька область

про стягнення 10 788 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю б/н від 30.10.2017р.;

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 07.12.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Експериментальне підприємство «Вуглемеханізація», м. Луганськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м.Білозерське, м. Добропілля, Донецька область, про стягнення 10 788 грн.

Ухвалою суду від 10.10.2017р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 24.10.2017р.

Ухвалою суду від 24.10.2017р. господарським судом Донецької області було відкладено розгляд справи на 16.11.2017р.

27.10.2017р. від відповідача через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надійшов відзив за вих.№01-1074 від 25.10.2017р. на позовну заяву, за змістом якого останній просить позовну заяву ТОВ «Експериментальне підприємство «Вуглемеханізація» та додані до неї документи залишити без розгляду на підставі невиконання позивачем вимог до позовної заяви, а саме п.2 ч.1 ст. 63 ГПК України.

03.11.2017р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області надійшов аналогічний за змістом відзив на позовну заяву за вих.№01-1074 від 25.10.2017р.

10.11.2017р. від відповідача через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надійшло клопотання за вих.№01-1121 від 10.11.2017р. про розгляд справи за наявними матеріалами без участі представника ТДВ «Шахта «Білозерська».

Представником позивача 16.11.2017р. подано клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 (пятнадцять) днів.

Ухвалою суду від 16.11.2017р., у звязку з задоволенням відповідного клопотання позивача, господарським судом Донецької області було продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 07.12.2017р.

07.12.2017р. від позивача через канцелярію господарського суду Донецької області надійшли письмові пояснення б/н від 07.12.2017р. стосовно обставин, викладених у наданому до суду відповідачем відзиві на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором постачання №3921-ШБ-УМТС від 09.02.2017р. щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого допустив заборгованість в заявленій до стягнення сумі. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 526, 692, 712 Цивільного кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 16.11.2017р. та 07.12.2017р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на поставлення товару за договором постачання №3921-ШБ-УМТС від 09.02.2017р. на адресу відповідача, невиконання останнім зобов'язання щодо оплати отриманого ним на підставі видаткової накладної товару, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідач, у свою чергу, про судові засідання 24.10.2017р., 16.11.2017р. та 07.12.2017р. був повідомлений належним чином, про що свідчать штампи поштових відправлень на зворотному боці відповідних ухвал та повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 17.10.2017р., 01.11.2017р. та 28.11.2017, однак у засідання суду представника не направив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

09.02.2017р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експериментальне підприємство «Вуглемеханізація» (постачальник) підписано договір постачання № 3921-ШБ-УМТС (далі Договір), за умовами та в порядку якого постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код згідно УКТ ВЕД/ГКПУ (далі-продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях, що є невідємними частинами договору, а покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, що йому постачається, відповідно до умов договору.

Відповідно до п.4.1. Договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або один товаросупроводжувальний документ.

Відповідно до п.4.7. Договору, датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, що надані постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена в залізничній накладній, що вказує про прибуття продукції на залізничну станцію призначення (в узгоджене місце поставки).

Пунктом 4.8. Договору передбачено, що зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки належної якості, комплектності, асортименті, кількості, в строки та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях до договору. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції.

Відповідно до п.4.9. Договору, право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції.

Згідно з п.5.1. Договору, загальна сума договору визначається загальною сумою специфікацій, що є невідємною частиною договору. У разі відхилення кількості фактично поставленої продукції від узгодженої до поставки кількості, загальна вартість договору змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, зазначеної у відповідних специфікаціях до Договору. Толеранс (відхилення по кількості) поставки продукції складає 15%, якщо інше не узгоджено сторонами у відповідних специфікаціях до договору. У будь-якому випадку загальна орієнтовна суму договору не повинна перевищувати 5 000 000, 00 грн. без ПДВ на дату укладання договору. Сума договору може бути збільшена шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди після отримання дозволу уповноваженого на те органу управління покупця.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що ціни на поставлену постачальником продукцію встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Відповідно до п.5.4. Договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за договором здійснюється покупцем в порядку та строки, узгоджені сторонами у відповідних специфікаціях, що є невідємною частиною договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Також розрахунки за договором здійснюються в інших формах, що не суперечать діючому законодавству.

Відповідно до п.7.5. Договору (в редакції, погодженій сторонами відповідно до протоколу узгодження рівнобіжностей від 09.02.2017р.), усі спори, що виникають між сторонами у звязку з виконанням договору або стосуються його змін, припинення, недійсності, підлягають розгляду в господарських судах відповідно з нормами матеріального та процесуального права України.

Відповідно до п.8.1. Договору, останній вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони прийшли до згоди, що у випадку належного виконаннями обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2017р. включно. У разі невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань за договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобовязань. У випадку укладання сторонами для виконання договору специфікації (-ій) до договору до закінчення строку дії Договору, встановленого в абзаці 1 п.8.1. договору, строки виконання зобовязань за якими виходять за межі строку дії договору, зазначеного в абзаці 1 п.8.1. договору, дія договору продовжується на строк виконання сторонами зобовязань за вказаними специфікаціями. Строк дії договору продовжується тільки відносно специфікацій, які укладені в порядку, зазначеному в даному пункті договору, та тільки на період виконання сторонами зобовязань за вказаними специфікаціями.

09.02.2017р. сторонами було підписано Специфікацію до договору поставки №3921-ШБ-УМТС, за умовами якої, постачальник має поставити покупцю Зєднувач УМ 1750.15 (номенклатурний номер 20037812) у кількості 10 шт., на загальну суму 10 788, 00 грн. з ПДВ, в строк до 30.05.2017р. Крім того, за умовами п.4 специфікації, сторони погодили, що розрахунки за продукцію, що поставляється за цією специфікацією, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 45 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформлених податкової накладної та документів, що передбачені умовами договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунка покупця.

Як встановлено судом, на виконання умов Специфікації від 09.02.2017р. Договору поставки №3921-ШБ-УМТС позивач поставив відповідачу товар (Зєднувачі УМ 1750.15) на загальну суму 10 788, 00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №РН-0000014 від 25.04.2017р. Також, в матеріалах справи наявний наряд на отримання ТМЦ №305 від 21.04.2017р., що підтверджує повноваження представника відповідача, на отримання товару від ТОВ «ЕП «Вуглемеханізація» та яким було підписано вищезазначену видаткову накладну.

Крім того, позивачем відповідачу для здійснення оплати за зазначеною видатковою накладною було виставлено рахунок-фактуру №УД-0016 від 24.04.2017р. на суму 10 788, 00 грн.

Отримання відповідачем товару, зазначеного у видатковій накладній, підтверджується його підписом та печаткою підприємства на зазначеній накладній.

Відповідачем жодних заперечень щодо отримання товару від позивача на підставі Договору, не надано.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір постачання №3921-ШБ-УМТС від 09.02.2017р., суд дійшов висновку, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобовязання з договору поставки, які регулюються нормами ст.712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України, в силу яких продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

У статті 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.4 Специфікації від 09.02.2017р. до Договору постачання №3921-ШБ-УМТС від 09.02.2017р., розрахунки за продукцію, що поставляється за цією специфікацією, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 45 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформлених податкової накладної та документів, що передбачені умовами договору.

В свою чергу, відповідно до п.4.7. Договору, датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, що надані постачальником.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу товар на загальну суму 10 788, 00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючий положення пункту п.4 Специфікації від 09.02.2017р. до Договору постачання №3921-ШБ-УМТС від 09.02.2017р., суд дійшов висновку, що граничним строком виконання зобовязання з оплати вартості товару, поставленого позивачем відповідно до видаткової накладної №РН-0000014 від 25.04.2017р. є 15.06.2017р.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов Договору, відповідач оплату за товар, поставлений згідно з вищезазначеною видатковою накладною, не здійснив.

Таким чином, станом на час розгляду справи заборгованість відповідача за отриманий товар становить 10 788 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав. Належних доказів погашення заборгованості станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за отриманий товар у розмірі 10 788 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиви на позовну заяву (за вих.№01-1074 від 25.10.2017р.), щодо необхідності залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «Експериментальне підприємство «Вуглемеханізація» та доданих до неї документів на підставі невиконання позивачем вимог до позовної заяви, а саме п.2 ч.1 ст. 63 ГПК України, господарський суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ст.63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, скороченим найменуванням позивача є - ТОВ «ЕВ «Вуглемеханізація», відповідача - ТДВ «Шахта «Білозерська».

Як вбачається з позовної заяви, позивачем в останній зазначено скорочені найменування сторін, що не заборонено чинним законодавством. Крім того, позивачем вірно вказані коди ЄДРПОУ сторін, а тому зазначення лише скорочених найменувань сторін у позовній заяві, жодним чином не може вплинути на можливість вірно ідентифікувати судом сторін. Таким чином, при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження по справі, господарський суд дійшов до висновку про відповідність останньої вимогам чинного законодавства.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України; ст.ст.193, 264-271 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (, місцезнаходження 85013, Донецька обл., м. Добропілля, м. Білозерське, вул. Строїтельна, буд. 17) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експериментальне підприємство «Вуглемеханізація» (, місцезнаходження 91047, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Оборонна, буд. 34-г) заборгованість за договором постачання №3921-ШБ-УМТС від 09.02.2017р. у розмірі 10 788 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1600 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 07.12.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2017 р.

Суддя Ю.С. Мельниченко