РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017№910/20948/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЙЛПРОДУКТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТОМ"

про стягнення 120 000,00 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Соковець І.О. - довіреність б/н від 07.11.2017;

від відповідача: не з'явився.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13 грудня 2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРОЙЛПРОДУКТ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТОМ" (далі - відповідач) про стягнення 120 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 03/10-16П від 03.10.2016 року в частині повернення наданої фінансової допомоги у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.2017 порушено провадження у справі № 910/20948/17, її розгляд призначено на 13.12.2017 року.

У судовому засіданні 13.12.2017 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду та усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 13.12.2017 року не з'явився, проте через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав відзив на позовну заяву, розгляд справи просив здійснювати без участі уповноваженого представника.

У поданому відзиві відповідач зазначив, що ним дійсно не було виконано своїх зобов'язань за Договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 03/10-16П від 03.10.2016 року, причиною чого стало скрутне фінансове становище відповідача.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Приватним акціонерним товариством "БЕСТОМ", (надалі - сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРОИЛПРОДУКТ" (надалі - сторона-1) було укладено Договір безвідсоткової поворотної допомоги № 03/10-16П (надалі - Договір) за умовами якого сторона-1 передає у власність стороні-2 грошові кошти (безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, далі - фінансова допомога) у розмірі, встановленому Договором, а сторона-2 зобов'язується повернути їх стороні-1 у зазначений п.4.1 Договору строк.

Згідно п. 2.1. Договору сума фінансової допомоги становить за даним договором 10 000 000 (десять мільйонів) грн. 00 коп. без ПДВ.

Відповідно п. 4.1. Договору строк повернення фінансової допомоги становить 6 (шість) календарних місяців з моменту підписання даного договору.

Поясненнями позивача, відповідача та наявною в матеріалах справи банківською випискою, стверджується факт надання позивачем фінансової допомоги (позики) відповідачу згідно Договору безвідсоткової поворотної допомоги № 03/10-16П від 03.10.2016 року на суму 10 000 000,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з надання позики відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з її повного повернення та на даний час має перед позивачем заборгованість у розмірі 5 700 900,00 грн., що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 02.11.2017 року.

Доказів сплати повернення суми позики в розмірі 5 700 900,00 грн. відповідачем суду не надано.

З урахуванням суми сплаченого судового збору, позивач просить стягнути з відповідача 120 000,00 грн.

Відповідач не заперечував проти наявної заборгованості (відзив на позов).

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Внаслідок укладення Договору безвідсоткової поворотної допомоги № 03/10-16П від 03.10.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем видано відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою, проте відповідачем не були повернуті грошові кошти у повному обсязі у передбачений Договором строк.

Суд зазначає, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення відповідачем позивачу грошових коштів за Договором у повному обсязі.

Отже, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору не здійснив повернення грошових коштів у встановлений строк у повному розмірі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 120 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТОМ" (03142, м. Київ, вулиця Василя Стуса, будинок 35-37, ідентифікаційний код 35235769) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЙЛПРОДУКТ" (04070, м. Київ, вулиця Боричів Тік, будинок 35-В, ідентифікаційний код 37036907) 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 1 800 (одну тисячу вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя М.Є. Літвінова