РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/17578/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд"

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про зобов'язання вчинити дії,

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Каракоця О.Р. за дов.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" передати позивачу оригінали кредитних договорів №4С13774Д від 03.12.2013, №4С13775Д від 04.12.2013, №4С13773И від 09.12.2013, №4С14334И від 03.11.2014 укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Салтіз", всіх договорів забезпечення зобов'язань ТОВ "Салтіз" за згаданими кредитними договорами та первинних документів, що підтверджують надання кредитних коштів ТОВ "Салтіз" та інших документів, які засвідчують обов'язок боржника перед банком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.10.2016 між ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк", як кредитором, та ТОВ "Боранд Трейд", як поручителем, укладений договір поруки № 4С13774Д/П, за яким позивач поручився перед відповідачем за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Салтіз" зобов'язань за кредитними договорами №4С13774Д від 03.12.2013, №4С13775Д від 04.12.2013, №4С13773И від 09.12.2013, №4С14334И від 03.11.2014, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору. Позивач повністю сплатив відповідачу суму боргу на загальну суму 583 041,05 грн. за кредитними договорами у відповідності з умовами укладеного договору поруки платіжними дорученнями №2341 від 21.10.2016, №2340 від 21.10.2016, №2339 від 21.11.2016, №2338 від 21.10.2016. Відсутність первинних документів не дає змоги позивачу звернутись до боржника з вимогою для погашення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17578/17 та призначено її до розгляду на 14.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 відкладено розгляд справи до 12.12.2017.

Позивач у судові засідання не з'являвся, представників не направляв, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження Позивача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд.9.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

На призначені судові засідання 14.11.2017р. та 12.12.2017р. представник позивача не з'являвся, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчить наявний у матеріалах справи оригінал поштового відправлення, з якого слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була вручена позивачу 10.11.2017р.

Отже, позивач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" (далі - позивач, поручитель) та Публічним акціонерним товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - відповідач, кредитор) укладено договір поруки № 4С13774Д/П (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1 договору поруки, предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Салтіз" (код за ) (далі - боржник) своїх зобов'язань за:

- кредитним договором від 03.12.2013 № 4С13774Д (далі - кредитний договір1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору 1;

- кредитним договором від 04.12.2013 № 4С13775Д (далі - кредитний договір2), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору 2;

- кредитним договором від 09.12.2013 № 4С13773И (далі - кредитний договір3), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору 3;

- кредитним договором від 03.11.2014 № 4С14334И (далі - кредитний договір4), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору 4;

Спір виник внаслідок того, що позивач як поручитель виконав обов'язок боржника за кредитним договором 1, а саме погасив боргу в сумі 96 814 653,35 грн., кредитним договором 2, а саме погасив боргу в сумі 477 174 909,43 грн., кредитним договором 3, а саме погасив боргу в сумі 4 493 505,59 грн., кредитним договором 4, а саме погасив боргу в сумі 4 558 412,68 грн., тому відповідач у відповідності до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України повинен вручити йому оригінали документів, які підтверджують права позивача як нового кредитора.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно платіжного доручення № 2338 від 21.10.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 96 814 653,35 грн. В рядку "призначення платежу" зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4С13774Д від 03.12.2013 згідно договору поруки №4С13774Д/П від 20.10.2016, платіжного доручення № 2339 від 21.10.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 477 174 909,43 грн. В рядку "призначення платежу" зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4С13775Д від 04.12.2013 згідно договору поруки №4С13774Д/П від 20.10.2016, платіжного доручення № 2340 від 21.10.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 4 493 505,59 грн. В рядку "призначення платежу" зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору №4С13773И від 09.12.2013 згідно договору поруки №4С13774Д/П від 20.10.2016, платіжного доручення № 2341 від 21.10.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 4 558 412,68 грн. В рядку "призначення платежу" зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору №4С14334И від 03.11.2014 згідно договору поруки №4С13774Д/П від 20.10.2016.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Стаття 469 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка одержала майно за рахунок іншої особи без достатньої підстави, встановленої законом або договором, зобов'язана повернути безпідставно придбане майно цій особі.

Відповідно до п. 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

З норм зобов'язального права, що містяться у розділі І книги п'ятої Цивільного кодексу України не випливає обов'язку відповідача передати позивачу оригінали документів.

Судом встановлено, що ані умовами договору поруки ані чинним законодавством України не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Слід зазначити, що позивачем не подано жодних доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.12.2017

СуддяІ.І. Борисенко