КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа№ 910/13356/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Рог О.В. - представник за довіреність № 225-КМГ-4001 від 20.11.2017;

від відповідача 1: Петровський В.В. - представник за довіреністю № 49 від 29.05.2015;

від відповідача 2: не з'явились;

від відповідача 3: не з'явились;

від прокуратури: Бондарчук І.П. - посвідчення № 026128 від 13.05.2014;

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2017

у справі № 910/13356/17 (суддя: Привалов А.І.)

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСКО-В"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалон Комерц Груп"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум Інвест"

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 3 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСКО-В" (надалі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалон Комерц Груп" (надалі - відповідач 2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум Інвест" (надалі - відповідач 3) про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення площею 264,70 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, укладеного між ТОВ «Преско-В» та ТОВ «Авалон Комерц Груп», посвідченого 29.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 8370;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.07.2015, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення (літ. А) площею 264,70 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, укладеного між ТОВ «Авалон Комерц Груп» та ТОВ «Аурум Інвест», посвідченого 25.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською I.A. та зареєстрований в реєстрі за № 823;

- зобов'язання ТОВ «Аурум Інвест» повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 507 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва (код ділянки 62:077:0108), привівши земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/13356/17 позовну вимогу прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення площею 264,70 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, укладеного між ТОВ "Преско-В" та ТОВ "Авалон Комерц Груп", посвідченого 29.12.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 8370 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, Заступник прокурора міста Києва 25.10.2017 (згідно відтиску штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 подану апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.12.2017.

08.12.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів від відповідача 1 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу у даній справі.

В судовому засідання 13.12.2017 прокурор апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду - скасувати та направити справи для розгляду до суду першої інстанції. Окрім цього подав письмові пояснення у даній справі, які були долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 13.12.2017 апеляційну скаргу прокурора у даній справі підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 13.12.2017 проти задоволення апеляційної скарги у даній справі заперечив, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники відповідача 2, 3 в судове засідання 13.12.2017 не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення 04.12.2017 та 07.12.2017 ухвали суд від 29.11.2017. Жодних заяв, клопотань від учасників апеляційного провадження на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, письмових пояснень у даній справі, заслухавши присутніх представників учасників апеляційного провадження, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/13356/17 позовну вимогу прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення площею 264,70 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, укладеного між ТОВ "Преско-В" та ТОВ "Авалон Комерц Груп", посвідченого 29.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 8370 залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

При цьому, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/18113/15 (яка існувала на момент порушення провадження у справі № 910/13356/17) з господарського спору між тими ж сторонами (у справі № 910/18113/15 та у даній справі позивачем є Київська міська рада, а відповідачами за вимогою про визнання недійсним договору - ТОВ "Преско-В" та ТОВ "Авалон Комерц Груп"), про той же предмет (визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011) і з тих же підстав (майно є самочинно збудованим і право власності на нього зареєстровано за підробленим рішенням суду), суд першої інстанції залишив без розгляду позовну вимогу у справі №910/13356/17 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення площею 264,70 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, укладеного між ТОВ «Преско-В» та ТОВ «Авалон Комерц Груп», посвідченого 29.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 8370.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 вказаного Кодексу, а також ст. 20 ГК України.

Разом з цим, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу (при цьому підстави позову визначає позивач при зверненні до суду першої інстанції).

Звертаючись із позовом у справі № 910/18113/15 (позивачем є Київська міська рада, а відповідачами за вимогою про визнання недійсним договору від 29.12.2011 - ТОВ "Преско-В" та ТОВ "Авалон Комерц Груп"), Заступник прокурора Деснянського району міста Києва у позовній заяві вказав наступне:

«Департаментом земельних ресурсів КМДА листом № від 15.05.2015, повідомлено прокуратуру району про те, що по земельним ділянкам розташованим у м. Києві за адресами: вул. Мілютенка, 7б (62:033:062); і вул. Лісківська, 9б/22 (62:077:108), будь-які рішення про передачу останніх відповідачу-1, відповідачу-2 або іншим особам Київською міською радою не приймалися, документи, що посвідчують право користування земельними ц ляпками, у підприємств відсутні.

З викладеного вбачається, що земельні ділянки розташовані у м. Києві за адресами: вул. Мілютенка, 7б (62:033:062); вул. Лісківська, 9б/22 (62:077:108) належать на праві комунальної власності територіальній громаді м. Києва, виключно Київська міська рада має право розпоряджатися нею.

Згідно інформації, наданої Департаментом Державної архітектурно- будівельної інспекції у місті Києві у листі №10/26-67/2005/09 від 25.05.2015, документи, які надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт у Деснянському районі столиці за адресами: вул. Мілютенка, 7б та вул. Лісківська, 9б/22, не видавались та не реєструвались, в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти не приймались.

Департамент містобудування та архітектури КМДА листом від 15.05.2015 № 5972/0/12/27-15 повідомив прокуратуру району про те, що за вказаними адресами проектна документація на проведення будівельних робіт не погоджувалось та містобудівного Кадастру не вносилась.

Також, згідно з листом Управління охорони культурної спадщини КМДА № 066-1588 від 14.05.2015, останнім проектна документація на проведення будівельних робіт по вказаним адресам не погоджувалась.

А тому, враховуючи те, що у ТОВ «Преско-В» (відповідача-1) немає жодного дозвільного документа, необхідність яких визначена земельним та містобудівннм законодавством, а також доказів того, що новозбудоване нерухоме майно було прийняте в експлуатацію, то будівництво спірного о'бєкту здійснювалось в порушення вимог чинного земельного та містобудівного законодавства, без належних дозволів, на земельних ділянках, що не були відведені для цієї мети, а отже вказані об'єкти згідно з ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України є самочинними, що є доказом незаконності набуття відповідачем права власності на них.

У подальшому, між ТОВ «ПресКо-В» () та ТОВ «Авалон Комерц Груп» (37985840) 29.12.2011 укладено договори купівлі- продажу нежитлової будівлі, а саме нежитлових будівель торгівельного призначення, що розташовані у м. Києві за адресами: вул. Мілютенка, 7б (910,30 кв.м.) вартістю 369 840,00 грн та вул. Лісківська 9б/22 (264,70 кв. м.) вартістю 108 810,00 грн, які 29.12.2011, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за №№ 8374 та 8370 відповідно.

Разом з цим, відповідно до листа Гребінківського районного суду Полтавської області № 411/15 вих від 05.03.2015, наданим на запит прокуратури району, вбачається, що згідно обліково-статистичних карток справа № 2-366/08 розглядалась судом за позовом ОСОБА_8 до Рудківської сільської ради та ОСОБА_9 (рішення від 09.09.2008), треті особи - нотаріус державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, земельні ділянку та грошові вклади, іцо свідчить про неіснування рішення суду, яке стало правовстановлюючим документом для реєстрації права власності за ТОВ «Преско-В».

Вказане свідчить про те, що рішення суду, яке стало підставою для державної реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомості за ТОВ «Преско-В», Гребінківським районним судом Полтавської області не приймалось та містить ознаки підробки.

З наведеного вбачається, що реєстрація права власності на вищезазначені спірні нежитлові приміщення, будівництво яких здійснювалось в порушення вимог чинного земельного та містобудівного законодавства, без належних дозволів, на земельних ділянках, що не були відведені для цієї мети, тобто є самочинними, здійснена ТОВ «Преско-В» на підставі неіснуючою рішення та ухвали суду, що є предметом, як досудового розслідування, так і судового розгляду в Окружному адміністративному руді м. Києва.».

Тобто, із зазначеного вище вбачається, однією із підстав позовної вимоги (у наведеній справі) про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011 є, зокрема, обставина, що нежитлові будівлі торгівельного призначення, що розташовані у м. Києві за адресами: вул. Мілютенка, 7б (910,30 кв.м.) вартістю 369 840 грн та вул. Лісківська 9б/22 (264,70 кв. м.) вартістю 108 810 грн, за доводами прокурора є самочинним будівництвом в розумінні ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, звертаючись із позовом у даній справі (№ 910/13356/17) в частині визнання недійсним договору №8370 від 29.12.2011, прокурор обґрунтовував заявлену позовну вимогу, зокрема, наступним:

«Так, на підставі рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.10.2008 та ухвали від 10.11.2010 у цивільній справі № 2-366/08 за позовом ТОВ «Преско-В» до ОСОБА_10 про розірвання договорів оренди та визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, державним реєстратором КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (далі- КП «КМБТІ») ОСОБА_11 07.07.2011 прийнято рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Преско-В» права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 264,70 кв.м. по вул. Лісківська, 9б/22.

У подальшому, між ТОВ «Преско-В» та ТОВ «Авалон Комерц Груп» 29.12.2011 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі торгівельного призначення за вказаною адресою, 29.12.2011 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за № 8370.

За інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 23.06.2017 рішення про передачу у власність чи в користування земельної ділянки площею 507 кв.м. по вул. Лісківській, 9б/22 (код ділянки 62:077:0108) у Деснянському районі м. Києва ТОВ «Преско-В» та іншим особам Київською міською радою не приймалися, документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою не реєструвались.

Оскільки спірний об'єкт нерухомості збудовано на земельній ділянці по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, що не була відведена ТОВ «Преско-В» для цієї мети, а також без дозвільних документів, які надають право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту, тобто є самочинним, а тому в силу ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності у ТОВ «Преско-В» або інших осіб на зазначений об'єкт не виникало, у зв'язку з чим і не могло бути реалізовано в частині розпорядження майном, зокрема, передачі третім особам.

Викладене свідчить про те, що ТОВ «Преско-В» набуло право власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості незаконно, та на підставі неіснуючого, підробленого рішення, а тому не мало права його відчужувати шляхом укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.12.2011 з ТОВ «Авалон Комерц Груп».».

Фактично, звертаючись із позовами у справах № 910/18113/15, так і № 910/13356/17 в частині заявлення позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення площею 264,70 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, укладеного між ТОВ «Преско-В» та ТОВ «Авалон Комерц Груп», посвідченого 29.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 8370, прокурор зазначив про недодержання вимог, необхідних для чинності договору на підставі ст. 203 ЦК України (207, 215, 216 ЦК України).

Так, в частині невідповідності спірного договору земельному законодавству як в справі 910/18113/15 (надалі - інша справа), так і в справі № 910/13356/17 (надалі - дана справа) прокурор підставами позову зазначив наступні.

По-перше, невідповідність укладеного договору положенням земельного законодавства, зокрема, здійснення користування та забудови земельної ділянки площею 507 кв. м., що розташована по вул. Лісківській 9б/22, що не була відведене для цієї мети, без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, без правовстановлюючих документів, тобто без прийняття рішення про передачу у власність або в користування земельної ділянки з посиланням на положення ст.ст. 116 ЗК України, ст. 9 та п. 12 Перехідних положень ЗК України, ст. 152, 153, 212 ЗК України (аркуші 3, 4, 6 позову у даній справі та аркуш 1, 2 позову в іншій справі).

Другою підставою позовів (як у даній, так і в іншій справах) прокурор зазначає те, що будівництво на земельній ділянці площею 507 кв. м., що розташована по вул. Лісківській 9б/22 є самочинним будівництвом з посиланням на ст. ст. 316, 319, 321, 375,376 ЦК України (аркуші 3-5 позову у даній справі, аркуші 1-3 позову в іншій справі). Вказана підстава (про те, що будівництво є самочинним) фактично обґрунтована прокурором порушенням знову ж земельного законодавства в частині відсутності права на таку забудову в розумінні ст. 116 ЗК України та ст. 375 ЦК України.

Настурпною (третьою) підставою позову (як у даній, так і в іншій справі) прокурор визначив ту обставину, що реєстрація права власності на вищезазначені спірні нежитлові приміщення, будівництво яких здійснювалось в порушення вимог чинного земельного та містобудівного законодавства, без належних дозволів, на земельних ділянках, що не були відведені для цієї мети, тобто є самочинними, здійснена ТОВ «Преско-В» на підставі неіснуючою рішення та ухвали суду, що є предметом, як досудового розслідування, так і судового розгляду в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Тобто, відсутність законних підстав набуття відповідачем 1 права власності на вищезазначені спірні нежитлові приміщення (самочинне будівництво) як у даній справі, так і в іншій справі, прокурор обгрунтував однаковими наступними обставинами.

Так, на підставі рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.10.2008 та ухвали від 10.11.2010 у цивільній справі № 2-366/08 за позовом ТОВ «Преско-В» до ОСОБА_10 про розірвання договорів оренди та визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, державним реєстратором КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (далі- КП «КМБТІ») ОСОБА_11 07.07.2011 прийнято рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Преско-В» права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 264,70 кв.м. по вул. Лісківська, 9б/22.

Водночас, відповідно до листа Гребінківського районного суду Полтавської області № 411/15-вих від 05.03.2015, наданим на запит прокуратури району, вбачається, що згідно обліково-статистичних карток справа № 2-366/08 розглядалась судом за позовом ОСОБА_8 до Рудківської сільської ради та ОСОБА_9 (рішення від 09.09.2008), треті особи - нотаріус державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, земельні ділянку та грошові вклади, що свідчить про неіснування рішення суду, яке стало правовстановлюючим документом для реєстрації права власності за ТОВ «Преско-В».

Вказане, за доводами обох позовів, свідчить про те, що рішення суду, яке стало підставою для державної реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомості за ТОВ «Преско-В», Гребінківським районним судом Полтавської області не приймалось та містить ознаки підробки.

У зв'язку з цим, прокуратурою району внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 0000066 від 28.04.2015 за ч. 4 ст. 358 КК України (про вказану обставину, як підставу позову вказано як в позові у даній справі (аркуш 2-3), так і в позові в іншій справі (аркуш 4-5)).

Отже, із зазначеного вище вбачається, що як у справі № 910/18113/15, так і справі № 910/13356/17 було заявлено позовну вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення площею 264,70 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, укладеного між ТОВ «Преско-В» та ТОВ «Авалон Комерц Груп», посвідченого 29.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 8370. Підставами вказаної позовної вимоги як в одному, так іншому позовах є, зокрема, порушення земельного законодавства (перша підстава) в частині безпідставності набуття (відсутність правової підстави) ТОВ «Преско-В» права власності на нежитлову будівлю торгівельного призначення площею 264,70 кв.м по вул. Лісківській, 9б/22 у Деснянському районі м. Києва, що, за твердженням прокуратури, є самочинно збудованим в розумінні ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України (друга підстава) та право власності на яке зареєстровано за підробленим рішенням суду (третя підстава).

Жодних інших (нових) підстав позову, при зверненні з позовом у справі № 910/13356/17 прокурором наведено не було, тоді як всі зазначені вище підстави позову відображені в обох позовах.

Щодо доводів апелянта про нову підставу позову у даній справі - нікчемність договору, суд апеляційної інстанції не приймає такі доводи апелянта, оскільки в позові у даній справі прокурор зазначив лише: «Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення» (абз., 2 аркуш 5 позову у даній справі). Таким чином, зі змісту позовної заяви у даній справі вбачається, що прокуратурою не виокремлюється як окрема підстава позову нікчемність правочину. Прокурор лише зазначає про момент недійсності правочину, процитувавши відповідну норму матеріального права. Тому усні доводи прокурора з посиланням на практику Вищого господарського суду України не приймається судом апеляціної інстанції, оскільки при зверненні із вказаною позовною вимогою у даній справі, прокурор не виокремлював нікчемність правочину як підставу позову.

А тому доводи прокуратури в цій частині є необґрунтованими та такими, що суперечать змісту позовної заяви у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що оскільки у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/18113/15 (яка існувала на момент порушення провадження у справі № 910/13356/17) з господарського спору між тими ж сторонами і з тих же підстав, про залишення без розгляду позовну вимогу у справі №910/13356/17 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011.

При цьому суд апеляційної інстанції не приймає доводи прокуратури (як підставу для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції), що позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011, заявлена у справі № 910/18113/15 та у справі № 910/13356/17 спрямована на захист різних порушених прав та інтересів Київської міської ради та спрямована на настання різних наслідків. Оскільки як в даній, так і в іншій справі прокуратура звернулась в інтересах держави в особі Київської міської ради. Натомість прокуратура підмінює в даному випадку поняття «предмету позову» (ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України) та «підстави позову» з передбаченим правом на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів в розумінні та ст. 1 ГПК України, що не є тотожнім та підлягає окремому обгрунтуванню.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавець (з урахуванням положень 2 ст. 1 ст. 81 ГПК України) визначив обов`язок суду щодо залишення позову без розгляду у разі наявності справи з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що сторона (прокурор в даному випадку) не позбавлений права повторно звернутись з відповідною позовною вимогою до суду в загальному порядку, однак з інших (нових) підстав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101, 106 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 81, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/13356/17 про залишення без розгляду - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/13356/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13356/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Повний текст постанови складено 22.12.2017.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич