ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.12.2017 Справа № 905/2500/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Часовському Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія», с.Михайлівка, Донецька область

про стягнення штрафу у розмірі 38540,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №1779 від 26.10.2017р.

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №1230 від 16.11.2017р.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 03.08.2017р.) в судовому засіданні оголошувалась перерва з 11.12.2017р. по 20.12.2017р.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро звернулось із позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» про стягнення штрафу у розмірі 38540,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у квітні 2017 року зі станції Росія Донецької залізниці відповідач згідно накладної №49697444 у вагоні №53584355 відправив вантаж на станцію Ладижин Одеської залізниці. На попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проведено залізницею перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 38540,00 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 3, 10 Закону України Про залізничний транспорт, ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст. ст. 1, 2, 12, 15, 33, 49, 58, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2500/17 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 31.10.2017р. порушено провадження у справі №905/2500/17.

У подальшому розгляд справи відкладався у відповідності до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

21.11.2017р. через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив №1258 від 17.11.2017р., в якому останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів вчинення відповідачем дій, що порушують норми чинного законодавства щодо перевезення вантажів залізничним транспортом.

21.11.2017р. через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшло клопотання №1261 від 20.11.2017р., про заміну відповідача по справі з Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» на Приватне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Росія.

Суд зазначає, що зміна організаційно правової форми товариства не є процесуальним правонаступництвом та підставою для заміни сторони у справі у розумінні ст. 25 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві №1258 від 17.11.2017р. зазначивши про порушення позивачем ОСОБА_4 складання комерційних актів, а саме пункту 4, де зазначено, що комерційні акти складаються, у тому числі, але не виключно, на вантаж, що перебуває в дорозі у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційний акт в зазначений термін, він складається, у всіх випадках, не пізніше наступної доби. Натомість, позивач склав комерційний акт лише 30.04.2017р., що свідчить про порушення останнім ОСОБА_4 складання комерційних актів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив таке.

27.04.2017р. Приватне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Росія" зі станції Росія Донецької залізниці на станцію Ладижин Одеської залізниці відвантажило на адресу ДТЕК Ладижинська ТЕС (вантажоодержувач) за залізничною накладною №49697444 у вагоні №53584355 вантаж концентрат вугілля.

При оформленні залізничної накладної №49697444 від 27.04.2017р. відповідачем вказано масу вантажу: нетто 69000кг.

В накладній також відображено, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.

Згідно з п. 28 ОСОБА_4 приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні №53584355 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме 69000кг, натомість складає 70150кг, що на 1150кг вища за вказану вантажовідправником і на 1150кг вища за вантажопідйомність, про що складений акт загальної форми №985 від 30.04.2017р.

На підставі акту загальної форми №985 від 30.04.2017р., за результатами перевірки станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складений комерційний акт №450003/143/121 від 30.04.2017р., відповідно до якого за результатами переважування вагону №53584355 на справних вагонних 150-тонних електронно-тензометричних вагах (держ. повірка 13.01.2017р.) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці виявилось: у вагоні №53584355 при переваженні вага брутто складає 95050кг, тара за документом 24900кг, вага нетто 70150 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 1150 кг і на 1150 кг вища за вантажопідйомність. У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження вантажу рівномірне, вище бортів на 20см, без поглиблень, маркування вапном та повздовжніми борознами не порушене. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.

Згідно технічного паспорту ваг №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 13.01.2017р.

Пунктом 10 ОСОБА_4 складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №450003/143/121 від 30.04.2017р. підписаний належними особами у відповідності до п. 10 ОСОБА_4 складання актів.

Частиною 1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК УКкраїни).

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у звязку з невірним зазначенням маси вантажу.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та ОСОБА_4 перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом ОСОБА_4 перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 ОСОБА_4 оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих ОСОБА_4, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 ОСОБА_4 приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 ОСОБА_4 оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційним актом №450003/143/121 від 30.04.2017р., який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та ОСОБА_4 складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, порушень та поглиблень немає. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Згідно з п.5.5 розділу 5 ОСОБА_4 оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 7708,00грн., заявлений штраф до стягнення в розмірі 38540,00грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Відповідно до п.27 ОСОБА_4 видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Посилання відповідача на порушення позивачем строку при складанні комерційного акту №450003/143/121 від 30.04.2017р. не прийнято судом до уваги, оскільки зазначений комерційний акт складено на підставі акту загальної форми №985 від 30.04.2017р., копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 13).

Крім того, в матеріалах справи наявні розписка представника відповідача начальника погрузки ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» ОСОБА_5 та акт загальної форми від 04.05.2017р. (а.с. 113,114) про відвантаження надлишку вантажу у кількості 1150 кг вантажовідправником з вагону №53584355, що узгоджується з фактами, викладеними у комерційному акті №450003/143/121 від 30.04.2017р.

Матеріали справи також містять копію накладної (а.с. 121), яка підтверджує прибуття вагону №53584355 на станцію Ладижин масою 69 000 кг.

Отже, твердження відповідача про відсутність доказів порушення ним, як вантажовідправником, законодавства щодо перевезення вантажів залізничним транспортом, спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Приймаючи до уваги, що вимоги позивача задоволені в повному обсязі, спір виник з вини відповідача, на останнього покладається сплачений позивачем судовий збір в повному обсязі, відповідно до п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України.

На підставі ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія», с. Михайлівка, Донецька область про стягнення штрафу у розмірі 38540,00грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» (85380, Донецька область, Покровський район, с. Михайлівка, вул. Степова, буд. 49, ) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) суму штрафу в розмірі 38540,00грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання поновного судового рішення, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2017 р.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/