ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа № 909/691/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації №2685/05-08/15 від 13.10.2017

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2017

у справі № 909/691/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" м. Київ, в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" м. Івано-Франківськ

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, м. Коломия

про стягнення 106799,47 грн

за участю представників:

від позивача: Романяк Н.Б.-представник;

від відповідача: Заграновська С.В.-представник;

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

Відповідно до ст..74-1 Господарського процесуального кодексу України судове засідання проводилось в режимі відеоконференції, за допомогою технічних засобів відеозапису. Носій відеозапису відеоконференції є додатком до протоколу судового засідання і після закінчення судового засідання приєднується до матеріалів справи.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2017 у справі № 909/691/17 (суддя Максимів Т.В.) позов задоволено. Стягнено з Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на користь ПАТ "Укртелеком" м. Київ, в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" - 106799, 47 грн. заборгованості, а також 1601, 99 грн. - судового збору.

Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації подано апеляційну скаргу №2685/05-08/15 від 13.10.2017, в якій просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2017 у справі № 909/691/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" м. Київ, в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" до Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації. посилаючись на те, що судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник зазначає, що сума 106 799,47грн. не є заборгованістю скаржника, а сумою, на яку ПАТ «Укртелеком» за своїм рішенням, не взявши до уваги листи управління та не з»ясувавши належним чином джерела фінансування, надав послуги громадянам на пільгових умовах. Жодного зобов»язання щодо відшкодування пільг з оплати послуг зв»язку за 2016 рік управління не має, документів, які б підтверджували факт заборгованості, не існує.

Також, скаржник зазначає, що вимоги позивача про відшкодування витрат передбачених Законом України «Про державний бюджет України» є непідтверджені основним фінансовим документом - Державним бюджетом України на відповідний рік. Оскільки у 2016 році субвенція з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання, зокрема, пільг з послуг зв'язку Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачена, тому виплатити зазначені суми скаржник не може у зв»язку із відсутністю коштів та кошторисних призначень.

Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" м. Київ, в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" подано відзив, в якому просить відхилити апеляційну скаргу відповідача, рішення суду залишити без змін, оскільки рішення суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, ПАТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах споживачам відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 (надалі - Правила), інших законодавчих актів України.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" № 3551-XII від 22.10.1993, "Про жертви нацистських переслідувань" № 1584-ІІІ від 23.03.2000, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28.02.1991, "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" № 203/98-ВР від 24.03.2008 та "Про охорону дитинства" № 2402-ІІІ від 26.04.2001 передбачено надання пільг при оплаті, зокрема за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

У відповідності до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України.

Установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги (п. 63 Правил).

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п.8 Порядку №256).

Згідно з п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 17 (надалі - Положення), підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою " 2-пільга".

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання зазначених вище вимог чинного законодавства, за період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 (включно) ПАТ "Укртелеком" в особі ТФ ПАТ "Укртелеком" було надано відповідним категоріям населення Коломийського району послуги зв'язку на пільгових умовах на загальну суму 106 799,47грн.. що підтверджується долученими до матеріалів справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов"язаних з наданням пільг та актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги за формою №3-пільга за вказаний період.

Всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню Коломийського району за період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 в сумі 106 799,47грн., відповідачем відшкодовані не були.

Вищенаведене стало підставою для звернення позивача з позовної заявою за захистом свого порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як вже зазначалось вище, приписами чинного законодавства України передбачено обов'язок операторів, провайдерів телекомунікацій надавати телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання приписів Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства", у період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 (включно), позивачем надано населенню відповідним категоріям населення Коломийського району послуги зв'язку на пільгових умовах на загальну суму 106 799,47грн.

Факт надання послуг електрозв'язку Івано-Франківською філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх переліченими категоріями населення у заявлений позивачем період підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов"язаних з наданням пільг та актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги за формою №3-пільга за вказаний період.

Відповідно до п. п. 1, 7 ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Положення ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України вказує, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних вище соціальних пільг населення на території Коломийського району, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території за рахунок державних субвенцій.

При цьому, неналежне фінансування та відсутність механізму проведення такого розрахунку не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Зі змісту статті 617 ЦК України вбачається, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Посилання скаржника на те, що у Державному бюджеті України на 2016 рік не закладено коштів на відшкодування пільг, не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

У пункті 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 зазначено, що, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться і у постановах Верховного суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446 та від 22.03.2017 у справі №905/2358/16.

З огляду на викладене, Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Окрім того, згідно з ч. 6 ст. 48 БК України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Також, у листі від 30.06.2011 № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України повідомило, зокрема, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, має ці витрати позивачу відшкодувати за рахунок бюджетних коштів.

Згідно із ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (абз.2 ст. 34 ГПК України).

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо посилання скаржника, що між сторонами не виникло договірних зобов'язань, то слід зазначити, що чинне законодавство України (зокрема в силу п. 2 постанови КМУ "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" № 256 від 04.03.02) не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, адже зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від волі сторін.

Твердження скаржника, з посиланням на відсутність у місцевому бюджеті виділених коштів, не є підставою для звільнення його від обов'язку щодо оплати понесених позивачем витрат, пов'язаних з наданням телекомунікаційних послуг для пільгових категорій громадян.

З огляду на наведене вище, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст.ст. 101, 103 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.19 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення.

З огляду на викладене Управління праці та соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації звільняється від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги в силу закону.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2017 у справі № 909/691/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.