номер провадження справи 14/149/14-18/120/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.12.2017 Справа № 908/5476/14

Суддя господарського суду Запорізької області Носівець Вікторія Вікторівна, розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю Урожай про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14

за позовом публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Урожай (21022, м. Вінниця, вул. Тарногородського, 46)

про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності

За участю представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 19/3-02/372 від 08.11.2017; ОСОБА_2, довіреність № 19/3-02/368 від 08.11.2017;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність б/н від 13.10.2017;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі №908/5476/14 (суддя Сушко Л.М.), яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 27.05.2015, позов ПАТ Державний ощадний банк України до ТОВ Урожай про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ Торгівельна компанія Урожай перед ПАТ Державний ощадний банк України за договором кредитної лінії № 26-15-09/11 від 05.08.2011 за простроченими процентами за користування кредитом у гривні в розмірі 122 510 500,00 грн. звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно з Договором іпотеки № 484/31/6-1 від 02.09.2011, який укладений сторонами, а саме, на обєкти нерухомого майна, які належать на праві власності ТОВ Торгівельна компанія Урожай: обєкти нерухомого майна нежитлові будівлі (основних будівель 90, споруд - 9) загальною площею 70030,8 кв. м., що розташовані за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вулиця Свободи, будинок 85 (відповідно до наведеного переліку) та земельні ділянки, розташовані за цією адресою, шляхом набуття ПАТ Державний ощадний банк України права власності на предмети Іпотеки за Договором іпотеки № 484/31/6-1 від 02.09.2011, який укладено сторонами. Визнано за ПАТ Державний ощадний банк України право власності на вищезазначене майно. Стягнуто з ТОВ Торгівельна компанія Урожай на користь ПАТ Державний ощадний банк України 74298,00 грн. судового збору.

На виконання зазначеного рішення 11.06.2015 господарським судом Запорізької області видано відповідні накази.

В порядку ст.ст. 112-114 ГПК України до господарського суду Запорізької області 26.05.2017 надійшла заява ТОВ Торгівельна компанія Урожай про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14.

Відповідно до ст.ст. 2-1, 20 ГПК України, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2017 заяву товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Урожай про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі № 908/5476/14 передано судді Носівець В.В.

Ухвалою суду від 29.05.2017 заяву ТОВ Торгівельна компанія Урожай про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2017 ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.05.2017 у справі № 908/5476/14 скасовано, матеріали справи та заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 направлено до господарського суду Запорізької області для розгляду по суті.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.07.2017 справу № 908/5476/14 для розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 18.12.2014 передано судді Носівець В.В.

Після огляду матеріалів справи № 908/5476/14 встановлено, що до матеріалів справи не додані повернуті заявнику господарським судом Запорізької області заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (в оригіналі) та додані до неї документи.

Ухвалою суду від 19.07.2017 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви про перегляд рішення від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 за нововиявленими обставинами до усунення недоліків, які стали перешкодою для прийняття відповідної заяви.

На адресу суду 28.07.2017 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу заяви ТОВ Торгівельна компанія Урожай про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 з додатками.

До господарського суду Запорізької області 31.07.2017 надійшов запит з Донецького апеляційного господарського суду з вимогою терміново направити на його адресу матеріали справи № 908/5476/14 у звязку з надходженням касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2017. Матеріали справи № 908/5476/14 направлено до Донецького апеляційного господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.10.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2017 залишено без змін.

У звязку з усуненням обставин, які зумовили відкладення вирішення питання про прийняття до розгляду заяви про перегляд рішення від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 за нововиявленими обставинами ухвалою від 13.11.2017 справу № 908/5476/14 прийнято до провадження для розгляду заяви за нововиявленими обставинами, присвоєно справі номер провадження 14/149/14-18/120/17, розгляд заяви призначено на 05.12.2017. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 11.12.2017.

В судовому засіданні 11.12.2017 судом винесено ухвалу.

Представник заявника (відповідача) у судовому засіданні в повному обсязі підтримав доводи, викладені у заяві та наданих суду додаткових поясненнях, просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 за нововиявленими обставинами заявник посилається на приписи ст. 112 ГПК України та вказує наступне. Згідно рішення господарського суду у даній справі відбулось звернення стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно і земельні ділянки) та визнання права власності на ці об'єкти за ПАТ «Ощадбанк». ОСОБА_2 власником нерухоме майно передано в оренду орендарю, який здійснює повне використання виробничих потужностей відповідно до його функціонального призначення, в тому числі земельних ділянок та нерухомого майна за адресою Донецька область, м. Слов'янськ, вулиця Свободи, будинок 85, з використанням всього комплексу потужностей, в т.ч. обладнання, яке належить ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс» на підставі договору купівлі-продажу № 202072 від 31.03.2013. Нововиявленою обставиною, за доводами відповідача, є отримання від ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс» листа від 10.04.2017, з якого стало відомо про проведення незалежної експертизи, згідно із висновком якої обладнання ПП НВП «Мультимікс» є складовою частиною об'єктів нерухомого майна виробничого призначення загальною площею 70030,80 кв.м. за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, вулиця Свободи, будинок 85, а їх відділення (демонтаж/вивезення) без пошкодження та без втрати ефективного цільового використання обладнання та/чи об'єктів нерухомого майна, в яких знаходиться це обладнання, є неможливим. За доводами відповідача, з вказаного висновку сталі відомі обставини, які існували на час розгляду справи № 908/5476/14 і які мали суттєве значення правильного вирішення спору, а саме: неможливість виділення обладнання, яке належить на праві власності ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс», без завдання шкоди такому обладнанню або об'єктам нерухомого майна та неможливість здійснення виробничих процесів на об'єктах нерухомого майна без використання обладнання. Відповідач вважає, що зазначені факти мають прямий вплив на правильність вирішення справи № 908/5476/14, оскільки при ухваленні рішення не були враховані права та законні інтереси ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс».

Представники позивача у судовому засіданні проти доводів позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях на заяву; просили залишити рішення від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 без змін; клопотання позивача, подане до суду 05.12.2017 про передачу справи за виключною підсудністю не підтримали, просили залишити вказане клопотання без розгляду.

Клопотання позивача про передачу справи за виключною підсудністю до господарського суду Вінницької області судом залишено без розгляду у звязку з тим, що заявник втратив зацікавленість у задоволенні цього клопотання.

В письмових запереченнях на заяву позивач зазначає, що при прийнятті рішення судом досліджувалися обставини неналежного виконання відповідачем зобовязань за іпотечним договору, укладеного з позивачем, з огляду на загальні принципи майнової відповідальності за таке невиконання, в т.ч. можливість звернення стягнення на майно шляхом передачі його у власність кредитору, тому факт можливої пов'язаності нерухомого майна з обладнанням не має значення для правильного вирішення спору, оскільки не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте. При цьому зауважує, що відповідач з 2011 по 2013 рік був власником нерухомого майна, яке набуто у власність позивача за рішенням суду, тому можливий факт пов'язаності нерухомого майна з обладнанням повинен був бути відомий заявникові на час розгляду справи та ухвалення рішення, що свідчить про відсутність всіх трьох умов, передбачених п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Розглянувши матеріали заяви за НВО та справи, оцінивши доводи заявника (відповідача), заслухавши представників сторін, суд встановив, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з наступних підставах.

Прийняття заяви (подання про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами не означає обовязкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішення, що переглядається.

Відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Частиною 2 ст. 112 ГПК України встановлено, що підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Таким чином, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи;

- друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

- по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. При цьому заява про перегляд судового рішення господарського суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням господарського суду законної сили.

Днем виникнення названих обставин слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомі заявникові.

Така ж правова позиція міститься в постанові пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своїх доводів заявник посилається на те, що про наявність обставин, які мають значення при перегляді рішення за нововиявленими обставинами він дізнався з листа ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс» від 10.04.2017, з якого стало відомо про проведення незалежної експертизи, за висновком якої встановлено неможливість виділення обладнання, яке належить на праві власності ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс», без завдання шкоди такому обладнанню або об'єктам нерухомого майна та неможливість здійснення виробничих процесів на об'єктах нерухомого майна без використання обладнання. Як стверджує заявник, вищезазначені обставини є істотними та впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається, оскільки при прийнятті рішення не були враховані права та законні інтереси ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс».

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі №908/5476/14 позов ПАТ Державний ощадний банк України до ТОВ Урожай про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ Торгівельна компанія Урожай перед ПАТ Державний ощадний банк України за договором кредитної лінії №26-15-09/11 від 05.08.2011 за простроченими процентами за користування кредитом у гривні в розмірі 122 510 500,00 грн. звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно з Договором іпотеки № 484/31/6-1 від 02.09.2011, а саме: на обєкти нерухомого майна, які належать на праві власності ТОВ Торгівельна компанія Урожай, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Свободи, будинок 85, відповідно до наведеного переліку, та земельні ділянки за цією адресою, шляхом набуття ПАТ Державний ощадний банк України права власності на предмети Іпотеки за Договором іпотеки №484/31/6-1 від 02.09.2011, який укладено сторонами.

При прийнятті рішення господарський суд, проаналізувавши матеріали справи, констатував факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором кредитної лінії № 26-15-09/11 від 05.08.2011 та дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених ПАТ "Державний ощадний банк України", як іпотекодержателем, позовних вимог до ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай", як іпотекодавця, про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором шляхом набуття ПАТ "Державний ощадний банк України" права власності на предмет іпотеки. Суд визнав доведеним факт невиконання відповідачем, як позичальником за Кредитним договором, своїх зобов'язань за Кредитним договором з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, що надає за умовами Договору іпотеки право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду шляхом визнання права власності на іпотечне майно.

З такими висновками суду першої інстанції погодився суд апеляційної інстанції в постанові від 11.03.2015 та суд касаційної інстанції в постанові від 27.05.2015 у даній справі. На підставі аналізу матеріалів та обставин справи судові колегії погодились з висновком суду першої інстанції щодо наявності простроченої відповідачем заборгованості за кредитним договором та вказали на правильність визначення вартості предмета іпотеки на підставі звіту експерта про незалежну оцінку вартості та про експертну грошову оцінку від 05.12.2014.

Слід зазначити, що визначальним в даному випадку при прийнятті рішення є встановлення судом факту невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та відповідної майнової відповідальності за таке невиконання, зокрема, можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі майна у власність кредитору.

Отже, в розумінні п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами, факт можливої пов'язаності нерухомого майна з обладнанням в даному випадку не має значення для правильного вирішення спору, оскільки не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення.

Крім того, як свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 07.12.2017, обладнання (олієекстракційне обладнання в кількості 1744 одиниці) передано ПП «Науково-виробниче підприємство «Харчові продукти «Мультимікс» в заставу ПАТ «Банк Південний» за договором застави від 29.11.2013 в забезпечення зобов'язань ПАТ «Одеський коровай» перед ПАТ «Банк Південний» за кредитним договором.

Наведеним підтверджується, що нерухоме майно та обладнання, які перебували/перебувають в іпотеці/заставі в двох різних банків за різними договорами забезпечення, є окремо виділеними в натурі об'єктами нерухомого та рухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України, і на які окремо можливо здійснити звернення стягнення будь-яким з заставодержателів.

Слід зазначити, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2017 у справі № 757/44667/17-к скасовано арешт майна, яке належить ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс». В ухвалі зазначено, що рухоме майно, а саме олієекстракційне обладнання в кількості 1744 одиниці належить ПП «Науково-виробниче підприємство «Харчові продукти «Мультимікс» з березня 2013 року та ніколи не перебувало в заставі ПАТ «Ощадбанк» і не має жодного відношення до кредитних договорів між Банком та ТОВ «ТК «Урожай». Також, за змістом ухвали, зазначене майно є предметом застави між ПП «Науково-виробниче підприємство «Харчові продукти «Мультимікс» перед ПАТ «Банк Південний».

Наведеним підтверджується, що обладнання, на неможливість відокремлення якого посилається відповідач, не має відношення до спору між сторонами у даній справі, оскільки не є майном, на яке може бути звернуто стягнення за зобов'язаннями ТОВ «ТК «Урожай», тому, врахування цих обставин судом не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Щодо наданого відповідачем висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 06.04.2017 № 01/04-17, виконаного судовим експертом ОСОБА_4, суд зазначив наступне.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Особа, яка склала ОСОБА_5 (ОСОБА_4 М), на підставі свідоцтва №1828 від 07.10.2016, виданого рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України, має кваліфікацію судового експерта.

Разом з тим, відповідно до п. 2 постанови пленуму ВГСУ № 4 від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВГСУ № 4 від 23.03.2012, якщо, призначаючи судову експертизу, господарський суд не попередив особу чи осіб, які проводитимуть судову експертизу, про відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків, то поданий суду висновок може вважатися висновком спеціаліста, але не висновком судового експерта в розумінні частини першої статті 42 ГПК України. Особа набуває права та несе обов'язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказ у справі. Тому не можуть розглядатись як висновок експерта і бути підставою для відмови у призначенні експертизи акти ревізії, калькуляції, інші висновки спеціалістів, навіть якщо вони надані на запит суду, адвоката, сторони. За необхідності з'ясування зазначених у таких документах обставин судом може бути призначена експертиза, яка буде вважатись первинною.

С урахуванням викладеного, наданий відповідачем ОСОБА_5 експертного будівельно-технічного дослідження від 06.04.2017 № 01/04-17 про пов'язаність обладнання з нерухомим майном не є висновком судового експерта у розумінні ст. 42 ГПК України, а отже не є доказом згідно ст. 32 ГПК України, яким можуть бути встановлені фактичні дані, на які посилається відповідач як на нововиявлені обставини.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачу, як власнику нерухомого майна протягом тривалого часу (2011-2013), яке набуто у власність позивача згідно рішення у даній справі, беззаперечно мав бути зрозумілим факт можливої пов'язаності нерухомого майна з обладнанням, як і особі, якою придбано вказане обладнання. Отже, факт можливої пов'язаності нерухомого майна з обладнанням не може вважатися нововиявленими обставинами, оскільки відповідач, як власник нерухомого майна, знав про ці обставини та не позбавлений був можливості надати відповідні докази при розгляді справи по суті.

Отже, суд вважає, що посилання відповідача на те, що з висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 06.04.2017 № 01/04-17 йому стало відомо про неможливість відокремлення обладнання, не є нововиявленими обставинами, оскільки дані факти (можливої пов'язаності нерухомого майна з обладнанням) йому були відомі на час розгляду справи.

Відносно посилання відповідача на те, що неврахування судом при прийнятті рішення прав та законних інтересів ПП НВП «Харчові продукти «Мультимікс», суд зазначає, що нормами ГПК України передбачено право осіб, які не брали участь у справі, звернутися до суду, якщо судовим рішенням вирішено питання про їх права та обов'язки.

Частиною 1 ст. 91 ГПК України визначено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 107 ГПК України сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Рішення господарського суду у даній справі переглядалося в апеляційному та касаційному порядку, проте, правом апеляційного та касаційного оскарження ПП «Науково-виробниче підприємство «Харчові продукти «Мультимікс» не скористалося.

Разом з тим, ТОВ «ТК «Урожай» в своїй заяві не наведено та не надано доказів того, яким чином наведені обставини можуть порушувати його права та інтереси. Фактично заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подана в інтересах третьої особи - ПП «Науково-виробниче підприємство «Харчові продукти «Мультимікс», якому обладнання належить на праві власності. При цьому суд звертає увагу на малоймовірність того, що виділення (демонтаж/вивезення) обладнання з можливим пошкодженням об'єктів нерухомого майна, в яких знаходиться обладнання, може порушити інтереси ПП «Науково-виробниче підприємство «Харчові продукти «Мультимікс» та ТОВ «ТК «Урожай», оскільки власником нерухомого майна є АТ «Ощадбанк».

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає нововиявлених обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, які б спростували факти, що покладено в основу рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14.

Суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається ТОВ «ТК «Урожай» не є нововиявленим обставинами, які можуть бути підставою для перегляду рішення господарського суду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до статті 114 ГПК України за результатами перегляду судового рішення приймаються: рішення - у разі зміни або скасування рішення; постанова - у разі зміни або скасування постанови; ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

За таких обставин, заява ТОВ «ТК «Урожай» про перегляд рішення господарського суду Запорізької області 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, 86, 112, 113, 114 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014 у справі № 908/5476/14 залишити без змін.

Суддя В.В. Носівець