РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/21720/17
За позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 26 583,77 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача Плуталова Н.В. (дов. №11/09/10 від 01.01.2017);

від відповідача не з'явився.

встановив :

04.12.2017 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 26 583,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим вагони № 59410746, №60681632, №61237210, №56744907 з вантажем (вугілля кам'яне), прибули з недостачею в розмірі 16,4 тон на загальну суму 26 583,77 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2017 порушено провадження у справі №910/21720/17, розгляд справи призначено на 14.12.2017.

Представник позивача з'явися у судове засідання 14.12.2017, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в судове засідання 14.12.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується роздруківкою з офіційного вебсайту Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku).

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

27.02.2014 між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (відповідно до статуту позивача) (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» (постачальник), укладено договір №УПр14/36, з урахуванням додаткових угод, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію за цінами та в кількості, вказаних в специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору.

Специфікацією від 29.05.2017 сторони погодили найменування товару, що поставлятиметься, його ціну та кількість. Строк поставки - з 01.06.2017 по 30.06.2017.

Датою поставки (передачі) ресурсів (відповідної партії) від постачальника до покупця вважається дата їх передачі відповідному перевізнику (відбиток штемпеля залізничної станції відправлення «Укрзалізниці» на залізничній накладній, що свідчить про прийом ресурсів до перевезення).

Сторони обумовлюють, що право власності на ресурси, а також всі ризики втрати та / або пошкодження ресурсів (відповідної партії) або їх частини, що поставляються по даній специфікації, переходять від постачальника до покупця з дати поставки (передачі) ресурсів.

Також, п. 5 специфікації сторони обумовили, що оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в договорі, в розмірі вартості поставлених постачальником і прийнятих покупцем ресурсів, протягом 7 календарних днів з дати поставки ресурсів з наданням по електронній пошті документів, вказаних в п . 6.7 договору.

Матеріали справи містять рахунки постачальника ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» №1106-5 від 11.06.2017 на суму 5 040 515,66 грн. та №1606-5 від 16.06.2017 на суму 4 983 343,81 грн., а також акти приймання-передачі вугільної продукції відповідно до договору №УПр14/36 від 27.02.2014, підписані Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ».

Відповідно до умов договору №УПр14/36 від 27.02.2014 на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» по залізничним накладним №№ 50448604, 50528025 надійшло вугілля кам'яне марки Г 0-100 у вагонах №№ 59410746, 60681632, 61237210, 56744907, вантажовідправник - ТОВ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничних накладних, а саме: у вагоні №59410746 - 66,50 тон, у вагоні №60681632 - 67,10 тон, у вагоні №61237210 - 70,00 тон, у вагоні №56744907 - 68,55 тон., проте після прибуття вагонів на станцію Авдіївка органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу на підставі ст. 52 Статуту залізниць України, та встановлена вагова нестача у спірних вагонах: у вагоні №59410746 - 8,50 тон, у вагоні №60681632 - 4,45 тон, у вагоні №61237210 - 2,00 тон, у вагоні №56744907 - 1,45 тон, складені комерційні акти від 13.06.2017 №482803/196, №482803/197, №482803/198 та акт №482803/213 від 17.06.2017.

Відповідно до комерційного акту № 482803/196 від 13.06.2017 по документу значиться вага: нетто: 66500, тара 23700 кг. При переважуванні виявилося: брутто 81700кг, нетто 58000кг, тара 23700 кг, що менше ваги накладної на 8500 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, теча вантажу відсутня. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 5см-7см, укочена, маркування однією поздовжньою борозною катка-ущільнювача, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 5,6,7 люками мається поглиблення приблизно 450см*280см*60см*100см, маркування у місцях поглиблення немає.

Відповідно до комерційного акту № 482803/197 від 13.06.2017 по документу значиться вага: нетто: 67100 кг, тара 23700 кг. При переважуванні виявилося: брутто 85350кг, нетто 62650кг, тара 23700 кг, що менше ваги накладної на 4450 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, теча вантажу відсутня. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 5см-10см, укочена, маркування однією поздовжньою борозною катка-ущільнювача, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 1,2 люками мається поглиблення приблизно 300см*280см*80см*100см, маркування у місцях поглиблення немає.

Відповідно до комерційного акту № 482803/198 від 13.06.2017 по документу значиться вага: нетто: 70000 кг, тара 23800 кг. При переважуванні виявилося: брутто 91800кг, нетто 68000кг, тара 23800 кг, що менше ваги накладної на 2000 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, теча вантажу відсутня. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20см, укочена, маркування однією поздовжньою борозною катка-ущільнювача, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні справа над 5-7 люками мається поглиблення приблизно 4500см*80см*130см*60см, над 7 люком 150см*280см*60см*80см, маркування у місцях поглиблення немає.

Відповідно до комерційного акту № 482803/213 від 17.06.2017 по документу значиться вага: нетто: 68550 кг, тара 21600 кг. При переважуванні виявилося: брутто 88700кг, нетто 67100кг, тара 21600 кг, що менше ваги накладної на 1450 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, теча вантажу відсутня. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20см, укочена, маркування однією поздовжньою борозною катка-ущільнювача, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 6-7 люками мається поглиблення приблизно 1,5м*2,0м*1,0м, маркування у місцях поглиблення немає.

Згідно довідок ТОВ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» від 19.06.2017 №04/1566 вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (станція Добропілля Донецької залізниці) на адресу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція Авдіївка Донецької залізниці), за накладною № 50448604 від 11.06.2017 без ПДВ - 2020,65 грн., з ПДВ - 2424,78 грн., а за накладною №50528025 від 16.06.2017 без ПДВ - 2105,88 грн., з ПДВ - 2527,06 грн.

Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим вагони № 59410746, №60681632, №61237210, №56744907 з вантажем (вугілля кам'яне), прибули з недостачею в розмірі 16,4 тон на загальну суму 26 583,77 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 26 583,77 грн. збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу (вагою нетто 16,4 тон) при його перевезенні у вагонах № 59410746, №60681632, №61237210, №56744907 за залізничними накладними №№ 50448604, 50528025.

За змістом ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як свідчать матеріали справи, Відповідно до умов договору №УПр14/36 від 27.02.2014 на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» по залізничним накладним №№ 50448604, 50528025 надійшло вугілля кам'яне марки Г 0-100 у вагонах №№ 59410746, 60681632, 61237210, 56744907, вантажовідправник - ТОВ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничних накладних, а саме: у вагоні №59410746 - 66,50 тон, у вагоні №60681632 - 67,10 тон, у вагоні №61237210 - 70,00 тон, у вагоні №56744907 - 68,55 тон., проте після прибуття вагонів на станцію Авдіївка органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу на підставі ст. 52 Статуту залізниць України, та встановлена вагова нестача у спірних вагонах: у вагоні №59410746 - 8,50 тон, у вагоні №60681632 - 4,45 тон, у вагоні №61237210 - 2,00 тон, у вагоні №56744907 - 1,45 тон, складені комерційні акти від 13.06.2017 №482803/196, №482803/197, №482803/198 та акт №482803/213 від 17.06.2017.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу вагою 16,4 тон, який перевозився у вагонах № 59410746, №60681632, №61237210, №56744907.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявні рахунки постачальника ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» №1106-5 від 11.06.2017 на суму 5 040 515,66 грн. та №1606-5 від 16.06.2017 на суму 4 983 343,81 грн., а також акти приймання-передачі вугільної продукції відповідно до договору №УПр14/36 від 27.02.2014, підписані Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ».

Згідно довідок ТОВ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» від 19.06.2017 №04/1566 вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (станція Добропілля Донецької залізниці) на адресу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція Авдіївка Донецької залізниці), за накладною № 50448604 від 11.06.2017 без ПДВ - 2020,65 грн., з ПДВ - 2424,78 грн., а за накладною №50528025 від 16.06.2017 без ПДВ - 2105,88 грн., з ПДВ - 2527,06 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд погоджується із ним.

Отже, оскільки перевезення вантажу за залізничним накладним №№ 50448604, 50528025 було здійснено Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», яке є належним відповідачем у даній справі, останнє повинно відшкодувати завдані позивачу збитки за недостачу вантажу, який перевозився у вагонах №№ 59410746, 60681632, 61237210, 56744907, оскільки залізницею всупереч ст.ст. 33, 34 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із задоволенням позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, м. Авдіївка, Донецька область, проїзд Індустріальний, 1, код 00191075) збитки у вигляді нестачі у сумі 26 583 (двадцять шість тисяч п'ятсот вісімдесят три) грн 77 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене та підписане 19.12.2017

Суддя В.О. Демидов