Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

13 грудня 2017 року справа №927/1053/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ТехНова»

АДРЕСА_1, 04071,

в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу «Чернігівська

теплоелектроцентраль» ТОВ Фірми «ТехНова»

вул.Ушинського,23, м. Чернігів 14000,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства

«Камвольно-суконна компанія «Чексіл»

вул.І.Мазепи,66, м. Чернігів, 14014,

про стягнення 1593069 грн 33коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 15 від 21.02.2017 представник

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 11 від 13.11.2017 представник

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви з 12.12.2017 по 13.12.2017 на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «ТехНова» в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу «Чернігівська теплоелектроцентраль» ТОВ Фірми «ТехНова» подано позов до Приватного акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» про стягнення заборгованості в сумі 2 500 219,41 грн, в тому числі: за спожиту теплову енергію у вигляді пари в сумі 2 449 964,14 грн та неповернутий конденсат в сумі 50 255,27 грн згідно договору від 01.12.2015 за №1823 «П» за період з 01.06.2017 по 31.10.2017, 7 326,70 грн 3% річних за період з 18.07.2017 по 17.11.2017, 22 899,59 грн інфляційних за період з серпня 2017 по жовтень 2017 та 62 623,63 грн пені за період з 18.07.2017 по 17.11.2017.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.11.2017 дану позовну заяву прийнято до розгляду суддею Цимбал-Нарожною М.П. та порушено провадження у справі №927/1053/17, розгляд справи призначено на 05.12.2017 о 11:30.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 27.11.2017 за №02-01/44/17 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи №927/1053/17», було призначено повторний автоматизований розподіл господарської справи № 927/1053/17 у звязку з довготривалою відсутністю судді Цимбал-Нарожної М.П.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №927/1053/17 передана на розгляд судді Книш Н.Ю.

Згідно з ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2017 справа прийнята до розгляду суддею Книш Н.Ю.

Представником позивача в судовому засіданні 05.12.2017 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог від 05.12.2017 №12. Заява підписана представником позивача ОСОБА_1, повноваження представника підтвердженні довіреністю №15 від 21.02.2017.

В поданій заяві позивач просить зменшити розмір позовних вимог на суму 1 000 000,00 грн та стягнути з відповідача: 1 500 219,41грн основного боргу, 62 623,63 грн пені, 22 899,59 грн інфляційних, 7 326,70 грн 3% річних та 38 896,04 грн судового збору. В підтвердження часткової сплати відповідачем боргу позивач надає платіжне доручення від 23.11.2017 за №3472 на суму 1 000 000,00грн з призначенням платежу «оплата за теплопостачання по дог.1823 «П» від 01/12/15 за жовтень 2017 згідно рахунку №01823П від 31.10.2017». Проаналізувавши подані документи та доданий до заяви про зменшення розміру позовних вимог розрахунок боргу, заслухавши пояснення представників сторін суд доходить висновку, що відповідачем частково сплачено суму основного боргу за спожиту теплову енергію у вигляді пари в жовтні 2017 в сумі 1 000 000,00 грн, на яку позивач просить зменшити позовні вимоги.

Суд прийняв подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, про що зазначено в ухвалі від 05.12.2017.

Враховуючи зазначене ціна заявленого позову була зменшена на 1 000 000,00 грн, тобто склала 1 593 069,33 грн.

Під час судового розгляду представником позивача в судовому засіданні 12.12.2017 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог від 12.12.2017 за №4. Заява підписана представником позивача ОСОБА_1, повноваження представника підтвердженні довіреністю №15 від 21.02.2017, копія заяви та розрахунки направлені відповідачу.

В поданій заяві позивач просить зменшити розмір позовних вимог на суму 250 000,00 грн в частині стягнення боргу, а також в частині стягнення пені на суму 396,82 грн та 3% річних на суму 47,11 грн, та просить стягнути з відповідача основний борг 1 250 219,41 грн за період прострочки з 01.06.2017 по 31.10.2017, у тому числі заборгованість за спожиту теплову енергію у вигляді пари у сумі 1 204 982,92 грн, за неповернутий конденсат - у сумі 45 236,49 грн, пеню у сумі 62 226,81 грн, інфляційні у сумі 22 899,59 грн, 3% річних у сумі 7 279,07 грн та судовий збір у сумі 38 896,04 грн.

При розгляді заяви про зменшення позовних вимог від 12.12.2017 представник позивача повідомив про допущену у заяві помилку у визначенні суми зменшення заявлених до стягнення 3% річних - 47,11грн, визначивши, що вірним є сума 47,63грн, яка відповідає наведеному розрахунку 3% річних та остаточним позовним вимогам до відповідача.

Представник позивача не заперечував проти поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Дослідивши подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог та додані до неї документи, розрахунки боргу, пені та 3% річних, беручи до уваги пояснення представника позивача, відповідача, суд доходить висновку, що позивач фактично зменшує позовні вимоги: в частині стягнення боргу на суму 250 000,00 грн, у тому числі в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію у вигляді пари на суму 244 981,92грн та за неповернутий конденсат на суму 5 018,78 грн; в частині стягнення з відповідача 3% річних на загальну суму 47,63 грн, у тому числі в частині стягнення 3% річних нарахованих за прострочку сплати відповідачем за спожиту теплову енергію у вигляді пари на суму 46,73 грн та в частині стягнення 3% річних нарахованих за прострочку сплати відповідачем за неповернутий конденсат на суму 0,90 грн; в частині стягнення з відповідача пені на загальну суму 396,82грн, у тому числі в частині стягнення пені нарахованої за прострочку сплати відповідачем за спожиту теплову енергію у вигляді пари на суму 389,40 грн та в частині стягнення пені нарахованої за прострочку сплати відповідачем за неповернутий конденсат на суму 7,42 грн.

За змістом ч.4, ч.6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Господарський суд не приймає зменшення розміру позовних вимог тільки, якщо ця дія суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Оскільки вищевказана процесуальна дія не суперечить законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, а тому суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Враховуючи зазначене, ціна заявленого позову була зменшена на загальну суму 1 250 444,45 грн, тобто складала 1 342 624,88 грн.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні 12.12.2017 надали клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом.

Відповідачем подана заява про розстрочку виконання рішення суду від 12.12.2017 №б/н, в якій відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців, встановивши графік погашення заборгованості в сумі 1 381 965,37 грн: сума 230327,56 грн (7 326,70 грн 3% річних, 22 899,59 грн інфляційні нарахування, 62 623,63 грн пеня, 38 896,04 грн судовий збір, 98 581,60 грн основного боргу) до 31.12.2017; 230 327,56 грн до 31.01.2018; 230 327,56 грн до 28.02.2018; 230 327,56 грн до 31.03.2018; 230 327,56 грн до 30.04.2018; 230 327,56 грн до 31.05.2018. Суд долучив подану заяву до матеріалів справи.

Представник позивача усно заперечував проти задоволення заяви про розстрочку, посилаючись на недотримання відповідачем графіку погашення заборгованості відповідача перед позивачем та на складне фінансове становище товариства.

В судовому засіданні 12.12.2017 судом з'ясовано позицію представників сторін щодо можливості переходу до розгляду справи по суті.

Представники сторін не заперечували проти переходу до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 12.12.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог від 05.12.2017 №12 та від 12.12.2017 №4.

Представник відповідача не заперечував проти наявності боргу та проведених позивачем нарахувань пені, інфляційних, 3% річних та просив розстрочити виконання рішення.

Представник позивача заперечив проти розстрочки, посилаючись на невиконання відповідачем домовленостей щодо строків сплати боргу визначених сторонами у графіку погашення заборгованості від 13.11.2017.

Представник позивача стверджував, що відповідач не дотримується графіку погашення заборгованості, не оплачує суму заборгованості у вказану у графіку дату, а отже позивач має право на стягнення заборгованості в повному обсязі та на стягнення 3% річних, пені та інфляційних на всю суму заборгованості.

В судовому засіданні 13.12.2017 представником позивача подана заява про повернення судового збору в звязку зі зменшенням позовних вимог в сумі 18 756,67 грн, яка задоволена судом, про що Господарським судом Чернігівської області 13.12.2017 було винесено ухвалу суду про повернення судового збору в сумі 18 756 грн 67 коп. з Державного бюджету України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представників позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

В звязку з прийняттям судом до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог остаточні позовні вимоги полягають у стягненні з відповідача заборгованості у сумі 1 250 219,41 грн за період прострочки з 01.06.2017 по 31.10.2017, у тому числі заборгованості за спожиту теплову енергію у вигляді пари у сумі 1 204 982,92 грн, за неповернутий конденсат у сумі 45 236,49 грн; пеню у сумі 62 226,81грн, у тому числі згідно з наведеним розрахунком за несплату спожитої теплової енергії у вигляді пари в сумі 60 713,33 грн, за неповернення конденсату в сумі 1 513,48 грн, нарахованої за період з 18.07.2017 по 17.11.2017; інфляційні у сумі 22 899,59 грн, у тому числі згідно з наведеним розрахунком за спожиту теплову енергію у вигляді пари у сумі 22 335,54 грн, за неповернутий конденсат - у сумі 564,05 грн за період серпень 2017 жовтень 2017; 3% річних у сумі 7 279,07 грн, у тому числі згідно з наведеним розрахунком за спожиту теплову енергію у вигляді пари у сумі 7 101,61 грн, за неповернення конденсату в сумі 177,46 грн за період з 18.07.2017 по 17.11.2017, та судовий збір у сумі 20 139,37грн.

Враховуючи зазначене, ціна заявленого позову склала 1 342 624,88 грн.

Відповідно до приписів ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як свідчать матеріали справи, 01.12.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір №1823 «П» на постачання теплової енергії у вигляді пари, відповідно до умов якого постачальник зобовязується відпускати теплову енергію у вигляді пари споживачу, а споживач зобовязаний оплатити прийняту теплову енергію за встановленими цінами в порядку та на умовах передбачених цим договором та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2., 2.1. договору перелік обєктів, на які здійснюється відпуск теплової енергії, вказані в додатку №1. Теплова енергія постачається споживачу згідно з переліком обєктів, вказаних у додатку №1 до цього договору у вигляді пари та технологічні потреби (протягом року).

Додатком №1 до договору, який підписано сторонами та скріплено відтисками печаток, встановлено, перелік обєктів споживача та максимальні теплові навантаження, відповідно до якого обєкт постачання ПрАТ «КСК «Чексіл», 14014, м. Чернігів, вул. Щорса, 66, максимальні теплові навантаження 9,25 Гкал/год.

За умовами п. 2.2., 2.3. договору постачання теплової енергії здійснюється постачальником на межу балансової належності. Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності встановлюється згідно з додатком №2 цього договору і не підлягає зміні в односторонньому порядку.

Між позивачем та відповідачем підписано та скріплено відтисками печаток додаток №2 від 01.12.2015 до договору №1823 «П» від 01.12.2015 на постачання теплової енергії у вигляді пари.

Згідно з п. 3.2.2. договору споживач зобовязаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.

Пунктом 3.2.14 договору сторони встановили, що споживач використовує в своїх цілях 100% конденсату використаної пари.

Відповідно до п. 5.1., 5.2., 5.5. договору, облік спожитої споживачем теплової енергії у вигляді пари, температура та тиск пари проводиться за приладами обліку встановленими на магістральному паропроводі споживача. Кількість теплової енергії у вигляді пари визначається як добуток кількості пару на її теплоємкість. При визначенні кількості тепла у парі повинно враховуватись тепло у вихідній воді постачальника. Споживач не пізніше першого числа місяця, що слідує за звітним, подає постачальнику акт про фактичне споживання теплової енергії згідно з додатком №4.

У п.10.1 договору сторони встановили, що договір починає діяти з 1 грудня 2015 року і діє в частині постачання теплової до 31 грудня 2016 року включно, а в частині здійснення розрахунків до їх повного проведення. У випадку, якщо протягом двадцяти календарних днів до моменту закінчення дії цього договору (в частині поставки теплової енергії) , жодна із сторін не заявить письмову вимогу про припинення його дії, цей договір продовжує свою дію на кожний наступний рік на тих самих умовах.

На день розгляду спору в суді, сторонами не подано доказів припинення дії договору № 1823 «П» на постачання теплової енергії у вигляді пари від 01.12.2015 року.

У п.11.3 договору сторони встановили, що припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної оплати за спожиту теплову енергію.

Тарифи на послуги теплопостачання встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 01.02.2017 №151 та від 05.10.2017 №1205.

Згідно з п. 6.5 договору споживачу щомісяця до 5 числа місяця, що слідує за розрахунковим, надаються акти прийому-передачі теплової енергії та рахунок на оплату за відпущену теплову енергію. Один примірник оформленого належним чином акту споживач повертає постачальнику не пізніше 10 числа поточного місяця. В разі неповернення акту прийому-передачі теплової енергії споживачем в 5-ти денний термін, акт вважається погоджений сторонами в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу за період з 01.06.2017 по 31.10.2017 теплову енергію у вигляді пари на загальну суму 2 694 724,69 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту про фактичне споживання теплової енергії у вигляді пари, підписаного представниками обох сторін, за період з 01.06.2017 по 30.06.2017 згідно приладів обліку споживача облік спожитої пари кількість тон «-» 454,16, кількість Гкал «-» 300, позивачем був проведений перерахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії.

Що підтверджується копіями актів прийому передачі: від 30.06.2017 за червень 2017 в обємі 421,57500 Гкал на суму 766 794,34 грн (без ПДВ), до оплати 920 153,21 грн; від 31.07.2017 за липень 2017 в обємі 305,87200 Гкал на суму 556 344,46 грн з відємними показниками -300,00000 Гкал на суму -545 664,00 грн (без ПДВ), всього до оплати з урахуванням перерахунку 12 816,55 грн; від 31.08.2017 за серпень 2017 в обємі 6,95500 Гкал на суму 12 650,31 грн (без ПДВ), до оплати 15 180,37 грн; від 30.09.2017 за вересень 2017 в обємі 260,47200 Гкал на суму 473 767,31 грн (без ПДВ), до оплати 568 520,77 грн; від 31.10.2017 за жовтень 2017 в обємі 518,88800 Гкал на суму 981 711,49 грн (без ПДВ), до оплати 1 178 053,79 грн (т.1, а.с. 28 - 33).

Крім того, кількість та вартість неповернутого конденсату у сумі 50 444,05 грн підтверджується актами прийому-передачі, які підписані представниками обох сторін та скріплені відтисками їх печаток: від 30.06.2017 за червень 2017 в обємі 636,00000 т на суму 14628,00 грн (без ПДВ), до оплати 17 553,60 грн; від 31.07.2017 за липень 2017 в обємі 6,84000 т, перерахунок в обємі «-» 451,16000 т, на суму 157,32 грн (без ПДВ) з урахуванням перерахунку до оплати 188,78 грн; від 31.08.2017 за серпень 2017 в обємі 10,00000 т на суму 230,00 грн (без ПДВ), до оплати 276,00 грн; від 30.09.2017 за вересень 2017 в обємі 392,67300 т на суму 9 031,48 грн (без ПДВ), до оплати 10 837,78 грн; від 31.10.2017 за жовтень 2017 в обємі 782,17000 т на суму 17 989,91 грн (без ПДВ), до оплати 21 587,89 грн (т.1, а.с. 28 - 32).

У п. 6.1 договору сторони обумовили, що розрахунки за теплопостачання у вигляді пари та неповернення конденсату здійснюються споживачем щомісяця включно у грошовій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника за рахунками. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунки споживача з постачальником за теплову енергію здійснюються наступним чином: а) за відпущену теплову енергію у вигляді пари за 1 Гкал відпущеної теплової енергії згідно параметрів пари на вузлі обліку споживача по діючим тарифам, які встановлені відповідними органами влади; б) за втрати тепла на парових мережах, які знаходяться на балансі споживача у кількості 1,082 Гкал/міс та витрати тепла на прогрівання та пуск паропроводу, якщо він виконується за заявкою споживача; в) за кількість неповернутого конденсату споживач сплачує його вартість у розрахунковому періоді виходячи із планової собівартості отримання та приготування знесоленої води за попередній місяць і нормативного рівня рентабельності за одну тону.

Сторонами 01.02.2016 підписано угоду до договору №1823 «П» від 01.12.215 на постачання теплової енергії у вигляді пари, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни в п.п. «в» п. 6.2 договору, виклавши його в наступній редакції: за кількість конденсату, який не був повернутий у межах договірних норм, споживач сплачує його вартість у розрахунковому періоді по 23,0 грн (без ПДВ) за тону. Вартість тони неповернутого конденсату переглядається за ініціативою постачальника у разі зміни вартості складових для виробництва обезсоленої води. Сторони домовились, що дана угода вступає в силу з 01.02.2016.

Відповідно до п. 6.3 договору підставою для остаточного розрахунку споживача із постачальником за відпущену теплову енергію є рахунки постачальника, які виставляються відповідно до актів про фактичне споживання теплової енергії у звітному місяці.

Позивачем, у період з червня 2017 року по жовтень 2017 року, були виставлені відповідачу рахунки за спожиту теплову енергію у вигляді пари від 30.06.2017 № 01823П на суму 920 153,21 грн, від 31.07.2017 № 01823П на суму 12 816,55 грн, від 31.08.2017 № 01823П на суму 15 180,37 грн, від 30.09.2017 № 01823П на суму 568 520,77 грн, від 31.10.2017 № 01823П на суму 1 178 053,79 грн, а всього на суму 2 694 724,69 грн (т.1, а.с. 22 - 26).

Крім того, у період з червня 2017 року по жовтень 2017 року, позивачем були виставлені відповідачу рахунки за неповернутий конденсат від 30.06.2017 №01823.1 на суму 17 553,60 грн, від 31.07.2017 №01823.1 на суму 188,78 грн, від 31.08.2017 №01823.1 на суму 276,00 грн, від 30.09.2017 №01823.1 на суму 10 837,78 грн, від 31.10.2017 №01823.1 на суму 21 587,89 грн, а всього на суму 50444,05 грн (т.1, а.с. 22 -26).

Згідно з п. 6.4 договору всі остаточні розрахунки здійснюються споживачем не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Як вбачається із матеріалів справи, рахунки-фактури за теплову енергію за період з червня 2017 по жовтень 2017 були направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується списками згрупованих поштових відправлень та фіскальними чеками про їх відправлення, копії яких додані позивачем до матеріалів справи (т.1 а.с.47-51).

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобовязання за договором по оплаті за спожиту теплову енергію у вигляді пари виконав частково. Так, відповідачем оплачено 25.07.2017 231 944,00 грн з призначенням платежу «оплата за теплопостачання по дог.1823 «П» від 01/12/2015 рах. 01823Пвід 30/06/17», та 09.08.2017 12 816,55 грн з призначенням платежу «оплата за теплопостачання по дог.1823 «П» від 01/12/2015 рах. 01823П від 31/07/17», що підтверджується Звітом оплат по договорам за період з 25.07.2017 по 09.08.2017 (т.1, а.с. 27).

Крім того, відповідач частково виконав свої зобовязання за неповернення конденсату, сплативши позивачу 09.08.2017 188,78 грн з призначенням платежу «оплата за неповернення конденсату по дог.1823 «П» від 01/12/2015 рах. 01823П від 31/07/17», що підтверджується Звітом оплат по договорам за період з 25.07.2017 по 09.08.2017 (т.1, а.с. 27).

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

З огляду на вище викладене суд доходить висновку, що відповідачем не проведені своєчасно оплати в частині спожитої теплову енергію у вигляді пари за період з червня 2017 по жовтень 2017 у сумі 2 449 964,14 грн та в частині оплати за неповернення конденсату у сумі 50 255,27 грн, а всього на суму 2 500 219,41 грн, що підтверджується двостороннім актом звірянні розрахунків складеного позивачем та відповідачем станом на 13.11.2017. Представником відповідача в судовому засіданні надано підписаний сторонами та скріплений печатками сторін Графік погашення заборгованості від 13.11.2017 (далі графік).

Дослідивши поданий графік суд встановив, що 13.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» (постачальник) в особі генерального директора ОСОБА_3 та Приватним акціонерним товариством «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» (боржник) в особі директора ОСОБА_4 підписано та скріплено відтисками печаток обох сторін Графік погашення заборгованості (т.1, а.с. 119), відповідно до умов якого сторони підтверджують, що на день укладення цього графіку борг ПрАТ «КСК «Чексіл» перед ТОВ Фірма «Технова» КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ фірми «ТехНова» за договором на постачання теплової енергії у вигляді пари №1823 «П» від 01.12.2015 за період з 01.06.2017 по 31.10.2017 складає 2 500 219,41 грн (п. 1 графіку погашення заборгованості).

Відповідно до п. 2 графіку сторони шляхом укладення цього графіку дійшли згоди про розміри, порядок і строки погашення заборгованості боржника перед постачальником, а саме: сума 1 000 000,00 грн по 17.11.2017, сума 250 000,00 грн по 15.12.2017, сума 250 000,00 грн по 29.12.2017, сума 250 000,00 грн по 15.01.2018, сума 250 000,00 грн по 31.01.2018, сума 250 000,00 грн по 15.02.2018, сума 250 219,41 грн по 28.02.2018, всього 2 500 219,41 грн.

Згідно з п. 3 графіку сторони дійшли згоди про те, що кожен черговий платіж, за наведеним у п. 2 цього графіку, має бути здійснений боржником не пізніше зазначеного в ньому числа місяця, в якому він (платіж) підлягає сплаті.

У п. 5 графіку погашення заборгованості сторони погодили, що окрім заборгованості, боржник зобовязується сплачувати поточне споживання теплової енергії згідно з умовами та строками договору.

Відповідно до п. 6 графіку погашення заборгованості сторони дійшли згоди, що у разі порушення строків оплати заборгованості за цим графіком, боржник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення розрахунку, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3% річних від простроченої суми, які будуть нараховані відповідно до умов та строків передбачених договором.

З огляду на погоджені сторонами умови Графіку погашення заборгованості від 13.11.2017 за договором на постачання теплової енергії у вигляді пари №1823 «П» від 01.12.2015, суд дійшов висновку, що вказаним графіком сторони змінили строк виконання відповідачем зобов'язання перед позивачем з оплати спожитої у період з 01.06.2017 по 31.10.2017 теплової енергії та за неповернутий конденсат на суму 2 500 219,41 грн, тим самим погодивши розстрочку платежів з конкретизацією дати платежу, суми платежу.

Як вбачається з графіку погашення заборгованості від 13.11.2017, перший платіж мав бути вчинений у строк по 17.11.2017 на суму 1 000 000,00 грн.

23.11.2017 з порушенням строку оплати, встановленого у п.2 Графіку погашення заборгованості від 13.11.2017, відповідачем було перераховано на рахунок позивача 1 000 000,00 грн з призначенням платежу «оплата за теплопостачання по дог.1823 «П» від 01/12/15 за жовтень 2017 згідно рахунку №01823П від 31.10.2017», що підтверджується платіжним дорученням №3472 від 23.11.2017 (т.1, а.с.85).

На дану суму позивачем було зменшено позовні вимоги, і зменшення прийнято судом.

Наступний платіж в сумі 250 000,00 грн мав бути сплачений відповідачем по 15.12.2017. Як вбачається з матеріалів справи та зазначають сторони в судовому засіданні, платіж в сумі 250 000,00 було сплачено 11.12.2017 платіжним дорученням №3562 від 11.12.2017 з призначенням платежу «оплата за теплопостачання по дог. 1823 «П» від 01/12/15 рах.01823 від 30.06.17», що є достроковим погашенням частини заборгованості за графіком, тобто без порушення строків визначених сторонами у графіку.

На дану суму позивачем також було зменшено позовні вимоги, і зменшення було прийнято судом.

Оскільки наступні платежі повинні будуть проведені відповідачем на користь позивача у строк 29.12.2017, 15.01.2018, 31.01.2018, 15.02.2018 та 28.02.2018 на загальну суму 1 250 219,41 грн, і на час розгляду справи черговий строк платежу не сплив, суд доходить висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1 250 219,41 грн, у тому числі заборгованості за спожиту теплову енергію у вигляді пари у сумі 1 204 982,92 грн, за неповернутий конденсат у сумі 45 236,49 грн.

Твердження позивача, що в звязку з тим, що відповідач не здійснив перший платіж в строк по 17.11.2017, а фактично сплатив 1 000 000,00 грн - 23.11.2017, виникло право на стягнення заборгованості, пені, інфляційних та 3% річних без урахування умов підписаного між сторонами Графіку погашення заборгованості від 13.11.2017 судом не приймаються до уваги, оскільки умови вказаного графіку не містять домовленостей чи застережень сторін щодо анулювання (скасування) графіку погашення заборгованості. В той же час пунктом 6 графіку сторони передбачили нарахування пені, 3% річних та інфляційних у разі порушення відповідачем строків оплати встановлених за цим графіком.

За таких обставин суд доходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1 250 219,41 грн задоволенню не підлягають, оскільки право вимоги у позивача, з огляду на встановлені строки платежів у графіку погашення заборгованості від 13.11.2017, не настало.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 62 226,81грн, у тому числі згідно з наведеним розрахунком за несплату спожитої теплової енергії у вигляді пари в сумі 60 713,33 грн, за неповернення конденсату в сумі 1 513,48 грн, нарахованої за період з 18.07.2017 по 17.11.2017; інфляційні у сумі 22 899,59 грн, у тому числі згідно з наведеним розрахунком за спожиту теплову енергію у вигляді пари у сумі 22 335,54 грн, за неповернутий конденсат - у сумі 564,05 грн за період серпень 2017 жовтень 2017; 3% річних у сумі 7 279,07 грн, у тому числі згідно з наведеним розрахунком за спожиту теплову енергію у вигляді пари у сумі 7 101,61 грн, за неповернення конденсату в сумі 177,46 грн за період з 18.07.2017 по 17.11.2017.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, суд вважає, що графіком погашення заборгованості від 13.11.2017 сторонами було змінено строк оплати спожитої теплової енергії та неповернення конденсату за період з 01.06.2017 по 31.10.2017 на суму 1 250 219,41 грн, на яку відповідачем в розрізі первісно виставлених рахунків на оплату проведено нарахування пені, 3% річних та інфляційних без урахування досягнення між сторонами домовленості щодо розстрочки сплати суми заборгованості за графіком (т.1 а.с.119), а тому відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, а саме відсутні підстави для стягнення з відповідача пені у сумі 62 226,81 грн, 3% річних у сумі 7 279,07 грн та інфляційних у сумі 22 899,59 грн.

Так, за графіком погашення заборгованості від 13.11.2017 прострочка виконання відповідачем зобовязання по сплаті заборгованості по договору на постачання теплової енергії у вигляді пари №1823 «П» від 01.12.2015 виникла з 18.11.2017 по 22.11.2017 у сумі 1 000 000,00 грн (23.11.2017 дата сплати чергового платежу), позивачем же проведено нарахування за період до 17.11.2017, тобто до виникнення прострочки платежу, передбаченого п.2 графіку.

Відповідно до ст.22 ч.5 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно з ст.78 ч.5 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Посилання позивача на необхідність задоволення позову з огляду на визнання відповідачем позовних вимог у повній сумі не приймаються судом до уваги, оскільки визнання відповідачем позовних вимог суперечить укладеному між сторонами Графіку погашення заборгованості від 13.11.2017, з огляду на умови якого, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача прострочки сплати заборгованості у сумі 1 250 219,41 грн по графіку на час прийняття рішення по справі.

Відповідачем подана заява про розстрочку виконання рішення суду від 12.12.2017 №б/н в якій відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців, встановивши графік, наведений в заяві про розстрочку рішення суду.

Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що подана відповідачем заява про розстрочку виконання рішення суду від 12.12.2017 №б/н задоволенню не підлягає, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 20139,37 грн покладається на позивача у звязку з відмовою у позові.

Керуючись ст. 22, 33, 34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення підписано 18.12.2017.

Суддя Н.Ю.Книш