ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа № 922/2972/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Курченко В.А.

за участі представників:

позивача - Білов О.О. (дов. від 19.08.2017)

відповідача - Мельник Н.О. (адвокат, договір від 18.10.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційні скарги Харківської міської ради (вх. № 3552 Х/2) та фізичної особи-підприємця Ісик Неонілли Михайлівни (вх. № 3558Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі №922/2972/17

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до фізичної особи-підприємця Ісик Неонілли Михайлівни, м. Харків

про стягнення 352298,07 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі №922/2972/17 (суддя Ольшанченко В.І.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Ісик Неонілли Михайлівни на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 352298,07 грн. та судовий збір в сумі 5284,47 грн. Стягнуто з Харківської міської ради в доход Державного бюджету України штраф за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом, в сумі 1700,00 грн.

Харківська міська рада з рішенням місцевого господарського суду не погодилася та звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі № 922/2972/17 в частині стягнення 1700 грн. штрафу. В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом норм ст. ст. 28, 57 Господарського процесуального кодексу України.

ФОП Ісик Н.М. також з рішенням місцевого господарського суду не погодилася та звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі № 922/2972/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові Харківської міської ради. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм ст. ст. 1212 -1214 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.11.2017 прийнято апеляційні скарги до провадження, об'єднано розгляд апеляційних скарг в одному апеляційному провадженні та призначено їх розгляд на 14.12.2017.

12.12.2017 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача (вх.№12854).

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу. Вирішення апеляційної скарги позивача залишив на розсуду суду.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2017 позивач звернувся з позовною заявою, яка підписана представником Харківської міської ради Біловим О.О. До позовної заяви була надана, зокрема, належним чином засвідчена копія довіреності на представництво Біловим О.О. інтересів Харківської міської ради.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 18.09.2017, зобов'язано, зокрема, позивача надати суду оригінал довіреності на представника, що підписав позов; належним чином засвідчені копії всіх документів, доданих до позову в незасвідчених копіях; копії правовстановлюючих документів на нерухомість відповідача; обґрунтований розрахунок суми позову; копії договорів оренди земельних ділянок з попередніми власниками нерухомості; докази права власності на вказані земельні ділянки; докази отримання відповідачем доходу в сумі 352298,07 грн.; докази використання відповідачем земельних ділянок у вказаний період; направити у судове засідання своїх повноважних представників, повноваження яких повинні бути оформлені відповідно до приписів статті 28 ГПК України та подати суду документи на підтвердження повноважень таких представників.

Враховуючи неявку у судове засідання представників сторін та невиконання ними у повному обсязі вимог ухвали від 06.09.2017, суд ухвалою від 18.09.2017 відклав розгляд справи на 02.10.2017 та зобов'язав, зокрема, позивача надати суду оригінал довіреності на представника, що підписав позов; обґрунтований розрахунок суми позову; докази права власності на вказані земельні ділянки; докази отримання відповідачем доходу в сумі 352298,07 грн.; докази використання відповідачем земельних ділянок у вказаний період; направити у судове засідання своїх повноважних представників, повноваження яких повинні бути оформлені відповідно до приписів статті 28 ГПК України та подати суду документи на підтвердження повноважень таких представників. Попереджено було сторони про відповідальність за ухилення від вчинення дій, покладених на них господарським судом.

Як свідчить протокол судового засідання від 02.10.2017, у судове засідання з'явився представник позивача ОСОБА_4, який не надав витребувані судом документи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.10.2017 відкладено розгляд справи на 19.10.2017; зобов'язано позивача надати суду оригінал довіреності на представника, що підписав позов; обґрунтований розрахунок суми позову; докази права власності на вказані земельні ділянки; докази отримання відповідачем доходу в сумі 352298,07 грн.; докази використання відповідачем земельних ділянок у вказаний період; письмове пояснення що розуміється під словами: "безпідставно збережені кошти"; докази безпідставного отримання та збереження відповідачем коштів в сумі 352298,07 грн.; докази отримання відповідачем доходів від безпідставно отриманих або збережених коштів та в якій сумі; письмове пояснення щодо відсутності вимоги про повернення належних позивачу коштів в сумі 352298,07 грн. та безпідставно збережених відповідачем; витяги державного реєстратора з ЄДР станом на час розгляду справи на позивача та на відповідача; направити у судове засідання своїх повноважних представників, повноваження яких повинні бути оформлені відповідно до приписів статті 28 ГПК України та подати суду документи на підтвердження повноважень таких представників. Попереджено сторони про відповідальність за ухилення від вчинення дій, покладених на них господарським судом.

У судове засідання 19.10.2017 з'явився представник позивача Білов О.О., який згідно протоколу судового засідання надав письмові додаткові пояснення на виконання вимог ухвали від 02.10.2017. Проте, позивач не у повному обсязі надав витребувані судом документи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2017 відкладено розгляд справи на 01.11.2017; зобов'язано позивача надати суду оригінал довіреності на представника, що підписав позов; обґрунтований розрахунок суми позову; докази права власності на вказані земельні ділянки; докази отримання відповідачем доходу в сумі 352298,07 грн.; докази використання відповідачем земельних ділянок у вказаний період; письмове пояснення що розуміється під словами: "безпідставно збережені кошти"; докази безпідставного отримання та збереження відповідачем коштів в сумі 352298,07 грн.; докази отримання відповідачем доходів від безпідставно отриманих або збережених коштів та в якій сумі; письмове пояснення щодо відсутності вимоги про повернення належних позивачу коштів в сумі 352298,07 грн. та безпідставно збережених відповідачем; витяг державного реєстратора з ЄДР станом на час розгляду справи на позивача; направити у судове засідання своїх повноважних представників, повноваження яких повинні бути оформлені відповідно до приписів статті 28 ГПК України та подати суду документи на підтвердження повноважень таких представників. Попереджено сторони про відповідальність за ухилення від вчинення дій, покладених на них господарським судом.

Згідно протоколу судового засідання від 01.11.2017 з'явились представники сторін; позивач витребувані судом документи не надав. У судовому засіданні 01.11.2017 оголошено перерву до 02.11.2017.

У судовому засіданні 02.11.2017 позивач також не надав витребувані судом документи.

Враховуючи систематичне невиконання позивачем вимог господарського суду про надання витребуваних ухвалами господарського суду документів, відповідно до п. 5 ст. 83 ГПК України, суд першої інстанції стягнув з позивача в доход Державного бюджету України штраф за ухилення від вчинення дій, покладених на нього господарським судом, в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. При цьому місцевий господарський суд виходив з того, що представник позивача двічі у судові засідання не з'являвся, витребуваних судом документів не подав; суд неодноразово відкладав розгляд справи через ненадання позивачем без поважних причин витребуваних судом документів в повному обсязі, у тому числі довіреності на представника, що підписав позов.

В свою чергу звертаючись з апеляційною скаргою позивач зазначав, що:

- до позовної заяви було надано належним чином засвідчену копію довіреності, а в судове засідання для огляду суду надавався оригінал довіреності;

- Харківською міською радою виконано всі вимоги суду та надано всі документи, які необхідні для розгляду даної справи.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, апеляційний господарський суд виходить з такого.

За положеннями ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи.

Згідно ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо: позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, у застосуванні положень пункту 1 частини першої статті 63, а також пункту 1 частини першої статті 81 ГПК України у випадках, коли позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, слід мати на увазі таке.

Якщо господарський суд має сумніви стосовно наявності у особи, яка підписала позовну заяву, відповідних повноважень, він у процесі підготовки справи до судового розгляду витребує у позивача докази на підтвердження таких повноважень. У разі їх неподання суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду. Якщо позовну заяву підписано особою на підставі виданої їй довіреності, до заяви має бути додано оригінал або належно завірену копію такої довіреності.

У разі коли до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано оригіналу або належно завіреної копії довіреності, але в цій заяві вміщено посилання на номер і дату довіреності, то господарський суд, приймаючи заяву до розгляду, витребує у позивача таку довіреність, а в разі її неподання виносить ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Крім того, пунктом 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», роз'яснено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Таким чином, наслідком неподання на вимогу суду доказів на підтвердження повноважень особи щодо підписання позовної заяви, при наявності сумнівів стосовно наявності у такої особи відповідних повноважень, суд повинен був залишити позов без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи, зокрема, протоколи судових засідань, не містять відомостей на підтвердження доводів позивача щодо надання суду першої інстанції оригіналу довіреності. При цьому, будь яких письмових зауважень з приводу допущених у протоколах неправильностей або неповноти протоколу позивачем не заявлялось.

Проте, за наслідками розгляду позову, не зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини невиконання вимог щодо надання витребуваних судом документів, у тому числі оригіналу довіреності на представника, який підписав позовну заяву, справа була розглянута по суті та прийнято рішення. Тобто фактично судом першої інстанції було визнано як повноваження представника на подання позову, так і достатність наявних у справі матеріалів (зокрема, належним чином засвідченої копії довіреності) для прийняття рішення по суті справи.

Враховуючи викладене, вказаний висновок місцевого господарського суду про накладення штрафу на позивача за невиконання вимог суду щодо надання витребуваних судом документів, у тому числі оригіналу довіреності на представника, колегія суддів вважає таким, що суперечить іншим діям (висновкам) суду (зокрема, щодо можливості розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами).

Таким чином, господарським судом Харківської області було не в повному обсязі досліджено питання щодо можливості та адекватності застосування до позивача інших передбачених процесуальним законом механізмів реагування на обставини невиконання стороною вимог суду, зокрема за неподання витребуваних ним доказів.

А тому, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції в частині накладення штрафу на позивача, у зв'язку з чим його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення в цій частині - скасуванню.

Колегія суддів також зазначає, що у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду представником Харківської міської ради Біловим О.О. було надано для огляду оригінал довіреності, яка уповноважує його на представництво інтересів позивача у суді, в тому числі на підписання позову та скарг.

Переглядаючи рішення суду в частині задоволення позовних вимог Харківської міської ради, колегія суддів зазначає таке.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду Харківська міська рада зазначала, що Ісик Неонілла Михайлівна зареєстрована як фізична особа-підприємець з 26.02.2007 та використовує належні їй нежитлові будівлі літ. "М-1" загальною площею 934,9 кв.м. та літ. "Н-1" загальною площею 1438,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Букова (колишня Заводу Комсомолець), 34, у своїй підприємницькій діяльності. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що відповідач використовує земельні ділянки площею 0,1051 га та 0,1611 га під нежитловими приміщеннями без виникнення права власності, користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав, з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України вказані земельні ділянки перебувають у власності територіальної громади міста Харкова. Однак, ФОП Ісик Н.М. у період з 01.09.2014 по 31.08.2017 не сплачувала за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, що стало підставою для звернення до суду про повернення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності. Так, позивач посилається на ст. 1212 - 1214 Цивільного кодексу України та вказує, що відповідач зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельними ділянками за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує власність власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто, на думку Харківської міської ради відбувається факт безпідставного збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за рахунок позивача. Також, позивачем розраховано розмір безпідставно збережених відповідачем коштів від використання майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача (352298,07 грн.), виходячи з розміру орендної плати за землю, зменшеному на розмір безпідставно зроблених відповідачем платежів за використання землі у вигляді земельного податку.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог, задовольнив їх у повному обсязі.

Проте, колегія суддів вважає ці висновки передчасними, враховуючи таке.

Відповідно до приписів статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам, наведено у статті 12 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, п. 6 передбачає, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Пленумом Вищого господарського суду України у Постанові №10 від 24.10.2011р. роз'яснено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер (п.2).

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (п.3). Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 28.11.2016 №19-20.08-3-5118/20-16 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 07.12.2016 №8467/0/225-16 речові права Ісик Н.М. на земельні ділянки по вул. Заводу Комсомолець, 34 не зареєстровані.

Згідно наданої позивачем інформаційної довідки від 10.08.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у вказаних реєстрах відсутня інформація про реєстрацію права власності за будь-якою особою на земельні ділянки, за які позивач нараховує плату.

Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на вказані земельні ділянки, позивач, посилаючись на положення ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України, зазначає, що вони перебувають у власності територіальної громади.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП «Арка» та гр. Ісик Н.М. 08.01.2002 укладено договір купівлі - продажу нежитлової будівлі «Н-1» в т. ч приміщення № 1, 2-6, яка розташована: м. Харків, вул. з-д Комсомолець, буд 34. Ця нежитлова будівля літера «Н-1» цегляна в т.ч приміщення №1, площею 503,5 кв.м. та №2-6, площею 934,9 кв. м. Продаж вчинено за 2500 грн., які ПП «Арка» одержала від гр. Ісик Н.М. повністю.

Згідно копії реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать фізичними особам від 28.05.2002, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» посвідчило, що нежитлова будівля літ. "Н-1" загальною площею 1438,4 кв.м., що розташована в місті Харкові по вул. з-д Комсомолець, 34 зареєстрована за Ісик Н.М. на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 08.01.2002 приватним нотаріусом Курас С.О., р. № 53.

Також, 19.09.2002 між ПП «Арка» та Ісик Н.М. укладено договір купівлі - продажу нежитлової будівлі літ. М-1 загальною площею 934,9 кв.м та нежитлової будівлі літ. Т-1 загальною площею 122,8 кв.м., що знаходяться у м. Харкові, вул. Завод «Комсомолець», 34. Продаж вчинено за 1500 грн, які ПП «Арка» одержала від покупця повністю.

Згідно копії витягу КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.04.2003 нежитлові будівлі літ. М-1, літ. Т-1, загальною площею 1057,7 кв.м., за адресою Харків, вул. Заводу Комсомолець, 34 належать на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 19.09.2002 Ісик Н.М.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна нежитлова будівля літ. Н-1, загальною площею 1438,4 кв.м., що розташована в місті Харкові по вул. Заводу Комсомолець, 34 та нежитлова будівля літ. М-1, загальною площею 934,9 кв.м. належать на праві приватної власності Ісик Неоніллі Михайлівні.

Разом з цим згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань від 10.10.2017 за № Ісик Неонілла Михайлівна зареєстрована як фізична особа - підприємець з 26.02.2007.

Таким чином, Ісик Н.М. набула право власності на вказані нежитлові приміщення до проведення державної реєстрації як суб'єкт підприємницької діяльності.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань, видами діяльності ФОП Ісик Н.М. є управління нерухомим майном (70.32.0), оренда інших машин та устаткування (71.34.0), дослідження кон'юктури ринку та виявлення суспільної думки (74.13.0), консультування з питань комерційної діяльності та управління (74.14.0), надання інших комерційних послуг (74.87.0). Основним видом економічної діяльності ФОП Ісик Н.М. є дослідження кон'юктури ринку та виявлення суспільної думки (74.13.0). За даними вказаного реєстру до видів господарської діяльності відповідача не відноситься діяльність, пов'язана із здаванням в оренду нерухомого майна.

Згідно наявних у справі копій договорів оренди №3/2014 від 01.01.2014 та №3/2017 від 01.02.2017 гр. Ісик Н.М. (орендодавець) (яка виступає у правовідносинах як фізична особа) здає в оренду ТОВ «Торгівельний дім «Троянда -Харків» (орендар) за плату на певний строк нежитлову будівлю Н-1, загальною площею 1438,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Заводу Комсомолець, 34, для використання орендарем під складське приміщення. За актами прийому - передачі оренди до договору оренди №3/2014 від 01.01.2014 та №3/2017 від 01.02.2017 орендодавець передав орендарю вказану нежитлову будівлю.

Тобто вказані нежитлові приміщення Ісик Н.М. здає в оренду як фізична особа.

З доходів, отриманих від сдачі майна в оренду, громадянка Ісик Н.М. сплачує відповідні податки та внески (зокрема, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір). Відповідач, як фізична особа - власник нерухомого майна, також сплачує податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Про вказане свідчать копії відповідних податкових декларацій та звітів, подані нею до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, а також відповідні банківські квитанції про здійснення касових операцій.

Необхідно зазначити, що здача нерухомого майна (нежитлових приміщень) в оренду та отримання «пасивного» доходу у вигляді орендної плати не є безумовною обставиною, яка свідчить про здійснення господарської діяльності фізичною особою на вказаних земельних ділянках.

Жодних доказів, які б свідчили про використання відповідачем нежитлових приміщень у підприємницькій (господарській) діяльності матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що, оскільки відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельних ділянок, він безпідставно здійснює платежі за використання землі у вигляді земельного податку з фізичних осіб.

Проте, такі доводи позивача колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так за положеннями ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Таким чином відповідач, набувши право власності на вищезазначене нерухоме майно в силу закону має право користування земельною ділянкою, без якої існування нерухомого майна та його експлуатація є неможливим.

Пунктом 287.1. статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

За положеннями пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно п. 286.1. ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, органами державної фіскальної служби щорічно направлялись Ісик Н.М. податкові повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб, які були своєчасно сплачені відповідачем.

Згідно листа ГУ ДФС у Харківській області від 27.07.2017 гр. Ісик Н.М перебуває на обліку в ГУ ДФС у Харківській області як платник земельного податку на земельні ділянки площею 2234,00 кв.м. та 3486,00 кв.м. (тобто навіть більшої площі, ніж визначено позивачем), які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Букова, 34. У період 01.06.2014-31.12.2014 згідно з інтегрованою карткою платника податків за 2014 (ІКП) платнику нараховано земельного податку у сумі 32010,51 грн.; сплачено -32010,51 грн. У період 01.01.2015-31.12.2015 згідно інтегрованою карткою платника податків за 2015 (ІКП) платнику нараховано земельного податку у сумі 46815,20 грн.; сплачено - 46815,20 грн. У період 01.01.2016 -31.12.2016 згідно з інтегрованою карткою платника податків за 2016 (ІКП) платнику нараховано земельного податку у сумі 67086,17грн.; сплачено - 67086,17грн. Платнику сформоване податкове повідомлення - рішення для сплати земельного податку за 2017 у сумі 71111,35 грн. Станом на 25.07.2017 громадянка Ісик Н.М. заборгованості зі сплати земельного податку не має.

Таким чином, громадянка Ісик Н.М., яка будучи власником нежитлових будівель літ. "М-1" загальною площею 934,9 кв.м. та літ. "Н-1" загальною площею 1438,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Букова (колишня Заводу Комсомолець), 34, та в силу положень чинного законодавства є користувачем земельних ділянок, на яких знаходяться належні їй нежитлові будівлі, належним чином сплачує за користування вказаними земельними ділянками нарахований контролюючими органами земельний податок як фізична особа.

На підставі викладеного, колегією суддів не встановлено, а позивачем не доведено обставини використання Ісик Н.М. земельних ділянок для здійснення господарської діяльності, а тому лише факт реєстрації відповідача як суб'єкта підприємницької діяльності не свідчить про безумовне використання власного нерухомого майна в господарській діяльності.

Виходячи зі змісту ст.ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

Враховуючи, що право власності на нежитлові будівлі, які розташовані на спірних земельних ділянках, відповідачем було набуто як фізичною особою, ним сплачується земельний податок з фізичних осіб на підставі податкових повідомлень-рішень, а обставини використання цих ділянок відповідачем в господарській діяльності позивачем не доведені, колегія суддів приходить до висновку, що дані правовідносини виникли між Харківською міською радою та громадянкою Ісик Н.М. як фізичною особою, а не суб'єктом підприємницької діяльності, а тому даний спір не підвідомчий господарському суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд розглянув по суті дану справу, спір у якій належить до підвідомчості судів загальної юрисдикції, що відповідно до п. 1 ч. 1 статті 80, п. 3 ч. 1 статті 103, п. 4 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду і припинення провадження у даній справі.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 80, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Ісик Неонілли Михайлівни задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі №922/2972/17 скасувати повністю.

Провадження у справі №922/2972/17 припинити.

Повний текст постанови складено 19.12.17

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Фоміна В. О.