РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017Справа №926/2727/17
Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦМК-Комбудінвест"

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі Чернівецької філії Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"

про визнання недійсними з моменту укладання договору іпотеки та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача 1не з'явився

від відповідача 2 не з'явився

від відповідача 3 Гамей В.В. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі Чернівецької філії Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (відповідач -1), Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (відповідач - 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (відповідач - 3) про визнання недійсними з моменту укладання договору іпотеки та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача іпотечнй договір №24.074/08/ДИ01 від 04.06.2008 та договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 26.02.2016 в частині передачі права за іпотечним договором №24.074/08-ДИ01 є недійсними, згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 37 Закону України "Про іпотеку". У зв'язку з тим, що позивач ненадав згоди чи погодження на укладання договору іпотеки з відповідачем-1 та включення до нього застереження про задоволення вимог іпотекодержателляя шляхом оформлення власності.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 13 вересня 2017 матеріали справи №926/2727/17 направлені за встановленою підсудністю до господарського суду міста Києва.

Відповідно до Протоколку автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 справа передана на розгляд судді Борисенко І.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 справа прийнята до провадження судді Борисенко І.І. та призначено розгляд справи на 07.11.2017.

06.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (відповідач) подав через загальний відділ діловодства суду письмовий відзив на позовну заяву. Відповідач у поданому відзиві на позову заяву проти позову заперечив оскільки позивач не надав доказів наявності підстав для визнання правочину недійсним згідно ст.215-216 ЦК України. Зокрема зазначив, що відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про іпотеку" між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦМК-Комбудінвест" було укладено Договір іпотеки №24.074/08/ДИ01 від 04.06.2008, за згодою вищого органу товарисва позивача, що підтверджується протоколом №8 загальних зборі засновників позивача від 03.06.2008. При цьому, вказав, що договори відступлення за основним договором та договором іпотеки були укладені відповідно до вимог чинного законодавства України.

Ухвалою осподарського суду міста Києва від 07.11.2017 відкладено розгляд справи до 05.12.2017.

В судовому засіданні 05.12.2017 судом встановлено, що належними Відповідачами по справі є:

- Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" в особі Чернівецької філії Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк";

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс".

Представник відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс") в судовому засіданні 05.12.2017 надав усні пояснення по суті спору, проти позову заперечив повністю.

Ухвали суду про прийняття справи до провадження та про відкладення судового засідання були надіслані за адресою місцезнаходження позивача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 58000, АДРЕСА_2

Проте, за зазначеною адресою позивача не було розшукано, а тому конверт з вказаною ухвалою суду було повернуто назад до суду, із відповідною відміткою про це органу поштового зв'язку (за закінченням встановленого терміну зберігання).

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За встановлених обставин справи, позивач належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань.

Ухвали суду про прийняття справи до провадження та про відкладення судового засідання були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі Чернівецької філії Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 01004, м. Київ, бул.Шевченка/вул.. Пушкінська, буд.8/26.

На призначені судові засідання 07.11.2017 та 05.12.2017 представник відповідача1 не з'явився, проте з матеріалів справи вбачається, що Відповідач (Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" в особі Чернівецької філії Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк") належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників позивача та відповідача у судовому засіданні 05.12.2017 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача - 3, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦМК-Комбудінвест" (далі - позивач, іпотекодавець) та Публічним акціонерним товарисвом «ВТБ Банк» (далі - відповідач-1, Банк, іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір №24.074/08/ДИ01, посвідчений приватним нотарійсом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. зареєстрований в реєстрі за №3385 (надалі - Основний договір), за умовами якого, цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору 24.074/08-КЛ від 04.06.2008 (надалі - кредитний договір), укладеного між іпотекодержателем та боржником - гр. ОСОБА_4, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого боржник зобов'язується передати іпотекодержателем в строк кредит в розмірі 2 500 000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно:

- поділене нерухоме майно - виробничий корпус літ. М загальною площею 341,9 кв.м, склад літ. Н загальною площею 331,0 кв.м, склад літ. О загальною площею 165,0 кв.м, вората №6, огорожа №7, загальною площею всіх приміщень 837,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

- поділене нерухоме майно - нежилі будівлі, що складаються з: адмінбудівля літ.А загальною площею 316,0 кв.м, виробничий корпус літ. Б загальною площею 1533,9 кв.м, насосна літ. П загальною площею 49,4 кв.м, компресорна літ. С загальною площею 96,9 кв.м, електрощитова літ.Т загальною площею 7,7 кв.м, циклона станція літ. У, циклон ІУ, циклонУ, бассейн УІ, пункт загруски автомашин УІІ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 26.02.2016 між Публічним акціонерним товариством ,,ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальності «Фінансова Компанія «Поліс» укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, згідно умов якого первісним кредитором відступлено новому кредитору право вимоги заборгованості до боржників, первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує в повному обсязі належні первісному кредитору права іпотекодлержателя та заставодержателя в зобов'язання, що виникли за іпотечними договорами та договорами застави (надалі - договори іпотеки та застави», які укладені в якості забезпечення виконання боржниками зобов'язань перед первісними кредиторами за кредитними договорами.

Відповідно до п. 1.4. Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки та договором застави від 26.02.2016, за цим договором, та додатковою угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів за кредитними договорами у розмірі заборгованості боржників, що відступаються за договором про відступлення права вимоги та додатковою угодою, а у випадку не виконання цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки та застави і за рахунок предметів іпотеки та застави задовольнити свої вимоги за кредитними договорами у розмірі, що буде визначений на момент їх фактичного задоволення, а також вимагати від боржників виконання їх зобовязань за договором іпотеки та застави.

Згідно з п. 1.6.2. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки та договором застави від 26.02.2016, права іпотекодержателя за заставодержателя за договором іпотеки та застави первісний кредитор передає новому кредитору, на виконання договору про відступлення права вимоги та додаткової угоди.

Відповідно до п. 2.1. про відступлення права вимоги за договором іпотеки та договором застави від 26.02.2016, первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за дійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання/неналежне виконання боржником своїх зобовязань.

Пунктом 6.2. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки та договором застави від 26.02.2016, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до останього виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Позивач вважає, що іпотечний договір №24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки та договором застави від 26.02.2016 в частині передачі прав за іпотечним договором №24.074/08-ДИ01 є недійсним.

Позивач зазначив, що відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» та п.7.2.6. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦМК-Комбудінвест» до компетенції вищого органу товарисва, яким є засновник, належить узгодження договорів про заставу майна. Проте, за твердженням Позивача, вищий орган товарива позивача не надав згоду чи погодження на укладення договору іпотеки із відповідачем-1 та включення до нього застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом оформлення права власності.

На думку Позивача, у зв'язку з тим, що укладення договору іпотеки та включення до нього застереження про задоволення вимог іпотекодержателя без згоди вищого органу товарисва та без задоволення таких дій є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Позивач вважає, що договір іпотеки №24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008 між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ЦМК-Комбудінвест», посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., зареєстрований в реєстрі №3385, є недійсним з моменту його вичинення, всі інші праводчини, які були укладені на його виконання, також є недійсними з моменту їх вчинення.

Позивач вважає Договір про відступлення прав за договором іпотеки від 26.02.2016 слід визнати недійсним, оскільки п. 7.2.6 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦМК-Комбунінвест» до компетенції вищого органу товарисва яким є засновник, належить узгодження договорів про заставу майна. Проте, за твердженням позивача, вищий орган товариства позивача ненадав згоду чи погодження на укладання договору іпотеки із відповідачем -1 та включення до нього застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом оформлення права власності.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями позивача, в силу наступного.

Згідно ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Загальні правові засади визнання правочину недійсним визначені у ст. 215 ЦК України, частина 1 якої передбачає що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 вищенаведеної правової норми визначено, що у разі, коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Із суті правочину про відступлення права вимоги випливає, що наслідком вчинення такого правочину є передання первісним кредитором своїх прав новому кредитору та прийняття новим кредитором цих прав.

Відповідно до ст. 37 Закону україни «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на

нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимогіпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до довідки про установчи документи та керівні органи ТОВ «ЦМК-Комбудінвест» одноосібним органом управління є директор товарсва ОСОБА_4.

Судом встановлено, що відповідно до змін та доповнень №3 до статуту ТОВ «ЦМК-Комбудінвест» засновником товарисва є ОСОБА_4, що зокрема підтверджується також договором відступлення часток в статутному капіталі ТОВ «ЦМК-Комбудінвест», рішення №4 від 02.04.2008 та наказом №4 від 02.04.2008.

Тобто, зроблений позивачем висновок про недійсність договору іпотеки з підстав того, що керівний орган товарисва ТОВ «ЦМК-Комбудінвест» в особі засновника ОСОБА_4 не надав своєї згоди чи погодження на укладання договору іпотеки директором цього товарисва ОСОБА_4, який забезпечував виконання кредитних зобов'язань позичальником ОСОБА_4, є безпідставним.

Отже, судом встановлено, що твердження позивача, «що вищий орган товарисва позивача не надавав згоду чи погодження на укладання договру іпотеки» спростовується прямими доказами надання такої згоди, а саме протоколом №8 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «ЦМК-Комбудінвест», довідкою від 05.05.2008 та протоколом засідання Наглядової ради ТОВ «ЦМК-Комбудінвест» від 03.06.2008, звіт про огляд та оцінку нерухомого майна від 24.04.2008.

Судом прийнято до уваги висновок Вищого господарського суду України, викладений у Довідці з визначення та узагальнення судової практики щодо застосування господарськими судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна майнових прав.

Так, у підрозділі 2 розділу 1 зазначено, що «При визнанні повноважень особи щодо вчинення праводчину господарському суду слід варахувати, зокрема, як обсяг наданих статутними документами таких повноважень, так і подальші дії підприємства щодо схвалення цього праводчину».

«Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, що стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента (абзац восьмий пункту 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними".

Судом встановлено, що відповідно до положень сторінки 1 Іпотечного договору №24.074/08- ДИ01 від 04.06.2008 року, в частині зазначення сторони Іпотекодавця - ТОВ «ЦМК-Комбудінвест» вбачається, що заначений договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, відтак наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, що стосується відповідних повноважень.

Крім того, про наступне схвалення оспорюваного правочину «вищим органом товариства» свідчить договір добровільного страхування №12-22/020529 від 05.06.2008, рахунок №101 від 04.06.08 та фіскальний чек, акт перевірки застави від 04.09.2008, договір добровільного страхування №02/0205516/2611/09 від 30.06.2009, заява про страхування юридичної особи, позичальника ПАТ «ВТБ Банка», договір добровільного страхування заставного майна від 27.08.2009, договір добровільного страхування №905526 від 31.08.2009, договір добровільного страхування майна №1008783 від 27.10.2010.

Отже, судом встановлено, що заявлений позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, фактично позивач звертаючись з даним позовом намагається ухилитися від виконання своїх зобов'язань, які він взяв на себе підписанням Іпотечного договору, що у свою чергу порушує права ТОВ «Фінансової компані «Поліс» як кредитора та іпотекодержателя.

Разом з тим, суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину, серед іншого, є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

В будь-якому випадку, підставою для визнання договору недійсним є недодержання стороною чи сторонами вимог закону в момент укладення договору, тому навіть невиконання обов'язку щодо повідомлення боржника не є підставою для визнання договору недійсним, зважаючи на те, що невиконання такого обов'язку є дією, яка слідує після укладення зазначеного вище договору (рішення Верховного Суду України від 7 квітня 2010 у справі N 6-4322св10). Отже, в силу вимог ст. 514, 516 ЦК України, ст. 37 Закону України "Про іпотеку" позивач був обізнаний, щодо схвалення данного праводчину.

Окремо, суд констатує, що позивачем жодним чином не обґрунтовано та не доведено суду того, яким чином укладення спірного договору порушило права та законні інтереси позивача.

Вважаючи на те, що позивач не довів правомірності своїх позовних вимог, які спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, спірний договір відповідає приписам ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України та не порушує норми Закону України "Про іпотеку", а Позивачем не доведено, що в момент укладення спірного договору сторонами не було додержано вимог закону, у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до статті 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.12.2017

СуддяІ.І. Борисенко