РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/20304/17
За позовом Державного підприємства "Київський бронетанковий завод"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимумспецдеталь"

про стягнення 2 391 086,24 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Костяний О.Ю.(дов. від 25.01.2017)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору поставки № 057/324 від 04.12.2015 у розмірі 2 391 086,24 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.11.2017 порушено провадження у справі №910/20304/17 та призначено до розгляду на 14.12.2017.

Представник позивача з'явився в судове засідання 14.12.2017, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 14.12.2017 не прибув, причин неявки суд не повідомив, витребувані докази не подав, хоча про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, адреса підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідач про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою на звороті ухвали суду та повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 8, яке отримане уповноваженими представником 28.11.2017.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2015 між Державним підприємством «Київський бронетанковий завод» (далі - Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимумспецдеталь» (далі - Відповідач, Постачальник) було укладено договір поставки №057/324 від 04.12.2015 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. даного Договору Постачальник (Відповідач) зобов'язувався поставити і передати у власність Покупця (Позивача) Товар, зазначений у додатках до даного Договору (Специфікаціях), а Покупець зобов'язується прийняти його та оплатити згідно даного Договору.

До Договору були укладені дві Специфікації від 04.12.2015 р., однак в процесі виконання Договору вони були змінені Сторонами, в результаті чого, остаточна редакція Специфікації №1 була погоджена Сторонами в додатковій угоді №4 від 01.03.2016 р., а остаточна редакція Специфікації №2 була погоджена Сторонами додатковою угодою №3 від 15.12.2015.

Відповідно до п. 3.2. Договору (з урахуванням змін відповідно до Додаткової угоди №11 від 09.12.2015) відвантаження Товару кожної позиції проводиться протягом 30 календарних днів з моменту отримання Постачальником попередньої оплати, якщо інше не зазначено у Специфікаціях до даного Договору. Датою поставки Товару вважається дата підписання Покупцем видаткової накладної. На отриманий Товар Покупець повинен видати Постачальником довіреність.

Згідно п.5.1. Договору (з урахуванням змін відповідно до Додаткової угоди №3 від 15.12.2015) оплата Товару по даному Договору здійснюється Покупцем шляхом 60% попередньої оплати, у відповідності з рахунком-фактурою на Товар, якщо інше не зазначено у Специфікаціях.

Так, Специфікацією №1 в редакції Додаткової угоди №4 від 01.03.2016 було передбачено поставку Відповідачем на користь Позивача Товару, загальною вартістю 2 669 248 (два мільйони шістсот шістдесят дев'ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 00 коп.. а саме:

1) прибори ТНПО-115 в кількості 93 шт., ціною 5 700,00 грн. за одиницю, загальною вартістю - 530 100,00 грн. (кінцевий строк поставки, згідно специфікації - 11.03.2016);

2) прибори ТВНЕ-4Б в кількості 4 шт., ціною 44 787,00 грн. за одиницю, загальною вартістю - 179 148,00 грн. (кінцевий строк поставки, згідно специфікації - 11.03.2016);

3) міст ведучий перший в кількості 7 шт., ціною 70 000,00 грн. за одиницю, загальною вартістю - 490 000,00 грн. (кінцевий строк поставки, згідно специфікації - 29.03.2016);

4) міст ведучий другий в кількості 7 шт., ціною 70 000.00 грн. за одиницю, загальною вартістю - 490 000,00 грн. (кінцевий строк поставки, згідно специфікації - 29.03.2016);

5) міст ведучий третій в кількості 7 шт., ціною 70 000.00 грн. за одиницю, загальною вартістю - 490 000,00 грн. (кінцевий строк поставки, згідно специфікації - 29.03.2016);

6) міст ведучий четвертий в кількості 7 шт., ціною 70 000.00 грн. за одиницю, загальною вартістю - 490 000,00 грн. (кінцевий строк поставки, згідно специфікації - 29.03.2016).

Як свідчать матеріали справи, позивачем було належним чином виконано власний обов'язок щодо здійснення попередньо оплати Товару по Специфікації №1, підтвердженням чого є платіжне доручення №5346 від 18.12.2016 на суму 5 139 576,00 грн. Проведення даного платежу додатково підтверджується копією виписки з банківського рахунку за відповідну дату, яка додається до даної позовної заяви.

Крім того, Сторони в п. З Додаткової угоди №4 від 01.03.2016 до Договору визначили, що Сторони підтверджують, що Покупцем було здійснено попередню оплату згідно Специфікації №1 до Договору в сумі 5 139 576 (п'ять мільйонів сто тридцять дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 00 коп.

П. 4 вищевказаної Додаткової угоди до Договору Сторони визначили, що Сторони погодилися, що товар, згідно Специфікації №1 до Договору в редакції даної Додаткової угоди є повністю оплачений на умовах 100% попередньої оплати в сумі 2 669 248 (два мільйони шістсот шістдесят дев'ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 00 коп.

Відповідно до п. 5 даної Додаткової угоди до Договору, Постачальник зобов'язався перерахувати на рахунок Покупця в якості повернення зайво сплаченої попередньої оплати, грошові кошти в сумі 2 470 328 (два мільйони чотириста сімдесят тисяч триста двадцять вісім) грн. 00 коп. протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту укладення Додаткової угоди.

Однак, в порушення умов Договору та Специфікації №1 до даного Договору, Відповідачем було поставлено Товар лише частково, а саме:

- прибор ТВНЕ-4Б в кількості 4 штуки, згідно видаткових накладних №88 від 30.12.2015, №1 від 04.01.2016, №45 від 08.06.2016, тобто в повному обсязі на суму 179 148,00 грн.;

- прибор ТНПО-115 не було поставлено взагалі;

- міст ведучий перший в кількості 6 шт., згідно видаткових накладних №30 від 15.04.2016, №38 від 29.04.2016, №40 від 13.05.2016, тобто не в повному обсязі на суму 420 000,00 грн.;

- міст ведучий другий в кількості 6 шт., згідно видаткових накладних №30 від 15.04.2016, №96 від 01.08.2016, тобто не в повному обсязі на суму 420 000.00 грн.;

- міст ведучий третій в кількості 7 шт., згідно видаткових накладних №38 від 29.04.2016, №40 від 13.05.2016, №96 від 01.08.2016, тобто в повному обсязі на суму 490 000,00 грн.;

- міст ведучий четвертий в кількості 6 шт., згідно видаткових накладних №38 від 29.04.2016, №40 від 13.05.2016, тобто не в повному обсязі на суму 420 000.00 грн.

Таким чином, Відповідач недопоставив Товар по Специфікації №1 до Договору, а саме:

- з 93 одиниць приборів ТНПО-115, заявлених до поставки, передано 0, тому поверненню підлягає попередня оплата в сумі 530 100,00 грн.;

- з 7 одиниць мостів ведучих перших, заявлених до поставки, передано 6. тому поверненню підлягає попередня оплата в сумі 70 000,00 грн.;

- з 7 одиниць мостів ведучих других, заявлених до поставки, передано 6, тому поверненню підлягає попередня оплата в сумі 70 000,00 грн.;

- з 7 одиниць мостів ведучих четвертих, заявлених до поставки, передано 6. тому поверненню підлягає попередня оплата в сумі 70 000,00 грн.

Отже, Відповідачем не було поставлено на корить Позивача по Специфікації №1 до Договору оплаченого Товару на загальну суму 740 100 (сімсот сорок тисяч сто) грн. 00 коп.

Щодо виконання Відповідачем Специфікації №2 до Договору, то варто зазначити, що Відповідач повністю виконав свої зобов'язання.

Так, Позивачем було сплачено на користь Відповідача грошові кошти по Специфікації №2 до Договору в сумі 2 487 000,00 грн., згідно платіжних доручень: №5568 від 28.12.2015 р.; №5900 від 22.01.2016; №5695 від 11.01.2016 р. Проведення даних платежів додатково підтверджується копією виписок з банківського рахунку за відповідні дати, які додаються до даної позовної заяви.

В свою чергу, Відповідач здійснив поставку по Договору згідно Специфікації №2 Товару на загальну суму 2 487 000,00 грн., згідно видаткових накладних №2 від 04.01.2016 р.; №7 від 26.02.2016 р. та №16 від 25.03.2016 р.

Отже, внаслідок взаємовідносин між Позивачем та Відповідачем, які були детально описані вище, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем в сумі 740 100 (сімсот сорок тисяч сто) грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до п. 5 Додаткової угоди №4 від 01.03.2016 до Договору, Постачальник зобов'язався перерахувати на рахунок Покупця в якості повернення зайво сплаченої попередньої оплати, грошові кошти в сумі 2 470 328 (два мільйони чотириста сімдесят тисяч триста двадцять вісім) грн. 00 коп. протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту укладення Додаткової угоди.

Однак, Відповідач лише частково виконав взяте на себе зобов'язання, а саме Відповідачем було перераховано на користь Позивача лише 1 500 000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку за 05.09.2016 р.

Отже, Відповідач не повернув Позивачу, також, надмірно сплачену попередню оплату в сумі 970 328,00 грн., що теж є заборгованістю Відповідача перед Позивачем.

Отже, загальна заборгованість відповідача перед позивачем згідно договору поставки становить 1 710 428,00 грн.

Таким чином, судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки та поставкою продукції неналежної якості, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 ЦК України.

Відповідно до ст.688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позовних вимог про стягнення основного боргу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за надмірно сплачену попередню оплату в сумі 970 328,00 грн. та 740 100,00 грн. невикористаної суми попередньої оплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 493 810,88 грн. та штраф в сумі 186 847,36 грн.

Відповідно до п. 8.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та даним Договором.

Згідно п. 8.2. Договору 8.2 у разі прострочення термінів поставки партії Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0.1 % за кожний день прострочення поставки від загальної суми заявленої партії товару, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості партії Товару, яка була поставлена з порушенням термінів.

Товар по Специфікації №1 до Договору є окремою партією Товару.

Кінцевий строк поставки даної партії Товару був встановлений Сторонами в Специфікації №1 до 29.03.2016. Отже, пеня підлягає нарахуванню з 30.03.2016.

Сумою, на яку Позивач має право нараховувати пеню та штраф є загальна вартість партії Товару, що складає 2 669 248,00 грн.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, згідно ст. 611 Цивільного кодексу України є сплата боржником неустойки.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зазначена стаття передбачає строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції, у разі якщо інше не встановлено законом або договором, а строк, протягом якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права встановлюється Цивільним кодексом України.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої, за обґрунтованими розрахунками позивача становить 493 810,88 грн. та штраф, розмір якого, за обґрунтованими розрахунками позивача становить 186 847,36 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимумспецдеталь" (01030, м.Київ, вул. Михайла Коцюбинського, буд. 4, оф. 17/1, ) на користь Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" (02093, м.Київ, вул. Бориспільська, буд. 34-А, ) надмірно сплачену попередню оплату в сумі 970 328(дев'ятсот сімдесят тисяч триста двадцять вісім) грн. 00 коп., 740 100(сімсот сорок тисяч сто) грн. 00 коп. невикористаної суми попередньої оплати, пеню в сумі 493 810(чотириста дев'яносто три тисячі вісімсот десять) грн. 88 коп., штраф в сумі 186 847(сто вісімдесят шість тисяч вісімсот сорок сім) грн. 36 коп. та суму судового збору у розмірі - 35 866(тридцять п'ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 29 коп.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 21.12.2017