ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа № 911/3059/15

Розглянувши матерали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», м.Вишневе

про стягнення 83854573,64 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Обставини спору:

До Господарського суду Київської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» про стягнення 83854573,64 грн.

Провадження у справі № 911/3059/15 порушено ухвалою від 17.07.2015 року та призначено розгляд справи на 04.08.2015 року.

В ході розгляду спору відповідач повідомив, що в матеріалах справи Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/6750/15-ц розглядається питання про дійсність правочину зі сплати ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 16 216 839,08 грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором, оскільки при вирішенні питання про задоволення зворотної вимоги поручителя суд встановить, чи був дійсним укладений Договір поруки № 26262-20/15-5 від 03.03.2015 року, для чого також необхідно дослідити питання щодо відсутності підстав для визнання його нікчемним.

Таким чином, оскільки у справі Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/6750/15-ц розглядаються та встановлюються факти, які мають істотне значення для правильного та всебічного вирішення спору у справі № 911/3059/15 і відповідні обставини не можуть паралельно встановлюватись Господарським судом Київської області у справі № 911/3059/15 ні за субєктним складом, ані за змістом заявлених позовних вимог, справи є взаємоповязаними і до розгляду спору у справі Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/6750/15-ц повний та всебічний розгляд спору у справі № 911/3059/15 не можливий.

Ухвалою суду від 04.08.2015 року зупинено провадження у справі № 911/3059/15 до остаточного вирішення повязаної з нею справи Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/6750/15-ц.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2015 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2015 року скасовано, а справу №911/3059/15 передано на розгляд до господарського суду Київської області.

Матеріали справи №911/3059/15 повернулися до господарського суду Київської області 24.12.2015 року. У звязку з чим, розгляд справи було призначено на 12.01.2016 року.

В ході розгляду справи № 911/3059/15 ухвалою від 12.01.2016 року призначено судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій для встановлення дійсного розміру заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року на відкриття невідновлювальної кредитної лінії, який укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фоззі-Фуд», проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Матеріали справи № 911/3059/15 надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою суду від 12.01.2016 року провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

10.10.2016 року до господарського суду повернулись матеріали справи №911/3059/15 з листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №1139/16-45 від 06.10.2016 року в якому повідомляється, що у звязку із неоплатою відповідачем вартості експертизи та не виконання вимог експерта ухвала суду від 12.01.2016 року про призначення у справі експертизи залишається без виконання.

Ухвалою суду від 11.10.2016 року поновлено провадження у справі №911/3059/15, після чого розгляд справи неодноразово відкладався.

23.01.2017 року позивачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке розглянуто по суті в судовому засіданні 14.03.2017 року. Як вбачається з поданого Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» клопотання, позивач зазначає, що підставами позовних вимог у справі є факт неналежного виконання зобовязань ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк «Київська Русь», в частині погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені та штрафів.

В той же час, на судовому розгляді перебуває спір з приводу відсутності заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року, а саме, постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 року у справі № 911/800/16 було частково задоволено зустрічний позов ТОВ «Фоззі-Фуд» та визнано припиненими зобов'язання ТОВ «Фоззі-Фуд» перед ПАТ «Банк «Київська Русь» за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року в частині погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені та штрафів. 18.01.2017 року ухвалою Вищого господарського суду України було відкрито касаційне провадження у справі № 911/800/16, призначено розгляд справи на 13.02.2017 року.

Таким чином, оскільки позивач стверджував про наявність кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року, що покладено в основу позовних вимог у справі № 911/3059/15, в той же час у справі № 911/800/16 встановлено факт відсутності спірної кредитної заборгованості відповідача, який оскаржується в касаційному порядку, справи № 911/3059/15 та №911/800/16 є повязаними і до остаточного вирішення спору у справі № 911/800/16, не можливий повний та всебічний розгляд справи № 911/3059/15. Ухвалою від 14.03.2017 року зупинялось провадження у справі № 911/3059/15 до остаточного вирішення спору у справі Господарського суду Київської області №911/800/16.

26.10.2016 року до господарського суду від позивача надійшло клопотання б/н від 26.10.2017 року про поновлення провадження у справі, оскільки справу №911/800/16 вже розглянуто (копію постанови Вищого господарського суду України від 18.10.2017 року додано до клопотання).

Ухвалою від 31.10.2017 року поновлено провадження у справі №911/3059/15 та призначено справу до розгляду на 30.11.2017 року.

В ході розгляду спору позивач подав заяву від 29.11.2017 року про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з ТОВ «Фоззі-Фуд» заборгованість за Кредитним договором на відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року станом на 17.11.2017 року в розмірі 217 512 212,70 грн., що складається з:

74 374 995,00 грн. основної суми заборгованості за кредитом;

5 756 388,54 грн. заборгованості за простроченими відсоткам;

5 306 078,54 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків;

63 293 998,17 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту;

3 620 956,12 грн. відповідальності за несвоєчасну сплату відсотків (п. 8.2 Кредитного договору);

44 591 464,05 грн. відповідальності за несвоєчасну сплату кредиту (п. 8.2 Кредитного договору);

20 568 332,28 грн. простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції (згідно ст. 625 ЦК України).

В судовому засіданні 30.11.2017 року позивач уточнені позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував, заявляв усне клопотання про повторне призначення у справі судової експертизи фінансово-кредитних операцій, яке було відхилено судом, оскільки призначена ухвалою суду від 12.01.2016 року експертиза не була проведена з вини відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин, 16.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (позивач, Банк, Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (відповідач, Позичальник, Боржник) укладено Кредитний договір № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії (далі - Кредитний договір), згідно з яким позивач відкрив відповідачу невідновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надав кредитні кошти (далі - Кредит) на наступних умовах: ліміт кредитної лінії 75 000 000,00 грн. (п. 1.1.1 Кредитного договору); кінцевий термін повернення Кредиту 01.04.2015 року (п. 1.1.2 Кредитного договору); процентна ставка за користування Кредитом - 21 % процент річних (п. 1.1.5 Кредитного договору), а Позичальник зобовязався повернути Кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається окремими частинами або повною сумою в межах встановленого п кредитної лінії (п. 1.2 Кредитного договору).

Невідновлювальна кредитна лінія - це форма надання Кредиту, яка передбачає надання кредитних коштів Позичальнику в майбутньому частинами або повною сумою, але в будь-якому випадку в межах ліміту кредитної лінії та строків надання кредитних коштів, встановлених Кредитним договором. При отриманні Позичальником повної суми кредитних коштів і досягненні ліміту кредитної лінії подальша видача кредитних коштів Позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за Кредитом протягом дії Кредитного договору.

Ліміт кредитної лінії - гранично допустима сума заборгованості Позичальника за Кредитом на будь-яку дату до настання кінцевого терміну повернення Кредиту, визначеного в п. 1.1.2 Кредитного договору, незалежно від кількості наданих Банком окремих частин Кредиту за Кредитною лінією. Ліміт кредитної лінії знижується відповідно до Графіка зменшення ліміту кредитної лінії.

Відклична кредитна лінія - вид кредитної лінії, при якій зобовязання Банку щодо надання кредитних коштів Позичальнику носять відкличний характер, тобто можуть бути анульовані Банком в безумовному порядку у випадках, передбачених Кредитним договором, в тому числі у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором.

У відповідності до укладеного між сторонами Кредитного договору, Банк відкрив відповідачу позичковий рахунок № НОМЕР_1 та здійснив перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника № 001 обумовлену суму Кредиту, що підтверджується наступними меморіальними ордерами: №2213 від 16.10.2012 року на суму 12 746 730,00 грн.; № 9417 від 17.10.2012 року на суму 26 000 000,00 грн.; № 1470 від 18.10.2012 року на суму 27 000 000,00 грн.; № 7845 від 19.10.2012 року на суму 9 253 270,00 грн., всього на загальну суму 75 000 000,00 грн.

В подальшому між Банком та Позичальником укладалися додаткові договори до Кредитного договору, зокрема: договір про внесення змін і доповнень № 1 від 16.10.2012 року; договір про внесення змін і доповнень № 2 від 18.02.2013 року; договір про внесення змін і доповнень № 3 від 24.05.2013 року; додатковий договір № 4 від 03.11.2014 року; додатковий договір № 5 від 28.11.2014 року; додатковий договір № 6 від 14.01.2015 року.

У відповідності до зазначених вище додаткових договорів до Кредитного договору (зокрема у відповідності до змін, внесених додатковим договором № 6 від 14.01.2015 року, ПАТ «Банк «Київська Русь» відкрив відповідачу невідновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надав кредитні кошти (далі - Кредит) на наступних умовах: Ліміт кредитної лінії - 75 000 000,00 грн. (п. 1.1.1 Кредитного договору); кінцевий термін повернення Кредиту 15.12.2019 року (п. 1.1.2 Кредитного договору); процентна ставка за користування Кредитом - 25 % процентів річних, а з 01 лютого 2015 року-24 % проценти річних (п. 1.1.5 Кредитного договору), а Позичальник зобовязався повернути Кредит та сплатити проценти та інші платежі Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач зазначає, що він, як Банк та Кредитодавець, виконав свої зобовязання по Кредитному договору, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Кредитним договором.

Зобовязання відповідача по поверненню кредиту передбачені Розділом 4 Кредитного договору (з урахуванням змін і доповнень), зокрема:

- в п. 4.1 передбачено, що повернення Кредиту Позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за Кредитом повертається Позичальником у відповідності до Графіка (Додаток № 1 від 14.01.2015 року);

- в п. 4.2 Кредитного договору передбачено, що при зменшенні Ліміту кредитної лінії відповідно до встановленого Графіка, терміном погашення Позичальником заборгованості за Кредитом, яка перевищує ліміт Кредитної лінії, встановлений на наступний строк, є день, що передує дню, з якого починає діяти новий Ліміт кредитної лінії;

- в п. 4.6 передбачено, що сплата Позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 25-го числа по останній робочий день поточного місяця на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк «Київська Русь», виходячи із фактичної заборгованості за Кредитом. Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування Кредитом, сплачуються Позичальником одночасно з остаточним поверненням Кредиту.

Проценти за користування Кредитом нараховуються Банком з дня надання Кредиту по дату Кінцевого терміну повернення Кредиту, зазначену в п. 1.1.2 Кредитного договору. Проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (п. 4.4 Кредитного договору).

Нарахування Банком процентів здійснюється щомісячно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення Кредиту (п. 4.5 Кредитного договору).

Однак, позивач зазначає, що відповідач, як Позичальник, в порушення умов п. 4.6 Кредитного договору з березня 2015 року припинив сплату процентів за користування Кредитом, у звязку з чим за відповідачем утворилась прострочена заборгованість. Крім того, Позичальник, в порушення Графіку зменшення ліміту кредитної лінії (тобто до 15.04.2015 року) не погасив заборгованість по Кредиту, що є порушенням п. 4.1 Кредитного договору.

Пунктом 6.1.4 Кредитного договору передбачено обовязок Позичальника достроково повернути всю заборгованість за Кредитним договором, а саме повернути всю суму Кредиту, сплатити усі нараховані проценти, винагороди Банку, штрафні санкції (за наявності), а також сплатити всі інші платежі, передбачені Кредитним договором, у випадках, строки та в порядку, передбачених п.п. 9.1, 9.2 Кредитного договору.

Пунктом 9.2 Кредитного договору передбачено, що Банк має право зупинити подальше кредитування Позичальника та/або вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів, винагород та штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору та/або договорів забезпечення, а Позичальник зобовязаний протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості за Кредитом, що залишилась, сплатити проценти, винагороди, інші платежі за Кредитним договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у разі порушення (більш, ніж на 5 робочих днів та/або систематичне - два і більше разів) Позичальником строків (термінів) сплати платежів, що встановлені Кредитним договором (більш, ніж на 5 робочих днів та/або систематичне - два і більше разів).

Банк скористався своїм правом, скерувавши 04.06.2015 року на адресу відповідача повідомлення про відкликання кредиту за № 4624/20. Вказане повідомлення отримано Позичальником 04.06.2015 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції відповідача, однак залишене без задоволення, не повернуто заборгованість за Кредитом, не сплачено проценти та штрафні санкції.

Відповідальність сторін Кредитного договору передбачена Розділом 8, а саме: у випадку порушення строків (термінів) повернення Кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород Банку, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення (п. 8.1 Кредитного договору); у випадку порушення Позичальником строків (термінів) повернення Кредиту або процентів Позичальник зобовязаний сплатити суму заборгованості за Кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з Кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 25 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення (п. 8.2 Кредитного договору); Позичальник зобовязаний сплатити нараховані штрафні санкції за весь час прострочення ним виконання своїх зобовязань за Кредитним договором, починаючи з дня, наступного за днем, коли зобовязання, мало бути виконане до дня його фактичного виконання. Крім сплати штрафних санкцій Позичальник зобовязаний відшкодувати Банку заподіяні збитки в повному обсязі (п. 8.5 Кредитного договору).

Як зазначено в позові, станом на 13.07.2015 року відповідач мав прострочену заборгованість за Кредитним договором № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 16.10.2012 року в сумі 83 854 573,64 грн., з яких:

74 374 995,00 грн. основної суми заборгованості за кредитом;

6 648 888,48 грн. простроченої заборгованості по процентам за період з 01.03.2015 року по 12.07.2015 року;

583 001,58 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (нарахована за період з 01.04.2015 року по 12.07.2015 року);

2 241 438,53 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту (нарахована за період з 16.04.2015 року по 12.07.2015 року);

6 250,05 грн. простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції за період з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року.

В ході розгляду спору позивач подав заяву від 29.11.2017 року про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з ТОВ «Фоззі-Фуд» заборгованість за Кредитним договором на відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року станом на 17.11.2017 року в розмірі 217 512 212,70 грн., що складається з:

74 374 995,00 грн. основної суми заборгованості за кредитом;

5 756 388,54 грн. заборгованості за простроченими відсоткам;

5 306 078,54 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків;

63 293 998,17 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту;

3 620 956,12 грн. відповідальності за несвоєчасну сплату відсотків (п. 8.2 Кредитного договору);

44 591 464,05 грн. відповідальності за несвоєчасну сплату кредиту (п. 8.2 Кредитного договору);

20 568 332,28 грн. простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції (згідно ст. 625 ЦК України).

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є кредитим договором, за яким, згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно з п. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Пунктом 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідач в ході розгляду спору, не погоджуючись з позовними вимогами, заперечував визначену позивачем суму заборгованості, метод її нарахування та періоди, за які розраховано заборгованість та штрафні санкції. Відповідач вважає, що відображені в розрахунку суми заборгованості по кредиту не відповідають обставинам справи та доданим до позову доказам.

У звязку з чим, враховуючи складність розрахунків, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових документів, ухвалою від 12.01.2016 року призначено судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій для встановлення дійсного розміру заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року на відкриття невідновлювальної кредитної лінії, який укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фоззі-Фуд», проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Матеріали справи № 911/3059/15 надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою суду від 12.01.2016 року провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Однак, відповідна експертиза не була проведена у звязку із неоплатою відповідачем вартості експертизи та не виконанням вимог експерта, ухвала суду від 12.01.2016 року про призначення у справі експертизи залишена без виконання.

У звязку з чим, матеріали справи №911/3059/15 були повернуті до Господарського суду Київської області для зясування подальшого проведення експертизи. Однак, після поновлення провадження у справі відповідачем експертиза не підтримана та не оплачена, натомість, відповідачем заявлено клопотання про припинення провадження у справі у звязку з тим, що предмет спору (зобовязання за Кредитним договором) перестав існувати. В ході розгляду відповідного клопотання зявились обставини, які зумовили зупинення провадження у справі, зокрема, до вирішення спору про припинення спірного зобовязання.

Зокрема, спір з приводу відсутності заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року розглядався в матеріалах справи № 911/800/16, в якій постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 року частково задоволено зустрічний позов ТОВ «Фоззі-Фуд» та визнано припиненими зобов'язання ТОВ «Фоззі-Фуд» перед ПАТ «Банк «Київська Русь» за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року в частині погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені та штрафів. 18.01.2017 року ухвалою Вищого господарського суду України було відкрито касаційне провадження у справі № 911/800/16, призначено розгляд справи на 13.02.2017 року.

Постановою Вищого господарського суду України у справі № 911/800/16 від 18.10.2017 року скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 року та залишено в силі рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2016 року у справі № 911/800/16, яким первісний позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задоволено, в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» відмовлено, визнано недійсним правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» шляхом подання заяви від 30.01.2016 року вихідний номер УРБ 10/14-684.

Таким чином, з огляду на встановлені постановою Вищого господарського суду України у справі № 911/800/16 від 18.10.2017 року обставини, спростовано твердження відповідача про припинення його зобовязань за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року.

Щодо зауважень відповідача з приводу наведеного в позові розрахунку заборгованості, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується отримання ТОВ «Фоззі-Фуд» кредитних коштів за Кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16.10.2012 року та неповернення кредиту в сумі 74374995 грн., яка почала існувати з 25.06.2015 року і є простроченою кредитною заборгованістю у звязку з надісланням Банком повідомлення про відкликання кредиту.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 74374995 грн. основного боргу за кредитом правомірні і підлягають задовленню.

Враховуючи, що в період з 16.10.2012 року по 24.06.2015 року відповідач користувався кредитними коштами, за відповідний період виходячи з діючих процентних ставок відповідач мав сплатити 47041740,46 грн. відсотків, однак сплатив лише 41285351,92 грн. Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати відсотків за користування кредитом складає 5756388,54 грн., які не є штрафною санкцією за прострочення, а являють собою плату за фактичне користування кредитними коштами.

У звязку з простроченням відповідачем повернення кредитних коштів та сплати процентів, за відповідачем утворилось прострочення виконання відповідних грошових зобовязань, що є підставою для нарахування пені, інфляційних та річних, інший (більший) розмір яких погоджено сторонами в Кредитному договорі.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку позову, позивачем заявлено до стягнення 5306078,54 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів за період з 01.04.2015 року по 16.11.2017 року в залежності від суми та періодів фактичного прострочення зобовязань, відповідний розрахунок відповідає фактичним обставинам.

Заявлена до стягнення пеня в сумі 63293998,17 грн. нарахована на прострочені суми кредиту за період з 15.04.2015 року по 24.06.2015 року в залежності від сум фактичного прострочення, на всю суму кредитних коштів (в тому числі відкликану згідно повідомлення від 04.06.2015 року) пеня нарахована з 25.06.2015 року по 16.11.2017 року.

Інфляційні позивачем нараховані за період з 15.04.2015 року по 16.11.2017 року в сумі 20568332,28 грн. на фактично існуючі у відповідний період суми прострочення.

Також, позивач в заяві про збільшення позовних вимог заявив до стягнення відповідальність за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 44591464,05 грн. та за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 3620956,12 грн. згідно з п. 8.2. Кредитного договору, що являє собою 25% річних і відповідає ст. 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, заявлені у справі вимоги позивачем правомірні та підлягають задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про призначення у справі експертизи, оплата якої проведена лише 29.11.2017 року, суд розцінює такі дії відповідача як затягування розгляду справи.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок позову, проти якого відповідачем не надано обґрунтованих зауважень, суд не вбачає необхідності в проведенні експертизи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що на момент подання позову позивач був звільнений від сплати судового збору, за наслідками розгляду спору позов задоволено, сплата судового збору покладається на відповідача.

Також, в ході розгляду справи судом було відхилено подану позивачем заяву про забезпечення позову як необґрунтовану.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, код 32294926) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А, код 24214088) 74 374 995,00 грн. основної суми заборгованості за кредитом; 5 756 388,54 грн. заборгованості за простроченими відсоткам; 5 306 078,54 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків; 63 293 998,17 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 3 620 956,12 грн. відповідальності за несвоєчасну сплату відсотків (п. 8.2 Кредитного договору); 44 591 464,05 грн. відповідальності за несвоєчасну сплату кредиту (п. 8.2 Кредитного договору); 20 568 332,28 грн. простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції (згідно ст. 625 ЦК України).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, код 32294926) в доход Державного бюджету України 240000 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 21.12.2017 р.