РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/16213/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР"

про стягнення 1 550 484,00 грн.,

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача Машевська Л.А. за дов.

від відповідача не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Володимир-Волинська птахофабрика" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР" про стягнення 1 550 484,00 грн. за Договором поставки від 04.02.2014р. №Ф-К (МАВ)-31.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки №Ф-К (МАВ)-31 від 04.02.2014р. не здійснив повну оплату поставленого позивачем товару, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 768 889,00 грн., в звязку з чим Відповідачу нараховано інфляційни втрати у розмірі 85 347,00грн., 4 318,00грн.-5% річних, 691 920,00 грн. пені.

Представник позивача в судовому засіданні 28.11.2017р. надав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 966 037,88грн. яка складається з 768 899,00грн. основного боргу, 85 347,00грн. інфляційних втрат, 4 318,00грн. 5% річних, 107 473,88грн. пені, за Договором поставки від 04.02.2014 №Ф-К (МАВ)-31.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, судом вищезазначена заява розглянута та прийнята судом до розгляду, у зв'язку з чим нова ціна позову становить 966 037,88 грн.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38 літ.А.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

На призначене судове засідання 12.12.2017р. представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчить наявний у матеріалах справи оригінал поштового відправлення, з якого слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 28.11.2017р.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судового засідання.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2014р. між Приватним акціонерним товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АМБАР" було укладено Договір поставки №Ф-К (МАВ)-31.

05.01.2015р. між Приватним акціонерним товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АМБАР" (далі - покупцем, відповідачем) було укладено Договір поставки №К (МАВ)-45, відповідно до якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупцю товар (продукцію виробництва ПАТ "Володимир-Волинська птахофабрика": м'ясо бройлера та субпродукти в асортименті та кількості) згідно накладних у відповідності до узгоджених сторонами замовлень, а покупець зобов'язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, товар передається покупцю - частинами (партіями). Під партією товару сторони розуміють товар, зазначений в окремій накладній.

Згідно п. 1.5 Договору, ціна за одиницю товару погоджується сторонами додатково та підтверджується видатковими документами на одержання товару. Ціна товару включає податки та обов'язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.

Вартість кожної партії, в т.ч. ПДВ -20%, що передається, узгоджується сторонами в кожному випадку додатково і підтверджується у виданому постачальником пакеті видаткових документів на товар. ( п. 1.6 Договору)

Сторони в пункті 3.2.3 Договору погодили, що покупець зобов'язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість товару згідно розділу 4 даного договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється покупцем протягом 3 календарних днів, з моменту завантаження товару в автотранспорт покупця або отримання на складі покупця. Розрахунки за товар здійснюються в українській національній валюті - гривнях. Вид розрахунків - безготівковий. Форма розрахунків - платіжне доручення. Датою оплати за товар визнається дата фактичного надходження коштів на рахунок постачальника.

Згідно п. 5.1 Договору поставка товару здійснюється в строк, погоджений сторонами при прийняті замовлення. Доставка товару здійснюється транспортом постачальника або покупця за домовленістю сторін.

Датою поставки партії товару постачальником та датою отримання партії товару покупцем є дата підписання сторонами відповідної накладної про приймання-передачу (п.5.2. Договору).

Згідно п.6.1-6.2 Договору, даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2016, але в будь-якому випадку до моменту повного і належного його виконання. Дія Договору продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення дії договору.

Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов'язання належним чином, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків підписаний позивачем та відповідачем станом на 31.07.2017р. заборгованість відповідача становить 768 899,61 грн.

Матеріали справи свідчать, що Позивач виконав зобов'язання за Договором належним чином, проте відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за Договором, оскільки не здійснив оплату.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем матеріали справи не містять.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог інфляційні втрати в розмірі 85347,00 грн., пені в розмірі 107 473,88 грн. та 5% річних в розмірі 4 318,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється покупцем протягом 3 календарних днів, з моменту завантаження товару в автотранспорт покупця або отримання на складі покупця.

Доказів оплати відповідачем поставленого товару матеріали справи не містять.

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку що позовна вимога позивача стосовно стягнення основної заборгованості в розмірі 768 899,00грн. підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав зобов'язання взяті за Договором належним чином, оскільки не здійснив оплату в установлений строк, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В звязку з чим, Позивач просить стягнути пені в період з 26.10.2017 по 26.04.2017 в розмірі 107 473,88 грн..

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Сторони погодили відповідно до п. 7.4 Договору, у випадку прострочення платежу за товар покупець зобов'язаний сплатити постачальнику штрафну неустойку (пеню) в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочки до моменту повного розрахунку за товар, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення оплати.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що її розмір є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення, а саме 107 477, 34 грн. З приводу наведеного суд зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду при прийнятті рішення надано право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Проте, відповідного клопотання позивачем, як заінтересованою особою, суду не надано, а тому, враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене відповідачем порушення зобов'язання, вимога про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню судом у розмірі, визначеному позивачем, а саме - 107 473,88 грн.

Крім того позивач просить стягнути 5% річних в період з 07.07.2017 по 16.08.2017 в розмірі 4318,00 грн., інфляційні втрати в період з 26.10.2017 по 17.08.2017 в розмірі 85 347,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору, сторони погодили, що у разі прострочення оплати товару постачальник має право вимагати від покупця оплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та сплати процентів за користування грошовими коштами в розмірі 5% річних, що нараховується на прострочену суму за кожен день прострочки, поряд із сплатою штрафних санкцій згідно розділу 7 даного договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 4 318,47 грн. - 5% річних за обґрунтованим розрахунком позивача.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що їх розмір є меншим ніж заявлено позивачем, у зв'язку з чим підлягає стягненню інфляційних втрат з відповідача в сумі 84 507,76 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

27.11.2016р. Позивачем подано клопотання про повернення судового збору, в зв'язку з тим, що при подачі позовної заяви Приватним акціонерним товариством

"Володимир-Волинська птахофабрика" було сплачено судовий збір на суму 23 257,26 грн. у той час як реальна сума судового збору складала 14 481,32грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Судом встановлено, що позивачем дійсно було сплачено судовий збір за розгляд позовної заяви в сумі 23 257,26 грн., тоді як необхідно було сплатити 14 481,32грн., різниця в сумі 8 775,94 грн. підлягає поверненню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49,75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР" (01033, м.Київ, вул. Саксаганського, будинок 38, літера А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" (44700, Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Федорівка, ідентифікаційний код 00851376) 768 899 (сімсот шістдесят вісім тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять ) грн. 00 коп. основної заборгованості, 107 473(сто сім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 88 коп. пені, 4 318 (чотири тисячі триста вісімнадцять) грн.47 коп. 5% річних, 84 507 (вісімдесят чотири тисячі п'ятсот сім) грн. 76 коп. інфляційних втрат, 14 481 (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 32 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.12.2017

Суддя І.І. Борисенко