ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 справа № 908/3437/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю №18 від 05.09.2017 р. не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від20.11.2017
у справі№ 908/3437/15 (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомЗапорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Запоріжжя
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_6, м. Мелітополь Запорізької області
простягнення 77 000, 00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 звернулася до господарського суду Запорізької області із заявою з посиланням на приписи ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та просить суд відстрочити виконання рішення суду від 21.07.2015 року у справі № 908/3437/15 до 12.01.2020 року.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.11.2017 р. по справі № 908/3437/15 заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/3437/15 задоволено частково. Відстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 року у справі № 908/3437/15 на шість місяців до 20.05.2018 року. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Ухвала обґрунтована доведеністю вимог, в частині їх задоволення.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу місцевого господарського суду скасувати, відмовити у задоволенні заяви про надання відстрочки по виконанню рішення. Вважає, що ухвала прийнята місцевим господарським судом без врахування усіх обставин справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2017 р. порушено апеляційне провадження по справі № 908/3437/15.

В судовому засіданні представник заявника апеляційної скарги підтримав свої вимоги. Просив ухвалу по справі скасувати з підстав, зазначених у скарзі.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не зявилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду, явка сторін не визнавалася обовязковою.

Відповідно до приписів ст.106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом 15 днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги.

У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. ( ст.101 ГПК України)

З огляду на наведене. судова колегія вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу без участі інших представників сторін.

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення представника заявника апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 року позовні вимоги Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, до загального фонду Державного бюджету України на рахунки відкриті в управлінні Державної казначейської служби України за місцем реєстрації платника податків, за кодом бюджетної класифікації доходів - 21081100 Адміністративні штрафи та інші санкції, символ звітності 106, штраф в сумі 50000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 року № 49-рш, та пеню в сумі 50000,00 грн. за прострочення терміну сплати штрафу. Разом з тим, з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь Державного бюджету України, витрати зі сплати судового збору в сумі 2000,00 грн.

На виконання вказаного рішення 10.08.2015 року господарським судом Запорізької області було видано відповідні накази.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 звернулася до господарського суду Запорізької області із заявою, в якій просить суд відстрочити виконання рішення суду від 21.07.2015 року у справі № 908/3437/15 до 12.01.2020 року. Заява боржника обґрунтована приписами статті 121 ГПК України, зокрема, наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.11.2017 р. по справі № 908/3437/15 заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/3437/15 задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 року у справі № 908/3437/15 на шість місяців до 20.05.2018 року. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Судова колегія, відповідно до приписів ст.101 ГПК України повторно переглянувши матеріали справи зазначає наступне.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України Про виконавче провадження ( ст.129 Конституції України).

Аналогічні положення закріплено і в ст. 115 ГПК України.

Статтею 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Законодавець визначає, що відстрочка означає відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

При цьому , згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, зазначена стаття не вимагає.

Господарський суд не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Нормами чинного законодавства, зокрема ГПК України, не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення. Тому, суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити виконання рішення чи постанови.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, звертаючись до суду з заявою про відстрочення виконання рішення, послалася, що на даний час у неї відсутня можливість здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки вона вимушена доглядати за дитиною ОСОБА_7, який потребує постійного домашнього догляду згідно висновків лікарняної комісії, про що Комунальною установою Мелітопольська міська дитяча лікарня видано відповідні довідки № 21 від 25.01.2017 року та № 286 від 25.10.2017 року.

Крім того, в якості доказів неможливості виконання рішення суду боржник надав суду податкові декларації про майновий стан і доходи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 за 1-3 квартали 2017 року.

З зазначених доказів вбачається, що з початку 2017 року у боржника відсутні будь які доходи. Дані декларації отримані Мелітопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області, про що свідчать відповідні відмітки на деклараціях.

З огляду на наведене, судова колегія також приходить до висновку, що фінансово-економічний стан боржника є складним.

В той же час, задоволення заяви відповідача у повному обсязі, з огляду на ступень його вини у виникненні спору, призвело б до непропорційного порушення балансу майнових інтересів держави України до бюджету якої присуджено стягнення штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладений рішенням адміністративної, колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013 р. № 49-рш, та пеню за прострочення терміну сплати штрафу.

Судова колегія також вважає, що відстрочка виконання рішення в даній справі саме на шість місяців дасть можливість досягти мети виконання судового рішення при дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, надасть можливість боржнику, вирішити питання щодо продовження здійснення підприємницької діяльності та отримання суми, яка необхідна для погашення заборгованості перед стягувачем, а також зробить реально можливим отримання стягувачем стягнутих за рішенням суду коштів.

Враховуючи вище викладене, доводи заявника апеляційної скарги щодо порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження. У звязку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 101, 102, 104, 105, 121 Господарського процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.11.2017 р. по справі № 908/3437/15.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.11.2017 р. по справі № 908/3437/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3