РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017Справа №910/18417/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санта Софія»
до за участю про Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Публічного акціонерного товариства «Фортуна - Банк» стягнення заборгованості у розмірі 1 120 000 грн. 00 коп.
Представники:

від Позивача: Соковець І.О. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 1 120 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 16.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» (Позичальник) було укладено Договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР, відповідно до умов якого Кредитор зобов'язався надати грошові кошти (Кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов'язався повернути кредит, оплатити проценти та виконувати інші зобов'язання, передбачені цим Договором. В якості забезпечення виконання позичальником його зобов'язань за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 року, 22.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» (Заставодавець) було укладено Договір застави №043Т/146/1849/ЮР, згідно з умовами якого Заставодавець. передає, а Заставодержатель приймає в заставу майнові права по договору банківського вкладу № 11ДПС/255/2013/ІОР від 22 червня 2015року, які є у Заставодавця на дату укладення цього договору, а саме право вимоги грошових коштів та розпорядження рахунком № 2610 9 300102013 в гривнях, в AT "Фортуна-банк". м. Київ, МФО 300904 на суму 24 082 000,00 гривень. Як зазначає Позивач, у зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» його зобов'язань за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 року, Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» було списано з депозитного рахунку Позивача грошові кошти у розмірі 6 581 457 грн. 60 коп., що еквівалентно станом на 06.09.2016 року 245 572,70 доларів США, а тому останній набув право зворотної вимоги до Відповідача. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» заборгованість у розмірі 1 120 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 року порушено провадження у справі № 910/18417/17, судове засідання призначено на 08.11.2017 року.

07.11.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

08.11.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 26.10.2017 року.

08.11.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засіданні був повідомлений належним чином.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Відповідача про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Також, Суд зазначив, що відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали та обставини справи, Суд приходить до висновку щодо необхідності залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Публічне акціонерне товариство "Фортуна-Банк".

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- направити копію позовної заяви з додатками на адресу Публічного акціонерного товариства "Фортуна-Банк"та надати Суду докази на підтвердження направлення;

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Маніфесто";

2) Публічне акціонерне товариство "Фортуна-Банк" надати письмові пояснення по суті позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Санта Софія".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року відкладено розгляд справи на 29.11.2017 року, у зв'язку з залученням до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, витребуванням додаткових доказів по справі.

29.11.2017 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

13.12.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року призначено розгляд справи на 13.12.2017 року, з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з'ясування обставин справи.

В судовому засіданні 13 грудня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники Відповідача та Третьої особи в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 06.12.2017 року уповноваженим представникам Відповідача та Третьої особи ухвали суду від 04.12.2017 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Відповідач та Третя особа про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідач та Третя особа були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Відповідача та Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 13 грудня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

16.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» (Позичальник) було укладено Договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР, відповідно до умов якого Кредитор зобов'язався надати грошові кошти (Кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов'язався повернути кредит, оплатити проценти та виконувати інші зобов'язання, передбачені цим Договором.

Додатковою угодою №37 від 30.08.2016 року до Договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 року Сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - 30.08.2016 року.

22.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» (Заставодавець) було укладено Договір застави №043Т/146/1849/ЮР, згідно з умовами якого для забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04KJI/146/1849/ЮP від 16 грудня 2013 року, із відповідними змінами та доповненнями, який укладений між Заставодержателем та Позичальником на суму 2 400 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення Кредиту - 24.09.2015 року, плата за користування Кредитом - 3 процентів річних, Заставодавець. передає, а Заставодержатель приймає в заставу майнові права по договору банківського вкладу № 11ДПС/255/2013/ЮР від 22 червня 2015року, які є у Заставодавця на дату укладення цього договору, а саме право вимоги грошових коштів та розпорядження рахунком № 2610 9 300102013 в гривнях, в AT "Фортуна-банк". м. Київ, МФО 300904 на суму 24 082 000,00 гривень. Предмет застави забезпечує виконання зобов'язань за Основним договором, а саме: повернення суми наданого Кредиту, сплати Процентів, можливих штрафних санкцій, у розмірах, у строк та на підставах, передбачених Основним договором. а також можливих збитків, витрат завданих простроченням виконання зобов'язань за цим Договором та Основним договором. Боржником Заставодавця є AT "Фортуна-банк".

Згідно з п.1.2 Договору предмет застави, належить Заставодавцю на підставі договору банківського вкладу №11ДПС/255/2013/ЮР від 22 червня 2015року із усіма змінами та доповненнями до нього. Сума вкладу за Депозитним договором складає - 24 082 000,00 гривень, проценти на суму вкладу нараховуються відповідно до умов Депозитного договору.

Сторони дійшли згоди про те. що заставна вартість Предмету застави складає- 24 082 000,00 гривень. (п.1.3 Договору)

У п.1.4 Договору зазначено, що Заставодавець гарантує дійсність прав на Предмет застави, що Предмет застави до теперішнього часу нікому не передано в заставу, будь-яким іншим чином не обтяжений, що на дату підписання цього Договору не існує подій, які створюють загрозу належному виконанню цього Договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб, відсутність згода подружжя щодо розпоряджання спільним майном тощо), що засвідчується і підтверджується підписом Заставодавця у цьому Договорі.

Відповідно до п.5.2 Договору звернення стягнення на Предмет застави шляхом позасудового врегулювання відбувається в порядку договірного списання коштів з рахунку Заставодавця або шляхом відступлення права вимоги. Заставодавець, на підставі договору уступки, передає (відступає) належні йому та заставлені права вимоги за Депозитним договором (Предмет застави) на користь Заставодержателя під відкладальною умовою тієї обставини, що Позичальник не виконає (не повністю виконає) зобов'язання, передбачені умовами Основного договору (щодо повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним, інших платежів, витрат та можливих штрафних санкцій) та/або у разі невиконання Заставодавцем п.3.1.2 цього Договору. Сторони, разом з підписанням цього договору, підписують договір відступлення прав вимоги з відкладальною умовою .

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 року Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» 06.09.2016 року було списано з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» грошові кошти у розмірі 6 581 457 грн. 60 коп., що підтверджується випискою по рахунку Позивача із зазначенням призначення платежу: «списання коштів з депозитного рахунку для погашення заборгованості по кредитному договору №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 р. зг протоколу №116 від 06.09.2016 засідання КК».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» його зобов'язань за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 року, Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» було списано з депозитного рахунку Позивача грошові кошти у розмірі 6 581 457 грн. 60 коп., що еквівалентно станом на 06.09.2016 року 245 572,70 доларів США, а тому останній набув право зворотної вимоги до Відповідача. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» заборгованість у розмірі 1 120 000 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що 22.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» (Заставодавець) було укладено Договір застави №043Т/146/1849/ЮР, згідно з умовами якого для забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04KJI/146/1849/ЮP від 16 грудня 2013 року, із відповідними змінами та доповненнями, який укладений між Заставодержателем та Позичальником на суму 2 400 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення Кредиту - 24.09.2015 року, плата за користування Кредитом - 3 процентів річних, Заставодавець. передає, а Заставодержатель приймає в заставу майнові права по договору банківського вкладу № 11ДПС/255/2013/ЮР від 22 червня 2015року, які є у Заставодавця на дату укладення цього договору, а саме право вимоги грошових коштів та розпорядження рахунком № 2610 9 300102013 в гривнях, в AT "Фортуна-банк". м. Київ, МФО 300904 на суму 24 082 000,00 гривень. Предмет застави забезпечує виконання зобов'язань за Основним договором, а саме: повернення суми наданого Кредиту, сплати Процентів, можливих штрафних санкцій, у розмірах, у строк та на підставах, передбачених Основним договором. а також можливих збитків, витрат завданих простроченням виконання зобов'язань за цим Договором та Основним договором. Боржником Заставодавця є AT "Фортуна-банк".

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Зокрема, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом (ст. 1 Закону України "Про заставу").

Таким чином, застава як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між заставодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та заставодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з застави, полягає в реалізації заставодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в заставу майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок заставного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від заставодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Як передбачено ст. 572 Цивільного кодексу України, Законом України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст.574 Цивільного кодексу України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ст.576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 року Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» 06.09.2016 року було списано з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» грошові кошти у розмірі 6 581 457 грн. 60 коп., що підтверджується випискою по рахунку Позивача із зазначенням призначення платежу: «списання коштів з депозитного рахунку для погашення заборгованості по кредитному договору №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 р. зг протоколу №116 від 06.09.2016 засідання КК».

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 514 Цивільного кодексу України)

Таким чином, Суд зазначає, що у зв'язку зі списанням Публічним акціонерним товариством «Фортуна - Банк» 06.09.2016 року з депозитного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» на підставі Договору застави №043Т/146/1849/ЮР від 22.06.2015 року грошових коштів у розмірі 6 581 457 грн. 60 коп. на виконання умов Договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/146/1849/ЮР від 16.12.2013 року, до Позивача перейшло право грошової вимоги до боржника відповідно до приписів Цивільного кодексу України.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» становить 6 581 457 грн. 60 коп., що також підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків за період 01.10.2016 р. -10.10.2016 р., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Проте, при зверненні до суду з вказаним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» було заявлено до стягнення суму боргу лише у розмірі 1 120 000 грн. 00 коп., а тому Суд розглядає вимоги в межах заявленої суми стягнення, оскільки відповідно до норм статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів в розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» у розмірі 1 120 000 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату заборгованості в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 1 120 000 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санта Софія»» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1 120 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфесто» (03049, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТОПОЛЕВА, будинок 4, офіс 19, Ідентифікаційний код юридичної особи 38674677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санта Софія» (04070, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРИЧІВ ТІК, будинок 35-В, Ідентифікаційний код юридичної особи 38956339) заборгованість у розмірі 1 120 000 (один мільйон сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 14 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин