РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/13487/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп"
простягнення 532500 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" про стягнення 532500 грн. 00 коп. та клопотання про відстрочення сплати судового збору у розмірі 7987 грн 50 коп. за подання позовної заяви про стягнення заборгованості до ухвалення рішення у справі.

Позовні вимоги обгрунтовані наявністю заборгованості відповідача за договорами інвестицій, укладеними з позивачем, а саме: за Договором інвестицій від 01.03.2016 (Горицька с/р) на суму 492000 грн. 00 коп., за Договорами інвестицій від 01.04.2016 (Великоомелянська с/р) на суму 21000 грн. 00 коп., за Договором інвестицій від 01.04.2016 (Жаврівська с/р) на суму 5000 грн. 00 коп., за Договором інвестицій від 01.04.2016 (Лисичанська с/р) на суму 2000 грн. 00 коп., за Договором інвестицій від 01.04.2016 (Хоняківська с/р) на суму 2500 грн. 00 коп.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про витребування від відповідача договорів, актів прийому-передачі, накладних, актів звірки заборгованості, укладених між ТОВ «Агро ХХІ» та ТОВ «Фортек Груп», для підтвердження суми заборгованості у розмірі 532500 грн 00 коп.

Аналогічне за змістом клопотання про витребування доказів долучено позивачем до позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 у справі № 910/13487/17 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.207 у справі № 910/13487/17 скасовано; справу № 910/13487/17 направлено на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 відстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" сплату судового збору за подання позовної заяви у справі № 910/13487/17 до 28.11.2017; порушено провадження у справі № 910/13487/17 та розгляд справи призначено на 28.11.2017.

Розглянувши у судовому засіданні 28.11.2017 подані позивачем клопотання про витребування доказів, суд відмовив в їх задоволенні, про що зазначено в ухвалі суду від 28.11.20177

Ухвалою Господарського суду міста Києва 28.11.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 12.12.2017.

Представник позивача у судове засідання 12.12.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 676.

Представник відповідача у судове засідання 12.12.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвал суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 650.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 12.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 24701.2017 у справі № 918/54/16 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру боржника, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Мамченко Лідію Назарівну.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" було проведено інвентаризацію розрахунків з дебіторами і кредиторами боржника, та встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" (відповідач) є дебітором позивача.

За результатами перевірки виявилось, що розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" становить 532500 грн. 00 коп., та вказана заборгованість виникла на підставі договорів інвестицій, укладених з позивачем, а саме: Договору інвестицій від 01.03.2016 (Горицька с/р) на суму 492000 грн. 00 коп., Договорів інвестицій від 01.04.2016 (Великоомелянська с/р) на суму 21000 грн. 00 коп., Договору інвестицій від 01.04.2016 (Жаврівська с/р) на суму 5000 грн. 00 коп., Договору інвестицій від 01.04.2016 (Лисичанська с/р) на суму 2000 грн. 00 коп., Договору інвестицій від 01.04.2016 (Хоняківська с/р) на суму 2500 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із претензією на суму 532500 грн. 00 коп. (вих. № 01-01/10/174-9 від 30.03.2017), в якій просив відповідача сплатити заборгованість у розмірі 532500 грн. 00 коп. за вказаними договорами (копія претензії долучена позивачем до позовної заяви).

Однак, як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач відповіді на претензію не надав та заборгованість не сплатив.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 532500 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на таке.

В пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Так, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості у сумі 532500 грн. 00 коп. Підставою позову є невиконання відповідачем зобов'язань за вказаними позивачем договорами інвестицій.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, враховуючи заявлені позивачем предмет та підстави позову, встановленню судом та доказуванню позивачем підлягають обставини наявності у відповідача заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 532500 грн. 00 коп. за договорами інвестицій, зокрема за Договором інвестицій від 01.03.2016 (Горицька с/р) на суму 492000 грн. 00 коп., за Договорами інвестицій від 01.04.2016 (Великоомелянська с/р) на суму 21000 грн. 00 коп., за Договором інвестицій від 01.04.2016 (Жаврівська с/р) на суму 5000 грн. 00 коп., за Договором інвестицій від 01.04.2016 (Лисичанська с/р) на суму 2000 грн. 00 коп., за Договором інвестицій від 01.04.2016 (Хоняківська с/р) на суму 2500 грн. 00 коп.

Тобто, підлягають встановленню обставини укладення між сторонами вказаних договорів, виконання робіт/надання послуг позивачем за вказаними договорами, невиконання відповідачем зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг/виконаних робіт у встановлені договором строки та розміри.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, саме позивач повинен довести суду належними та допустимими доказами наявності обставин, про які зазначає позивач у позові, тобто довести наявнсіть певних суб'єктивних прав (інтересів) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цих прав (інтересів) з боку відповідача.

Суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, та які є предметом доказування у даній справі позивачем суду не надано.

Зокрема, не надано доказів, що підтверджують факт укладення спірних договорів інвестицій з відповідачем, доказів виконання робіт/надання послуг позивачем за вказаними договорами, доказів невиконання відповідачем зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг/виконаних робіт, тощо у встановлені договорами строки та розміри.

При цьому, у позовній заяві позивач зазначив, що у нього відсутні будь-які документи (докази), що підтверджують розмір заборгованості відповідача у сумі 532500 грн. 00 коп., так як колишній директор позивача такі документи ліквідатору не передав.

За таких обставин, позивачем були заявлені клопотання про витребування у відповідача доказів, а саме: договорів, актів прийому-передачі, накладних, актів звірки заборгованості, укладених між ТОВ «Агро ХХІ» та ТОВ «Фортек Груп», для підтвердження суми заборгованості у розмірі 532500 грн 00 коп.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 та від 28.11.2017 у справі № 910/13487/17 відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України було зобов'язано відповідача надати суду копії договорів інвестицій, укладених з позивачем, а саме: Договору інвестицій від 01.03.2016 (Горицька с/р), Договорів інвестицій від 01.04.2016 (Великоомелянська с/р), Договору інвестицій від 01.04.2016 (Жаврівська с/р), Договору інвестицій від 01.04.2016 (Лисичанська с/р), Договору інвестицій від 01.04.2016 (Хоняківська с/р), з усіма додатками та додатковими угодами до них; докази, що підтверджують виконання сторонами зобов'язань за вказаними договорами, зокрема докази виконання позивачем робіт/надання послуг за вказаними договорами (копії актів приймання-передачі, накладних, тощо; оригінали - для огляду у судовому засіданні) та докази сплати відповідачем грошових коштів (здійснення оплати робіт/послуг, тощо) за вказаними договорами - копії платіжних доручень, банківських виписок, тощо.

Відповідачем не було виконано вимог ухвал суду, витребувані судом відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України докази надано не було.

Водночас, клопотань про витребування доказів від будь-яких інших осіб позивачем заявлено не було.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладені норми законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Однак, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності обставин, про які зазначає позивачем у позовній заяві, зокрема наявності у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі 532500 грн. 00 коп. за договорами інвестицій, а отже не доведено наявності певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" про стягнення 532500 грн. 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову у позові.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 відстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" сплату судового збору за подання позовної заяви у справі № 910/13487/17 до 28.11.2017.

Так, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при зверненні з даним позовом до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 7987 грн. 50 коп. (з огляду на ціну позову - 532500 грн. 00 коп.).

Станом на дату розгляду справи у суді позивачем не надано суду доказів сплати судового збору за подання позовної заяви у справі № 910/13487/17.

Відповідно до п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше, ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Таким чином, оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до 28.11.2017, та доказів сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви у справі № 910/13487/17 станом на дату розгляду справи у суді не надано, беручи до уваги що суд дійшов висновку про відмову у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ", враховуючи положення ч. 1 ст. 49 ГПКУ, суд дійшов висновку стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7987 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" (35431, Рівненська обл., Гощанський р-н, с. Бабин, вул. Заводська, буд. 1; ідентифікаційний код: 34438102) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7987 (сім тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 50 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.12.2017

Суддя І.М. Отрош