ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Справа № 923/1046/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Головльовій Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Прокурора- керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Комунального закладу «Новокаховський дитячий протитуберкульозний санаторій «Джерельце» Херсонської обласної ради» (позивач-1), місто Нова Каховка Херсонської області, та Південного офісу Держаудитслужби (позивач-2), м. Одеса,

до Фізичної особи-підприємця Кірова Ігора Володимировича, м. Нова Каховка Херсонської області,

про визнання недійсним договору,

за участю прокурора - Коваленко Т.О., посвідчення № 032753 від 27.03.15р.;

за участю представників:

позивача-1 - Яницький Ю.В., директор;

відповідач-2 - не прибув;

відповідача - Кіров І.В., паспорт НОМЕР_1 від 04.05.06р.

Прокурор - керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Комунального закладу "Новокаховський дитячий протитуберкульозний санаторій "Джерельце" (позивач-1) та Південного офісу Держаудитслужби (позивач-2) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить визнати недійсним договір від № 4 від 09.02.2017, укладений між Комунальним закладом «Новокаховський дитячий протитуберкульозний санаторій «Джерельце» Херсонської обласної ради» з фізичною особою підприємцем Кіровим Ігорем Володимировичем на постачання продуктів харчування на загальну суму 300901,22 грн. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що за оспорюваним договором, укладеним без застосування процедур предбачених Законом України «Про публічні закупівлі», вартість предмета закупівлі товару (товарів) (загальна вартість (ціна) договору) перевищує 200 тисяч гривень, а також на положення ст. ст. 203, 215, 626, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 207 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 7 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. 5 Закону України «Про охорону дитинства».

Прокурор в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник позивача-1 у судовому засіданні не підтримав позов прокурора.

Позивач-2, повідомлений про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, не скористався своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на те, що предметом договору № 4 від 09.02.2017, укладеного між ФОП Кіров І.В. та КЗ «Новокаховський дитячий протитуберкульозний санаторій «Джерельце», у розумінні Закону України «Про державні закупівлі», є 20 предметів закупівлі, вартість кожного з яких не дорівнює та не перевищує 200 тисяч гривень, а тому перед його укладанням тендерні процедури не проводились, вимоги Закону та інших нормативно-правових актів, на думку Відповідача, не порушені. В обґрунтування заперечень на позовну зачву Відповідач посилається на положення п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державні закупівлі» та положення Основного словника національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.12.2015 року № 1749, відповідно до яких вартість предмета закупівлі визначається не загальною сумою, на яку укладено договір, а загальною сумою товару або товарів, які за показником четвертої цифри класифікатора входять до однієї групи.

У судовому засіданні 12.12.17 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

09.02.2017 між Комунальним закладом «Новокаховський дитячий протитуберкульозний санаторій «Джерельце» Херсонської обласної ради» (надалі за текстом рішення - Позивач-1) та Фізичною особою підприємцем Кіровим Ігорем Володимировичем (надалі за текстом рішення - Відповідач) укладено договір № 4 на постачання продуктів харчування (надалі за текстом рішення - Договір).

Підпунктом 1.1. п. 1 «Предмет договору» передбачено, що продавець зобов'язується передати у власність покупця продукти харчування, а покупець в свою чергу, прийняти цей товар і оплатити його вартість по цінам, в термін і на умовах, обумовлених даним Договором.

За 1.6. Договору вартість договору складає 300901,22 грн. на 2017 рік, в т. ч. по коду ДКТРП 021-2015: 03212100-1 - картопля; 03221111-7 - буряк, 03221112-4 - морква, 03221113-1 - цибуля, 0322 - перець овочевий, 03221240-0 - помідори, 03221250-3 - кабачки, 03221270-9 - огірки, 0322 - капуста качанна; 1533 - баштанні культури (тиква), 03222321-9 - яблука, 1511 - м'ясо світської птиці, 1511 - печінка світської птиці, 1533 - консервований горох, 0321 - зерна бобових культур сушені: горох, 03142500-3 - яйце, 1522 - морожена риба, 1533 - джеми (повидло), 15421000-5 - рафінована олія, 1551 - молоко, 15511600-9 - молоко згущене, 15530000-2 - вершкове масло, 1554 - свіжий сир (творог), 1554 - твердий си, 1550 - молочні продукти (сметана), 1561 - борошно пшеничне, 1561 - рис шліфований, 1561 - продукція із зерна зернових культур (крупа гречєва), 1561 - продукція із зерна зернових культур (крупа ячнєва), 1561 - продукція із зерна зернових культур (крупа пшенична), 1561 - вівсяні пластівці, 1561 - продукція із зерна зернових культур (перловка), 1562 - крупа манна,, 1585 - макаронні вироби, 1583 - цукор, 1584 - какао, 1586 - кава, 1586 - чорний чай, 1582 - солодке печиво, 1533 - сухофрукти, 1587 - сіль, 1589 - дріжді, 1589 - рослинні соки, екстракти, пектини та згущувачі (крохмаль), 1533 - концентроване томатне пюре, 0322 - цитрусові фрукти (лимони), 1532 - фруктові та овочеві соки, 1533 - баштанні культури (кавуни), 1583 - мед, 1587 - спеції, загальною вартістю Договору 300901,22 грн.

Загальна вартість Договору, разом із доповненнями до нього від 21.06.2017 р. та від 15.08.2017 р., становить 329 401, 22 грн.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За приписами ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України судом може бути визнане недійсним повністю або частково господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до абзацу 4 пункту 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 №11, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України "Про публічні закупівлі".

Як зазначає Прокурор в обґрунтування позовних вимог, спірний Договір поставки № 4 від 09.02.2017 укладено сторонами без проведення процедури закупівлі - відкриті торги, що є порушенням ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки вартість закупівлі товарів за державні кошти перевищила 200 тис. грн., а отже, на думку Прокурора, наявні правові підстави для визнання недійсним вищезазначеного Договору.

Зазначені доводи Прокурора не приймаються судом до уваги, за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі.

Абзацом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що цей Закон застосовується до замовників за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Отже, до предмета закупівлі можуть входити як один товар так і кілька товарів.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 «Порядку визначення предмета закупівлі», затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17 березня 2016 року № 454, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 березня 2016 року за № 448/28578 (із змінами): «Предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17 і 32 частини першої статті 1 Закону та на основі Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року № 457, за показником п'ятого знака із зазначенням у дужках предмета закупівлі відповідно до показників третьої - п'ятої цифр основного словника національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник», затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23 грудня 2015 року № 1749, а також конкретної назви товару чи послуги.

Предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17 і 32 частини першої статті 1 Закону та на основі національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23 грудня 2015 року № 1749 (далі - Єдиний закупівельний словник), за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

Таким чином, вартість предмета закупівлі визначається не загальною сумою, на яку укладено договір, а загальною сумою товару або товарів, які за показником четвертої цифри класифікатора входять до однієї групи - предмета закупівлі, а предметом договору № 4 від 09.02.2017, укладеного між Відповідачем та Позивачем-1, у розумінні Закону, є 20 предметів закупівлі, вартість кожного з яких не дорівнює та не перевищує 200 тисяч гривень.

При цьому, Відповідач та Позивач-1 не зобов'язані були укладати двадцять договорів поставки, щодо кожної з груп товарів (предметів закупівлі), зазначених у спірному Договорі, виходячи з положень частини 1 статті 19 Конституції України.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладених обставин, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені Прокурором аозовні вимоги не підлягають задоволенню, а заперечення Відповідача проти позовних вимог приймаються судом до уваги.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на прокурора.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позовних вимог, заявлених в інтересах держави в особі позивачів 1 та 2, відмовити.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено 18 грудня 2017 р.

Суддя Ю.В. Гридасов