ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р.Справа № 922/6287/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства Торгово-комерційна фірма Дана, 61124, м. Харків, пр-т. Гагаріна, 179, ;

до ТОВ Салтівський мясокомбінат, 61176, м. Харків, вул. Краснодарська, 171-Б, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Фізична особа ОСОБА_1, 61020, м. Харків, пр. Ново-Баварський, 93 А, кв. 33;

про витребування у власність майна,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 09.05.2017 року);

відповідача ОСОБА_3 (довіреність б/н від 25.10.2017 року);

третьої особи не зявився;

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Приватне підприємство «Торгово-комерційна фірма «Дана» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м'ясокомбінат» в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 05.12.2017 року, просить суд витребувати у власність на користь Приватного підприємства «Торгово-комерційна» фірма «Дана» у Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський мясокомбінат» нежитлові приміщення № 83, 84, в цокольному поверху в літ. А-5 по проспекту Гагаріна, 179 в м. Харкові, які зареєстровані за ТОВ «Салтівський мясокомбінат», як нежитлова будівля в літ. «Ж» по проспекту Гагаріна, 179 в м. Харкові.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача 09.10.1997 року виникло право власності на нежитлові приміщення № 1-39 в літ. «А-5» загальною площею 453,1 кв. м. по проспекту Гагаріна, 179, а починаючи з 28.05.2015 року, у звязку з проведенням позивачем реконструкції вищенаведених приміщень, останній набув право власності на приміщення цокольного поверху №1-22, 4а, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 загальною площею 607,8 кв.м в літ. "А-5" по проспекту Гагаріна, 179 у м. Харкові, проте частина нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу вибуло з володіння позивача поза волею власника на підставі додаткового рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 року у справі № 2027/10520/2012, скасованого рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.11.2015 року у справі №2027/10520/2012., у звязку з чим у позивача в порядку приписів ст.. 388 ЦК України виникає витребувати свою власність у добросовісного набувача, яким визначено ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат" Здійснюючи правове обґрунтування посилається на положення ст.330, 387, 388 ЦК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.05.2017 року по справі № 922/6287/15 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Торгово-комерційна фірма «Дана» залишено без задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2017 року у справі № 922/6287/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2017 року касаційну скаргу Приватного підприємства «Торгово-комерційна фірма «Дана» задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 року та рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2017 року у справі № 922/6287/15 скасовано та справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

14.11.2017 року справу № 922/6287/15 повернуто до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2017 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 04.12.2017 року о 10:30 год.

У звязку із відрядженням головуючого судді Новікової Н.А., керуючись рішенням загальних зборів суддів господарського суду Харківської області №6-1/2016 від 28.03.2016 року, помічником судді повідомлено про перенесення судового засідання з 04.12.2017 року на 07.12.2017 року о 10:30 год.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, 07.12.2017 року судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 08.12.2017 року о 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2017 року змінено предмет позову та відкладено розгляд справи на 14.12.2017 року о 11:00 год.

13.12.2017 року до суду від повноважного представника позивача надійшло клопотання про забезпечення позову (вх. № 41662), в якому останній просив вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат" здійснювати дії стосовно відчуження, знищення, перетворення нежитлової будівлі літ. «Ж» по проспекту Гагаріна, 179 у м. Харкові. Обґрунтовуючи своє клопотання позивач наголошує, що відповідач на даний час має право розпоряджатись спірним майном, здійснювати його подальше відчуження, проводити дії, що можуть призвести до зменшення його цінності або знищення чи створення іншого майна або здійснити його подальше відчуження. Всі ці дії відповідач може здійснювати до набуття чинності рішення суду у даній справі, зазначаючи, що вище перераховані наслідки є несприятливими для позивача, оскільки існує вірогідність вчинення дій відповідачем, а забезпечення позову буде гарантією виконання рішення суду.

Суд перейшов до розгляду справи по суті 14.12.2017 року.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зміну предмету позову та зазначив, що в період з 2012 року по 30.01.2015 року позивач здійснював підготовку, для проведення робіт по реконструкції приміщень цокольного поверху у літ.( А-5), м. Харків, просп. Гагаріна 179. Приміщення були придбанні у власність за умовами договору купівлі - продажу від 22.03.1997 року №1079-В-С, у Представництва Фонду державного майна України в м. Харкові. Існування права власності та його реєстрація, щодо нежитлових приміщень (літ. А-5), загальною площею 453,1кв.м. (приміщення № 1-39), розташованих за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна ,179, у ТОВ «ТКФ «Дана», підтверджується реєстраційним посвідченням від 09.10.1997 року, виданим ХМБТІ та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8701751 від 20.10.2005 року (приміщення №1-39 в літ.А-5., м. Харків, пр. Гагаріна 179). Починаючи, з 30.01.2015 року позивач здійснював роботи з реконструкції нежитлових приміщень № 1-39 в літ. "А-5" загальною площею 453,1кв.м., по проспекту Гагаріна, 179. КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" станом на 20.02.2015 року було складено технічний паспорт на нежитлові приміщення цокольного поверху 1- 4, 4 а, 5 - 22, 26-31, 33, 35, 39, 73 - 88 житлового будинку по проспекту Гагаріна ,179. 28.05.2015 року позивач отримав свідоцтво на право власності на реконструйовані приміщення та витяг Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, які свідчать про державну реєстрацію право власності. Отже набуття права власності на нерухоме ПП «ТКФ «Дана» здійснювалось шляхом прийняття даного майна в експлуатацію в порядку визначеному законодавством України. Однак, згодом ПП «ТКФ «Дана», дізналась про існування додаткового рішення Московського районного суду м.Харкова, у справі № 2027/10520/12 від 31.08.2012 року, яким за фізичною особою ОСОБА_4, визнано право власності на нежитлову будівлю в літ. "Ж" загальною площею 28,4кв.м. по проспекту Гагаріна,179, в м. Харкові. Вважаючи, що приміщення в літ «Ж» по проспекту Гагаріна 179 в м. Харкові є приміщенням, що входить до складу приміщень, які належать ПП «ТКФ «Дана» і розташовані в літ. "А-5" по проспекту Гагаріна, 179, у м. Харкові, ПП «ТКФ «Дана» оскаржила рішення суду першої інстанції. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.11.2015 року у справі №2027/10520/12, додаткове рішення суду першої інстанції скасовано і прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю в літ. "Ж" загальною площею 28,4кв.м по проспект Гагаріна,179, у м. Харкові. При цьому, в рішенні апеляційного суду зазначено наступне: «Із документів наданих ПП «ТКФ «Дана» вбачається, що вони є власником нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 1-22, 4-а, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 в літ. «А-5» за адресою: м. Харків, пр.-кт. Гагаріна № 179. Згідно відповіді КП «ХМБТІ» від 10.11.2015року за № 6704 нежитлова будівля літ. «Ж», загальною площею 28,4кв.м, заінвентаризована на замовлення ОСОБА_4, в 2012 році і помилково визначена, як окрема нежитлова будівля. Але, ця нежитлова будівля літ. «Ж», загальною площею 28,4кв.м, є частиною приміщень цокольного поверху літ. «А-5» по пр.-кт. Гагаріна 179,а саме: приміщення №№ 83, 84, загальною площею 26,4кв.м. Отже, нежитлова будівля літ.«Ж», фактично площею 26,4кв.м, знаходиться у складі вищеперелічених нежитлових приміщень, що належать апелянту ПП «ТКФ «Дана», а саме приміщення №№ 83, 84. ( т.1., а.с.18 абз.2,3,4 судового рішення). Крім того, в рішенні суду апеляційної інстанції зазначено, що позивач ОСОБА_4, не надав суду ні першої ні апеляційної інстанції доказів, щодо звернення до компетентних органів, стосовно прийняття обєктів нерухомого майна до експлуатації; наявності у нього прав на земельну ділянку де розташований у нього відповідний обєкт нерухомості; про неможливість визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, що здійснила самочинне будівництво без виділення землі під вже збудоване майно в розумінні вимог ч. З ст.376 ЦК України. Таким чином позивач вважає, що спірне майно вибуло із його володіння поза його волею, оскільки вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, яке в подальшому скасовано, та відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України підлягає витребуванню від ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат" у власність позивача, а тому просить позов задовольнити. Крім того, представник позивача у повному обсязі підтримує клопотання про забезпечення позову (вх. № 41662),вказуючи що невжиття зазначених позивачем заходів до забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду та призвести до несприятливих для позивача наслідків.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, вказуючи, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що спірне майно було створено внаслідок здійсненого саме позивачем будівництва (реконструкції), що спірне майно находилось у володінні позивача починаючи саме з 2012 року та до завершення реконструкції у 2015 році, що позивач був власником майна на момент прийняття додаткового рішення Московським районним судом м. Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/12 та на момент придбання даного майна відповідачем за договорами купівлі-продажу від 18.03.2015, тобто не надав доказів того, що спірне майно вибуло саме з його володіння. Крім того, не заперечуючи проти висновків зроблених експертом під час проведення судової будівельно-технічної експертизи № 7152 від 31.03.2017 року, представник відповідача наголошує, що факти встановлені експертом, а саме те, що нежитлові будівлі літ. «Ж», загальною площею 28,4 кв.м, нежитлові будівлі N 83,84 загальною площею 28,4 кв.м та громадський будинок літера «Ж-1», загальною площею 26,1 кв.м по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові - є тотожними, зовсім не підтверджує наявність права власності позивача на спірні приміщення, оскільки в даному висновку експерту було, окрім всього, поставлене питання: чи має нежитлове приміщення N 1 цокольного поверху літ. «Ж» єдиний конструктивний каркас з нежитловими приміщеннями цокольного поверху в літ. «А- 5»? На яке експерт відповів, що приміщення мають схожу конструктивну схему - каркасну та відрізняються між собою оформленням фасадів, оздобленням стін, стель, колон, при цьому встановити, чи мають спірні приміщення єдиний конструктивний каркас з іншими приміщенням не надається можливим. Тобто, експертом не було підтверджено того факту, що спірні приміщення були побудовані саме позивачем єдиним масивом із всіма іншими його приміщеннями. Одночасно, відповідач наголошує, що посилання позивача на лист КП «ХМБТІ» № 6704 від 10.11.2015 року, відповідно до якого нежитлова будівля літ. «Ж» загальною площею 28,4 кв.м інвентаризована в 2012 році, помилково визначена як окрема нежитлова будівля, в той час як вказана будівля є частиною приміщень цокольного поверху лі. «А-5», а саме приміщень №№ 83, 84 загальною площею 26,4 кв.м, інвентаризованих на замовлення ПП «ТКФ «Дана» у 2015 році, спростовується листом №1790003 від 25.01.2016 року, в якому та сама організація - КП «ХМБТІ» повідомила, що при проведенні нової інвентаризації нежитлова будівля літ. «Ж» була помилково зазначена, як приміщення №№ 83, 84 площею 26,4 кв.м, розташовані у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-5» по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові. За даними цього ж листа нежитлові приміщення літ. «Ж» було вперше проінвентаризовано 26.07.2012 року. Спростувань цього факту позивачем надано не було. Таким чином, вказане підтверджує той факт, що станом на 26.01.2012 року нежитлові приміщення літ. «Ж» площею 28,4 кв.м вже було побудовано і право власності на них було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Натомість надані позивачем документи підтверджують той факт, що позивачем приміщення (до складу яких помилково були включенні приміщення №№83, 84) були побудовані лише у лютому 2015 році, про це свідчать дати декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме січень 2015 року; проведення інвентаризації побудованих (реконструйованих) об'єктів 20.02.2015 року (до складу яких, як з'ясувалось було помилково віднесено приміщення №№83, 84); декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 31.03.2015 року; а також свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.05.2015 року. Крім того, неправомірним, на думку відповідача, є й посилання позивача на висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 02.09.2015 року по справі № 6-1168ц15, в якій йдеться мова про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, оскільки, в даному випадку, скасоване судове рішення стосовно нежитлової будівлі літ. «Ж» було винесено 31.08.2012 року, а позивач побудував свої приміщення лише у 2015 році. В судовому засіданні повноважний представник відповідача також заперечував проти задоволення клопотання позивача про забезпечення позову, зазначаючи, що до клопотання не надано жодних доказів на підтвердження доводів позивача.

Повноважний представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 12.12.2017 року, що повернулось до суду 15.12. 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

22.03.1997 ТОВ «Торгово-комерційна фірма «Дана» придбало нежитлові приміщення (літ. А-5), цегляні, загальною площею 453,1кв.м., розташовані за адресою: пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення №1079-В-С, укладеного з представництвом Фонду державного майна України в м. Харкові.06.10.1997 року зазначене нежитлове приміщення було передано підприємству позивача, про що складено відповідний акт №1079-В-С прийому-передачі майна нежитлового приміщення (літ. "А-5") №1-39, загальною площею 453,1кв.м.

09.10.1997 року Харківське міське бюро технічної інвентаризації зареєструвало нежитлові приміщення №1-39 загальною площею 453,1кв.м. за ТОВ «Торгово-комерційна фірма «Дана», про що було зроблено відповідний запис в реєстрову книгу та присвоєно реєстровий номер №1922.

За даними технічного паспорту на житловий будинок державного, громадського житлового фонду житлово-будівельних кооперативів, який було складеного Харківським міським бюро технічної інвентаризації станом на 18.10.1994 року до складу даного нерухомого майна входили нежитлові приміщення 1-39, загальною площею 453,1 кв.м.

За даними Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8701751 від 20.10.2005 року нежитлові приміщення №1-39 в літ. "А-5" загальною площею 453,1 кв.м зареєстровані на праві приватної власності за ПП «Торгово-комерційна фірма «Дана».

Отже, вищевказаними документами підтверджується факт виникнення у позивача права власності на зазначені нежитлові приміщення №1-39 в літ. "А-5" загальною площею 453,1 кв.м.

30.01.2015 року позивачем було розпочато реконструкцію нежитлових приміщень, що знайшло відображення у декларації про початок виконання будівельних робіт, згідно якої загальна площа будівлі відповідно до проектної документації складатиме 607,8 кв.м.

Станом на 20.02.2015 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» було складено технічний паспорт на нежитлові приміщення цокольного поверху 1-4, 4а, 5-22, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 житлового будинку.

31.03.2015 року в Департаменті ДАБІ у Харківській області зареєстровано декларацію позивача про готовність об'єкта «Реконструкція нежитлових приміщень під магазин продовольчих та непродовольчих товарів» до експлуатації.

28.05.2015 року позивач отримав свідоцтво про право власності нежитлові приміщення цокольного поверху №1-22, 4а, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 загальною площею 607,8 кв.м в літ. "А-5", відомості про що були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Одночасно із цим, 13.07.2012 року рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі №2027/10520/12 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності було визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлові будівлі, які розташовані по вул. Гв. Широнінців, 8-А в місті Харкові, додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 по тій же самій справі за ОСОБА_1 було визнано право власності на нежитлову будівлю в літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові.

Станом на 26.07.2012 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на громадський будинок нежитлову будівлю літ. "Ж" по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові, інвентаризаційний номер №91619, реєстровий номер 1922.

03.09.2012 року між ОСОБА_1, як орендодавцем та ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат", як орендарем, укладено договір оренди нежитлового приміщення, за умовами якого відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлову будівлю літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м, розташовану за адресою: пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові.

18.03.2015 року між ОСОБА_1, як продавцем, та ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат", як покупцем, укладено договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, зареєстровані в реєстрі за №747 та за № 749, за умовами яких ОСОБА_1 продав, а ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат" купив нежитлову будівлю літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м, яка розташована за адресою: пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові.

Вищевказані відомості про набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м, яка розташована за адресою: пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові стали підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей про реєстрацію права власності (номери записів про право власності №9087475 та №9088948), що підтверджується відповідними витягами з даного реєстру №35094534 та 35100144 від 18.03.2015 року.

Тобто, відповідно до матеріалів судової справи відповідач, ТОВ «Салтівський м'ясокомбінат», набув право власності на нежитлову будівлю літ."Ж" загальною площею 28,4 кв.м, яка розташована за адресою: пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові на підставі договорів купівлі-продажу від 18.03.2015, укладених з ОСОБА_1, у власності якого дана будівля перебувала з 2012 року.

В свою чергу, у подальшому позивачем, було оскаржено у судовому порядку додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/12, в результаті чого рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.11.2015 року дане додаткове рішення було скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю в літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові.

Крім того, під час попереднього розгляду справи, судом призначалось проведення будівельно-технічної експертизи, за результатами проведення якої було складено висновок судової будівeльно-технічної експертизи №7152 від 31.03.2017, відповідно до якого: нежитлова будівля літ. "Ж", загальною площею 28,4 м2. (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", реєстровий номер №1922, інвентаризаційна справа №91619 від 26.07.2012); нежитлові приміщення №№83, 84 загальною площею 28,4 м2 в цокольному поверсі будівлі літ."А-5" (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" реєстровий номер №1922, інвентаризаційна справа №61540 від 20.02.2015); громадський будинок літера "Ж-1", загальною площею 26,1 м2 (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", інвентаризаційна справа №91619 від 22.01.2016) є тотожними.

З огляду на наведене позивач вважає, що його право власності порушено і наявні правові підстави для витребування у відповідача (добросовісного набувача) спірного нерухомого майна на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України, оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача проти його волі, у звязку із прийняттям судом рішення про визнання права власності ОСОБА_6 на спірне майно, яке в наступному скасованого, та було відчужене ОСОБА_1В товариству з обмеженою відповідальністю "Салтівський м'ясокомбінат".

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2017 року рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

В даній постанові зазначено про те, що судами не надано оцінку обставинам, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а саме: слід встановити дійсного власника спірного нерухомого майна, а також наявність у особи, в якої відповідачем придбане це майно, права на його відчуження. Крім того дослідити вимоги позивача про припинення права власності відповідача на спірні приміщення.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 02.11.2017 року по справі № 922/6287/15, з приводу дослідження вимог позивача про припинення права власності відповідача на спірні приміщення, суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

05.12.2017 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (вх. № 40587), яку ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2017 року задоволено та спір вирішується відповідно до викладених в заяві позовних вимог, а саме: витребувати у власність на користь ПП Торгово-комерційна фірма Дана у ТОВ Салтівський мясокомбінат нежитлові приміщення № 83, 84, в цокольному поверху в літ. А-5 по проспекту Гагаріна, 179 в м. Харкові, які зареєстровані за ТОВ Салтівський мясокомбінат, як нежитлова будівля в літ. Ж по проспекту Гагаріна, 179 в м. Харкові.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що під час нового розгляду справи вимога позивача про припинення право власності ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат" на нежитлову будівлю літ. "Ж", по пр. Гагаріна, 179 в м. Харкові, на яку вказував у своїй постанові Вищий господарський суд України, відпала, а отже не потребує дослідженню та оцінки.

Щодо зауважень Вищого господарського суду України про встановлення дійсного власника спірного нерухомого майна, а також наявність у особи, в якої відповідачем придбане це майно, права на його відчуження, суд виходить з наступного.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Добросовісність набувача характеризує його суб'єктивне ставлення до обставин вибуття майна з володіння власника та правомірності його придбання. Так, добросовісним набувачем визнається особа, яка придбала річ у особи, яка не мала права її відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в ході розгляду даної справи, 18.03.2015 року ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат" набув право власності на нежитлову будівлю літ."Ж" загальною площею 28,4 кв.м, яка розташована за адресою: пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові на підставі укладених з ОСОБА_1 оплатних договорів купівлі-продажу від 18.03.2015, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 та зареєстрованих в реєстрі, тобто відповідач набув право власності 18.03.2015 за власний рахунок та за наявності правової підстави.

В свою чергу, ОСОБА_1 набув спірне майно у власності у 2012 року на підставі додаткового рішення Московського районного суду м. Харкова прийнятого 31.08.2012 у межах справи №2027/10520/12 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності. При цьому, станом на 26.07.2012 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на громадський будинок нежитлову будівлю літ. "Ж" по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові, інвентаризаційний номер № 91619, реєстровий номер 1922, тобто у 2012 році спірне майно існувало та було зареєстроване як обєкт нерухомості.

У період з вересня 2012 по березень 2015 нежитлова будівля літ. "Ж", розташована у м. Харкові по пр. Гагаріна, 179 перебувала у орендному користуванні відповідача на підставі договору оренди від 03.09.2012 року, укладеного між ОСОБА_1, як орендодавцем та ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат", як орендарем.

Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/12, про визнання права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю в літ. «Ж» загальною площею 28,4кв.м, розташовану за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 179, скасовано лише 17 листопада 2015 року, про що Апеляційним судом Харківської області прийнято відповідне рішення від 17.11.2015.

Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю "Салтівський м'ясокомбінат" є добросовісним набувачем спірного майна за договорами купівлі-продажу від 18.03.2015 p., у розумінні ст. 330 ЦК України, оскільки відповідач, станом на момент укладання договору не знав і не міг знати, що додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/12 буде скасовано, та на час укладання правочинів між відповідачем та третьою особою, останній був повноважним на вчинення таких дій

Оскільки відповідач є добросовісним набувачем спірного майна придбаного ним за відплатним правочином, позивач може витребувати це майно від відповідача лише з підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Дослідивши у сукупності правовідносини, які склались між сторонами, судом встановлено, що у даному випадку такі правові підстави відсутні, виходячи з наступного.

Так, з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як ст.387 так і ст.388 ЦК України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем, відтак до кола предмету доказування в даному випадку входить доведення належності позивачу на праві власності або володінні, за законом чи договором, спірного нерухомого майна.

Дійсно матеріали справи свідчать, що у позивача у 1997 році виникло право власності на нежитлові приміщення по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові, а саме на нежитлові приміщення №1-39 в літ. "А-5" загальною площею 453,1кв.м.

Натомість предметом даного спору є нежитлова будівля літ. "Ж", загальною площею 28,4кв.м. (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", реєстровий номер №1922, інвентаризаційна справа №91619 від 26.07.2012), розташована в місті Харкові по пр. Гагаріна, 179, яка, як зазначає позивач, знаходиться у складі нежитлових приміщень, що належать ТОВ «ТКФ «Дана», а саме фактично є приміщеннями № 83, 84 та має площу 26,4 кв.м.

Дійсно, відповідно до висновку судової будівeльно-технічної експертизи №7152 від 31.03.2017: нежитлова будівля літ. "Ж", загальною площею 28,4кв.м. (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", реєстровий номер №1922, інвентаризаційна справа №91619 від 26.07.2012 по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові); нежитлові приміщення №№83, 84 загальною площею 28,4кв.м. в цокольному поверсі будівлі літ."А-5" (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" реєстровий номер №1922, інвентаризаційна справа №61540 від 20.02.2015 по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові); громадський будинок літера "Ж-1", загальною площею 26,1кв.м (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", інвентаризаційна справа №91619 від 22.01.2016 по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові) є тотожними.

Разом з тим, як зазначає сам позивач та підтверджується наданими доказами, останнім (позивачем) роботи з реконструкції нежитлових приміщень №1-39 в літ. "А-5" загальною площею 453,1кв.м. по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові здійснювались починаючи з 30 січня 2015, що підтверджується декларацією про початок виконання будівельних робіт (січень 2015 року); технічним паспортом на нежитлові приміщення цокольного поверху 1-4, 4а, 5-22, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 житлового будинку по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові, складеного КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" станом на 20.02.2015 (інвентаризаційний номер 61540, реєстровий номер 1922); декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 31.03.2015 року.

Та саме у результаті здійснення цієї реконструкції позивачем було створено нове майно, а саме нежитлові приміщення цокольного поверху 73-88 житлового будинку по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові.

Згідно статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 статті 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено судом, позивач отримав свідоцтво на право власності щодо нежитлових приміщень цокольного поверху 1-4, 4а, 5-22, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 загальною площею 607,8 кв.м житлового будинку по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові та зареєстрував його у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28.05.2015.

Отже, саме з 28.05.2015 позивач набув статус власника даного майна, зокрема й нежитлових приміщень цокольного поверху № 83, 84 по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач набув право власності на спірне майно 18.03.2015 p. за договорами купівлі-продажу від 18.03.2015 p., а позивач набув статус власника новоствореного майна, зокрема й нежитлових приміщень цокольного поверху № 83, 84 по пр. Гагаріна, 179 в місті Харкові, з моменту державної реєстрації такого права, тобто з 28.05.2015, суд констатує, що фактично третьою особою, ОСОБА_1 за відплатним правочином було відчужено спірне майно до того, як позивач набув право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху 1-4, 4а, 5-22, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 загальною площею 607,8 кв.м, розташовані по пр. Гагаріна, 179 в місті, що відповідно виключає посилання на ту обставину, що спірне майно вибуло з його володіння поза його волею, оскільки фактично останній (позивач) ще не був власником цього майна та таке право за ним зареєстроване пізніше, а тому відповідно відсутня можливість застосування до спірних правовідносин приписів ст. 388 ЦК України

За таких підстав, в даному випадку є безпідставними посилання позивача та не може бути застосовано до спірних правовідносин правову позицію, що міститься в постановах Верховного Суду України від 18.01.2017 N 6-2776цс16 та від 24.06.2015 N 6-251цс15, оскільки, правова позиція Верховного Суду України, що міститься у вищезазначених постановах, а саме, що якщо майно вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, то слід вважати, що таке майно вибуло з володіння власника поза його волею, не стосується даної правової ситуації, оскільки позивачем не доведено, що він був власником спірного майна на момент відчуження 3-ю особою спірного майна на користь відповідача та відповідно набуття права власності на цє майно відповідачем (18.03.2015) на підставі відплатного правочину.

Також не приймається до уваги судом посилання позивача на рішення Апеляційного суду Харківської області від 17.11.2015, в якому зазначено, що нежитлова будівля літ. "Ж", загальною площею 28,4кв.м. розташована в місті Харкові по пр. Гагаріна, 179, фактично площею 26,4 кв.м., знаходиться у складі нежитлових приміщень, що належать ТОВ «ТКФ «Дана», а саме приміщень № 83, 84, оскільки набуття такого права власності позивачем відбулося, за приписами ст. 331, 334 ЦК України, у травні 2015 р.

При цьому листи КП «ХМБТІ» №6704 від 10.11.2015 року, №1790003 від 25.01.2016 року не можуть бути визнані в порядку ст..33, 34 ГПК України, належними доказами у справі, оскільки не містять офіційного визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивачем не доведено суду жодними належними та допустимими доказами того, що спірна нежитлова будівля літ. "Ж", загальною площею 28,4кв.м. по проспекту Гагаріна, 179 в м.Харкові у встановленому законом порядку належала на праві власності саме позивачу на момент придбання даного майна відповідачем за договорами купівлі-продажу від 18.03.2015. (позивачем зареєстровано право власності на нежитлові приміщень № 83, 84, розташовані у м. Харкові по пр. Гагаріна, 179 з 28.05.2015) та вибула з його володіння не з його волі, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, які спростовуються доданими до матеріалів справи доказами та суд відмовляє в їх задоволенні у повному обсязі.

Суд, розглянувши клопотання про забезпечення позову (вх. № 41662), зазначає наступне.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Частиною 1 ст. 67 ГПК України передбачено перелік заходів забезпечення позову. Так, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З урахуванням предмету позовних вимог та вищевикладених обставин спору очевидною є відсутність підстав, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у цій справі.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову в даному випадку суперечить змісту ст. 66 ГПК України та з огляду на обставини справи є безпідставним, оскільки ґрунтується на припущеннях, при цьому судом враховано, що розгляд справи триває протягом тривалого проміжку часу та протягом цього часу стан спірного майна та його правовий статус і користувач є незмінними, та самим заявником у судовому засіданні зазначено що обставини на які посилається заявник є його припущеннями, тому, враховуючи відсутність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у цій справі, суд відмовляє у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 4, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 19.12.2017 року.

Суддя ОСОБА_7