РІШЕННЯ

05 грудня 2017 рокуСправа № 921/535/17-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, 01001

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 вул. Ковпака, 7, с.Ридомиль, Кременецький район, Тернопільська область, 47060

про cтягнення 21 340,73 грн., з яких: 3 000,00 грн. - тіло кредиту, 5 840,82 грн. - заборгованість по відсоткам за період з 02.12.2013р. по 10.07.2017р., 8 621,91 грн. - пеня за період з 08.01.2014р. по 10.07.2017р., 3 878,00 грн. - комісія за користування кредитом за період з 01.02.2014р. по 10.07.2017р.

За участю представника позивача ОСОБА_2, довіреність №6533-К-О від 18.05.2017р.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про cтягнення 21 340,73 грн., з яких: 3 000,00 грн. - тіло кредиту, 5 840,82 грн. - заборгованість по відсоткам за період з 02.12.2013р. по 10.07.2017р., 8 621,91 грн. - пеня за період з 08.01.2014р. по 10.07.2017р., 3 878,00 грн. - комісія за користування кредитом за період з 01.02.2014р. по 10.07.2017р., згідно заяви про відкриття поточного рахунку від 03.04.2013р.

Ухвалою суду від 21.09.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 10.10.2017р. та зобов'язано подати: позивача виписки по рахунках за період з моменту видачі кредиту по 10.07.2017р., на яких обліковується сума зобов`язань та санкцій (виписки по рахунках: по поточному рахунку, по тілу кредиту, простроченому тілу, відсотках, прострочених відсотках, комісії, пені); копію Положення про облікову політику Банку; претензію №30403TEKWS04P від 03.03.2017р. за підписом особи, яка її склала; докази часткової/повної оплати (банківські виписки, платіжні доручення тощо) при наявності; акт звірки розрахунків (ініціативу проведення покласти на позивача); відповідача обгрунтований відзив на позов; документальне підтвердження причин невиконання грошового зобов'язання; докази часткової/повної оплати (банківські виписки, платіжні доручення тощо); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, акт звірки розрахунків.

Ухвалами суду від 10.10.2017р. та 31.10.2017р. розгляд справи відкладався на 31.10.2017р. та 20.11.2017р. відповідно, для надання можливості сторонам подати витребувані судом матеріали.

Ухвалою суду від 20.11.2017р. розгляд справи відкладено на 05.12.2017р., для надання можливості позивачу подати додаткові докази, а саме додаткові обґрунтування на підтвердження позовних вимог з врахуванням встановленого 01.03.2014р. кредитного ліміту в сумі 3 000,00 грн. із зазначенням даних по рахунках, на яких ведеться облік даної суми та нарахованих на неї відсотків, пені, враховуючи термін повернення кредитних коштів, а відповідачу обгрунтований відзив на позов; документальне підтвердження причин невиконання грошового зобов'язання; докази часткової/повної оплати (банківські виписки, платіжні доручення тощо); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; акт звірки розрахунків.

У судовому засіданні 05.12.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача подав письмові додаткові пояснення №б/н від 04.12.2017р., у яких звернув увагу суду на те, що збільшений 23.10.2013р. кредитний ліміт до 3 000,00 грн. винесено на прострочку 03.02.2014р., що підтверджується виписками по рахунках №7152 та №1035. Щодо інформації в Довідці про встановлення ліміту 01.03.2014р. в розмірі 3 000,00 грн., то після винесення на прострочку ліміту 03.02.2014р. додаткових лімітів клієнту не надавалося, а ліміт, встановлений 23.10.2013р. останній діючий ліміт перед винесенням на прострочку. Зауважив, що після винесення 03.02.2014р. на прострочку кредиту у сумі 3 000,00 грн. відповідач не здійснював жодних погашень. На запитання суду, яким чином Банк повідомляв відповідача про зміну розміру комісії, зокрема, 01.02.2016р. з 15,00 грн. на 200,00 грн., представник позивача зазначив, що це здійснювалось за допомогою SMS-повідомлень, однак доказів на підтвердження даної інформації надати не може.

Відповідач не подав витребуваних судом матеріалів, участі повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, а саме ухвал суду від 21.09.2017р., 10.10.2017р., 31.10.2017р. та 20.11.2017р.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, судом встановлено:

- між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в особі голови правління ОСОБА_3 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 укладено 03.04.2013р. Договір банківського обслуговування шляхом підписання Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно якого сторони погодили, що відносини між Банком та Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до даного Договору, так і шляхом обміну інформацією/погодженням по банківському обслуговуванню з Клієнтом через wеb-сайт банка (www.pb.ua, або інший інтернет - / SMS - ресурс, вказаний Банком).

Підписавши дану заяву, в порядку діючого законодавства, клієнт засвідчив згоду на ведення з ПАТ КБ "ПриватБанк" документообігу, у тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому Умовами і Правилами надання банківських послуг.

Отже, кредитний договір між сторонами складається із заяви про відкриття поточного рахунку та Умов і Правил надання банківських послуг, які оприлюднені через офіційний сайт банку, що не суперечить ч.2 ст.639 ЦК України, згідно якої, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п.1.6 Умов і Правил, зміни до цих Умов і Правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в однобічному порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. У тих випадках, коли в однобічному порядку внесення змін є неможливим, банк повідомляє клієнта про внесені зміни шляхом використання наступних каналів звязку:

- офіційний сайт банку: www.privatbank.ua, розміщення інформації у відділеннях Банку; підпис необхідних документів безпосередньо у відділенні банку; банк розглядає пропозиції клієнтів та інших осіб, отримані через зазначений вище сайт банку, які обов'язково будуть розглянуті, але не призводять до безсуперечного внесення змін у відносинах між банком і клієнтом; зміни, внесені в умови та правила діють з моменту їх публікації на сайті, але не пізніше підтвердження змін діями клієнта щодо використання послуг банку.

Відповідно до п.п.3.18.1.1., 3.18.1.3 Умов і Правил, в редакції, чинній на момент підписання Заяви, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту.

Про розмір ліміту, банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Аналогічні положення містяться у п.п.3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3 Умов і Правил, чинних з 01.07.2014 р.

Пунктом 3.18.1.6. Умов і Правил, в редакції, чинній до 01.07.2014 р., та п.3.2.1.1.6 Умов і Правил, в редакції, чинній з 01.07.2014 р., передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і Правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

У відповідності до п. 3.18.1.8 Умов і Правил, в редакції, чинній до 01.07.2014 р., та п. 3.2.1.1.8 Умов і Правил, в редакції, чинній з 01.07.2014 р., проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі "Угода"). При порушенні клієнтом будь-якого із обовязків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", банк на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному виконанні клієнтом обов'язків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", проведення платежів клієнта в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той же строк.

Пунктом 3.18.1.11 Умов і Правил, в редакції, чинній до 01.07.2014 р., та п. 3.2.1.1.11 Умов і Правил, в редакції, чинній з 01.07.2014 р., встановлено період безперервного користування кредитним лімітом не більше 35 днів (періодом безперервного користування кредитним лімітом є період часу, на протязі якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку).

В силу приписів п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п.3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3 та 3.18.2.2.5 Правил, чинних на момент підписання заяви, клієнт зобов'язується проводити погашення кредитного ліміту не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Умовами і Правилами.

Підпунктами 3.18.2.3.1 п. 3.18.2.3 Умов і Правил, в редакції, чинній до 01.07.2014 р., передбачено умови та право банку на підвищення процентної ставки та передбачено, що збільшена відсоткова ставка починає діяти після того, як банк повідомить клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а клієнт не погасить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені Умовами і Правилами надання банківських послуг. Банк повідомляє клієнта про настання подій, закріплених цим пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Поряд з цим, сторонами погоджено, що:

- за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка) (п. 3.18.4.1 Умов і Правил, в редакції, чинній до 01.07.2014 р.);

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.п. 3.18.4.1.1 3.18.4.1.3 Умов і Правил, в редакції, чинній до 01.07.2014 р.).

Поряд із цим, п.п. 3.2.1.4.1.3 Умов і Правил, чинних з 01.07.2014 р., передбачено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91 -го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п. 3.18.4.4 Умов і Правил, в редакції, чинній до 01.07.2014р., та п. 3.2.1.4.4 Умов і Правил, в редакції, чинній з 01.07.2014 р., клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту (щомісячна комісія) відповідно до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні.

Згідно п. 3.18.5.1 Умов і Правил, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом (п. 3.18.5.4 Умов).

За погодженням сторін, строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, згідно з п. 3.18.5.7 Умов, встановлено терміном у пять років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до умов договору встановив відповідачу кредитний ліміт на поточний рахунок №7152 в сумі 0,00 грн. станом на 04.04.2013р., 1 000,00 грн. станом на 16.10.2013р., 3 000,00 грн. станом на 23.10.2013р., 3 000,00 грн. станом на 01.03.2014р., 0,00 грн. станом на 02.03.2014р., 0,00 грн. станом на 04.04.2014р. (довідка Банку №08.7.0.0.0/52 від 02.08.2017р., підписана головним бухгалтером ОСОБА_5 та скріплена печаткою). Суд приймає до уваги пояснення позивача щодо помилковості зазначення у довідці суми встановленого ліміту 01.03.2014р. у сумі 3000.00грн., так як така не підтверджена виписками по рахунку.

Відповідач свої зобов'язання перед позивачем за договором від 03.04.2013р. не виконав, допустивши прострочення платежів станом на 10.07.2017р., що підтверджується виписками по рахунках за період з 04.04.2013.по 10.07.2017р:

- по поточному рахунку №7152 та виписці по рахунку №1035 (прострочене тіло кредиту) сума ліміту 3 000,00 грн. винесена на прострочку кредиту та є неповернутою з 03.02.2014р.;

- згідно виписки по рахунку №9607 (прострочені відсотки) за період з 02.12.2013р. по 10.07.2017р. станом на 10.07.2017р. нараховано 5 840,82 грн. відсотків;

- згідно виписки по рахунку №1405 (пеня) за період з 08.01.2014р. по 10.07.2017р. станом на 10.07.2017р. нараховано 8 621,91 грн. пені;

- згідно виписки по рахунку №1126 (комісія) за період з 01.02.2014р. по 10.07.2017р. станом на 01.07.2017р. нараховано 3 878,00 грн. комісії.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено претензію за вих. №30403TEKWS04P від 03.03.2017р. з вимогою погашення заборгованості, яка залишена ним без розгляду та оплати, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 202 - 205 ГК України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При таких обставинах, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3 000,00 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5 840,82 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовано заявлені та неоспорені відповідачем.

В частині стягнення комісії за користування кредитом позов підлягає до задоволення в сумі 1 110,00 грн. за період з 01.02.2014р. по 10.07.2017р., оскільки починаючи з 01.02.2016р. по 01.05.2017р. Банк неправомірно нараховував комісію у розмірі 200,00 грн., враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про збільшення розміру комісії. В частині стягнення 2 768,00 грн. комісії суд відмовляє, як надмірно заявленій.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобовязання у п. 3.18.5.1 Умов і Правил відповідає розміру, встановленому Законом та ч. 6 ст. 231 ГК України.

Щодо заявленої суми пені за несвоєчасне проведення розрахунків по тілу кредиту, процентах та комісії за період з 08.01.2014р. по 10.07.2017р. у розмірі 8 621,91 грн., то суд, керуючись вищезазначеними нормами, умовами договору щодо нарахування пені за три роки, перевіривши на відповідність розрахунок суми заявлених позивачем позовних вимог з врахуванням суми комісії, вважає за можливе стягнути з відповідача 800,00 грн. пені застосувавши право суду на її зменшення.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Отже, зменшення розміру неустойки - це право суду, і суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак, в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки. Дана процесуальна норма може застосовуватись судом виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України (такої правової позиції дотримуються Вищий господарський суд в п. 3.17.4 постанови Пленуму ВГС України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" та Верховний суд України "Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)").

Так, за приписами п. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Судом встановлено, що допущені відповідачем строки порушення оплати послуг, не могли потягнути за собою спричинення збитків для позивача, так як сума заборгованості є невеликою, а Банку не нанесено збитків підприємцем несвоєчасним виконанням зобовязань, оскільки позивач не надав жодного підтвердження суми збитків, понесених їх несвоєчасним виконанням,оскільки останнім застосовано підвищену відсоткову ставку за користуванням кредитними коштами, а тому враховуючи інтереси боржника, суд, керуючись вищезазначеними нормами, вважає за можливе з власної ініціативи зменшити пеню, стягнувши 800,00 грн.

Судовий збір у сумі 1 392,48 грн. покладається на відповідача згідно ст. 49 ГПК України, пропорційно розміру задоволених вимог, при цьому, судом враховано правову позицію викладену у п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", згідно якої судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32-33, 43, 49, 82, п. 3 ч. 1 ст. 83, ст. 84 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Ковпака, 7, с.Ридомиль, Кременецький район, Тернопільська область, 47060, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, 01001, ідентифікаційний код - 14360570) 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. - тіло кредиту, 5 840 (п`ять тисяч вісімсот сорок) грн. 82 коп. - заборгованість по відсоткам., 800 (вісімсот) грн. 00 коп. - пеня, 1 110 (одна тисяча сто десять) грн. 00 коп. - комісія за користування кредитом, 1 392 (одна тисяча триста дев`яносто два) грн. 48 коп. - судовий збір.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "20 " грудня 2017р.

Суддя М.С. Стадник