ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017р. Справа № 914/814/16

За позовом: Заступника військового прокурора Львівського гарнізону, м. Львів, в інтересах держави, в особі 1. Міністерства оборони України, м. Київ; 2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів,

до відповідача: Товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України, м. Львів

про: усунення перешкод у користуванні майном.

Суддя М. Синчук

при секретарі Х. Карась

За участю представників:

прокурора: Гальчинський С.О. посвідчення від 27.11.2015 р. №036378;

позивача1:Матлай Й.І. довіреність від 24.12.2016 р. №220/437/д;

позивача2:не зявився;

відповідача: не зявився.

Представникам сторін, які зявились в судове засідання, розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

Суть спору: Подано позов Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова до Товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України про усунення перешкод в користуванні нерухомими приміщеннями у м. Львові по вул. Коперника,27, а саме: будівля №1 управління, площею 205,6 кв.м. 1892 р. побудови, сховищем для техніки (гараж) №13 площею 133,3 кв.м. 1966 р. побудови та земельною ділянкою площею 0,3 га за цією ж адресою, що перебувають у власності держави - Міністерства оборони України в особі уповноваженого органу КЕВ м.Львова.

Ухвалою суду від 26.01.2017 р. (суддя Синчук М.М.) позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 13.02.2017 р. Ухвалою суду від 13.02.2017 р. розгляд справи відкладено на 27.02.2017 р. Ухвалою суду від 27.02.2016р. розгляд справи відкладено на 16.03.2017 р. Ухвалою суду від 16.03.2017 р. розгляд справи відкладено на 27.03.2017 р. Ухвалою суду від 27.03.2017 р. розгляд справи відкладено на 10.04.2017 р. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

Ухвалою суду від 10.04.2017 р. призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі №914/814/16. Об'єктом дослідження визначено нерухоме майно, що знаходиться по вул. Коперника, 27 у м. Львові, а саме будівля №1 управління, сховища для техніки (гараж) №13.

30.11.2017 р. до канцелярії господарського суду Львівської області від експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок №4659 судової будівельно-технічної експертизи складений 27.11.2017 р.

Ухвалою суду від 01.12.2017 р. провадження у справі поновлено розгляд справи призначено на 11.12.2017 р.

В судових засіданнях прокурор позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві, наданих поясненнях та матеріалах справи. Свої позовні вимоги мотивував тим, що на Міністерство оборони України тимчасово, до законодавчого визначення субєктів права власності майна громадських організацій колишнього Союзу РСР покладено повноваження органу управління спірним майном, яке перебуває в оперативному управлінні КЕВ м. Львова, і без належних на це підстав використовується Товариством військових мисливців і рибалок Західного регіону України. З огляду на викладене, просить усунути перешкоди в користуванні нерухомими приміщеннями у м. Львові по вул. Коперника, 27, а саме: будівля №1 управління, площею 205,6 кв.м. 1892 р. побудови, сховищем для техніки (гараж) №13 площею 133,3 кв.м. 1966 р. побудови та земельною ділянкою площею 0,3 га за цією ж адресою, що перебувають у власності держави - Міністерства оборони України в особі уповноваженого органу КЕВ м.Львова.

Представник Міністерство оборони України в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов з тих підстав, що спірне майно віднесене до управління Міністерства оборони України Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року №18. Рішенням господарського суду м. Києва від 05.12.2002 року у господарській справі №18/375, що набрало законної сили, задоволено позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Товариство військових мисливців і рибалок Збройних Сил України (до складу якого ввійшло Товариство військових мисливців і рибалок Західного регіону України) яким зобовязано відповідача здійснити інвентаризацію та повернути на користь Міністерства оборони України також 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу. Як стверджує представник Міністерства, відповідач продовжує користуватися зазначеним майном, чим чинить перешкоди балансоутримувачу в його користуванні.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечив з тих підстав, що спірне майно було передане на баланс ОСОБА_1 військово-мисливського товариства ПрикВо (як стверджує правонаступником якої є Товариство військових мисливців і рибалок Західного регіону України) згідно ОСОБА_2 від 01.02.1980 року, він відкрито користується ним.

Представник відповідача, 11.12.2017 р. через канцелярію суду подав електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечити участь представника в судове засідання. Доказів, що унеможливлюють участь представника відповідача в судовому засіданні суду не надано.

Судом розглянуто клопотання відповідача та відмовлено у задоволенні у звязку із безпідставністю.

Представник відповідача, 11.12.2017 р. через канцелярію суду подав електронною поштою клопотання про колегіальний розгляд справи №914/814/16.

Відповідно до положень ст. 46 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Суд розглянув клопотання про колегіальний розгляд справи №914/814/16 та відмовив в задоволенні у звязку з тим, що справа №914/814/16 за своєю категорією та складністю може бути розглянута ним одноособово. Призначення розгляду справи у колегіальному складі суддів призведе до затягування її вирішення, оскільки такий розгляд необхідно буде починати спочатку.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши представників прокурора та позивача 1, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

ОСОБА_2 від 01.02.1980 р. Львівська КЕЧ району передала на баланс військово-мисливського товариства ПрикВО, приміщення у військовому містечку №67 по вул. Коперника, 27 у м. Львові, а саме: приміщення №67/1, рік будівництва 1892, який передано на баланс Міністерства оборони по рішенню ОСОБА_1 Міністрів від 21.03.1951 №646-325;67/13 гараж рік будівництва 1966. Разом з приміщеннями товариству передано земельну ділянку площею 0,3 га. (а.с.18)

ОСОБА_2 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради нарадних депутатів від 08 лютого 1985 року №3-С Об установлении границ земельных городков на территории г. Львова квартирно-експлуатаційній частині району ПрикВО (Прикарпатського військового округу) на даний час КЕВ м. Львова, надано у користування земельну ділянку загальною площею 0,5 га у м. Львові по вул. Коперника, 27. (а.с.19)

Відповідно до акту від 26 лютого 1996 року прийомки і експлуатації будинків і споруд військового містечка № 67 і військового містечка № 367/1,2,3 по вул. Коперника, 27 і стрільбища на Картумовій горі в районі вул. Варшавської за товариством військових мисливців Прикарпатського військового округу, а також опису №1 Будинків і споруд, переданих товариству в/мисливців по в/м 67 в м. Львові по вул. Коперника, 27 та в/м 368 по вул. Варшавській ур-ще Кортумова гора і опису № 2 Закріплення за товариством в/мисливців земельних ділянок в/м 76-0,3 га, в/м 368 17,3 га в м. Львові, Львівська квартирно-експлуатаційна частина району (на даний час КЕВ м. Львова) передала товариству військових мисливців ПрикВО земельну ділянку загальною площею 0,3 га військового містечка №67 разом із будинками та спорудами, що були розташовані на даній земельній ділянці. Зокрема, товариству військових мисливців було передано 2 будівлі, розташованих на території військового містечка № 67. (а.с. 21-23)

ОСОБА_2 Індивідуально облікових карток від 1967 р. та індивідуальних карток обліку приміщень (форма 400), в порядку визначеному чинними нормативними актами, приміщення були поставлені на облік у квартирно-експлуатаційному органі Міністерства оборони. (а.с. 25-29)

ОСОБА_2 ліквідаційного акту про розформування Виробничого мисливсько-риболовецьке обєднання, будівель, комунальних споруд, земельних ділянок та майна за ВМРО не рахується.

У 1994 році відповідно до наказу №1 ОСОБА_1 Військово-мисливського товариства Західного регіону України, військово-мисливське товариство ПрикВО перейменовано на товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України.

У відповідності до Довідки КЕУ ПрикВО від 24.05.96 №37 за виробничо-мисливським об'єднанням ПрикВО будівель, комунальних споруд, земельних ділянок, меблів та майна не рахується.

Постановою Верховного Суду України від 18.11.2003 року та господарського суду м. Києва від 5 грудня 2002 року по господарській справі № 18/375 за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України щодо зобов'язання відповідача провести інвентаризацію майна колишнього Військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, оцінити вказане майно і передати Міністерству оборони України, скасовано Постанову Вищого господарського суду України від 22.07.2003 року 18/375, а постанову Київською апеляційного господарського суду від 04 квітня 2003 року і рішення господарського суду м. Києва від 5 грудня 2002 року залишено в силі.

Вищевказані позовні вимоги обґрунтовувались тим, що постановою Верховної ОСОБА_1 України від 4 лютого 1994 року № 3943-ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» підтверджено, що спірне майно є загальнодержавною власністю. Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 18 «Про визначення органів управління майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» на Міністерство оборони України покладено повноваження управління щодо розташованих на території України об'єктів власності колишнього Військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, зі складу якого в 1992 році вийшло товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України. Цією постановою до управління Міністерства оборони віднесено спірне майно.

У 1994 році відповідно до наказу №1 ОСОБА_1 Військово-мисливського товариства Західного регіону України, військово-мисливське товариство ПрикВО перейменовано на товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України.

13 січня 1995 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 18 Про визначення органів управління майна загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР, згідно з якою на Міністерство оборони України покладено повноваження органу управління майном підприємств, організацій та об`єктів колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР.

ОСОБА_2 з вищезазначеною постановою до управління Міністерства оборони України передані нижче наведені підприємства, організації та об'єкти колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР:

- виробниче мисливсько-риболовецьке об'єднання, виробниче мисливсько-риболовецьке об'єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу;

- 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу;

- 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу.

Рішенням господарського суду м. Києва від 5 грудня 2002 року (залишеним в силі Постановою Верховного Суду України від 18.11.2003 року) по господарській справі №18/375 задоволено позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України щодо зобов'язання відповідача провести інвентаризацію майна колишнього Військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, оцінити вказане майно і передати Міністерству оборони України, та зобов'язано відповідача здійснити інвентаризацію та повернути на користь Міністерства оборони України майно, а саме: виробниче мисливсько-риболовецьке об'єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу.

Будь-які договори на використання Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України земельної ділянки військового містечка №67 площею 0,5 га на вул. Коперника,27 у м.Львові не укладались, дозволи на її використання відповідними посадовими особами не надавались.

З огляду на викладене, Заступником військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова подано позов до Товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном: приміщеннями у м. Львові по вул. Коперника, 27, а саме: будівля №1 управління, площею 205,6 кв.м. 1892 р. побудови, сховищем для техніки (гараж) №13 площею 133,3 кв.м. 1966 р. побудови та земельною ділянкою площею 0,3 га за цією ж адресою, що перебувають у власності держави - Міністерства оборони України в особі уповноваженого органу КЕВ м.Львова.

Ухвалою суду від 10.04.2017 р. призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі №914/814/16. Об'єктом дослідження визначено нерухоме майно, що знаходиться по вул. Коперника, 27 у м. Львові, а саме будівля №1 управління, сховища для техніки (гараж) №13. На вирішення експерта поставлено наступні питання:

1). Технічні характеристики нерухомого майна, що знаходиться по вул. Коперника, 27 у м. Львові, а саме будівлі №1 управління, сховища для техніки (гараж) №13, дата (рік) побудови та введення в експлуатацію?

2). Чи відповідають фактичні обєкти нерухомого майна, що знаходиться по вул. Коперника, 27 у м. Львові матеріалам інвентаризації КЕВ м. Львова. У випадку невідповідності у площі будівель, у чому полягають невідповідності, причини невідповідності, внаслідок чого і ким здійсненні зміни, якщо так чи можливо відокремити покращення/зміни від майна без заподіяння йому шкоди?

30.11.2017 р. до канцелярії господарського суду Львівської області від експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок №4659 судової будівельно-технічної експертизи складений 27.11.2017 р., згідно якого:

1. Технічні характеристики нерухомого майна, що знаходяться по вул. Коперника,27 у м. Львові, а саме будівлі №1 - управління, сховища для техніки (гараж) №13 визначені і викладені в дослідницькій частині по першому питанню.

Рік побудови будівлі №1 - управління - 1892 р., рік побудови сховища для техніки (гараж) №13 - 1966 р. В звязку з відсутністю інформації про час введення їх в експлуатацію, датою (роком) введення їх в експлуатацію може слугувати рік їх побудови.

2. Фактичні обєкти нерухомого майна, що знаходяться по вул. Коперника, 27 у м. Львові, в цілому відповідають матеріалам інвентаризації КЕВ м. Львова. Невідповідність у площі приміщень будівлі №1-управління полягає у тому, що до будівлі прибудований вхідний тамбур та долучені приміщення житлової квартири, яка розташована на 2-му поверсі житлового будинку, що зблокований з будівлею № 1 - управління. Причиною невідповідності деяких технічних характеристик конструктивних елементів (матеріал покрівлі, покриття підлог) полягає в проведенні у певний період часу ремонтно-будівельних робіт. Визначення, внаслідок чого і ким здійснені ці зміни не входить у компетенцію експерта-будівельника. Відокремити здійснені покращення/зміни від майна без заподіяння будівлі шкоди неможливо. Причини невідповідності у площі, будівельного обєму будівлі сховища для техніки (гараж) №13 та інших технічних характеристик її конструктивних елементів встановити не надається можливим.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

При набутті самостійності Українською державою в 1991 році, майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, визначено державною власністю України, відповідно до ст. 1 Закону України від 10.09.91 за № 1540-XII Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України.

Статтею 4 вищезазначеного Закону визначено, що рішення державних органів, органів громадських, політичних, кооперативних, інших організацій і підприємств, посадових осіб, а також договори та інші угоди, прийняті чи здійснені на основі законодавства СРСР щодо зміни власника і форм власності, а також створення акціонерних та спільних підприємств за участю органів влади та управління Союзу РСР після прийняття Постанови Верховної ОСОБА_1 України від 24 серпня 1991 року Про проголошення незалежності України без узгодження з відповідними органами управління, визначеними Кабінетом Міністрів України, вважаються недійсними.

До управління Міністерства оборони України передані нижче наведені підприємства, організації та об'єкти колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР виробниче мисливсько-риболовецьке об'єднання, виробниче мисливсько-риболовецьке об'єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу.

Це підтверджується і постановою Верховного Суду України від 18.11.2003 року та рішенням господарського суду м. Києва від 5 грудня 2002 року по господарській справі №18/375 за позовом Генеральної прокуратури України в інтересах держави у особі Міністерства оборони України до Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України щодо зобов'язання відповідача провести інвентаризацію майна колишнього Військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, оцінити вказане майно і передати позивачу. Наведеною постановою Верховного Суду України наголошено, що згідно чинного законодавства на Міністерство оборони України тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу СРСР, покладено повноваження управління спірним державним майном.

Указаним рішенням господарського суду м. Києва від 5 грудня 2002 року позов задоволено. Зобов'язано відповідача провести інвентаризацію майна колишнього Військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР, оцінити вказане майно і передати Міністерству оборони України, та зобов'язано відповідача здійснити інвентаризацію та повернути на користь Міністерства оборони України майно, а саме: виробниче мисливсько-риболовецьке об'єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу.

З вищевказаного рішення господарського суду м. Києва вбачається, що майно, яке перебуває в користуванні товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України підлягає поверненню на користь Міністерства оборони України.

У відповідності до повідомлення начальника Захід ТерКЕУ від 10.02.09 р., станом на 2004 рік по Західному оперативному командуванню за Товариством військових мисливців та рибалок обліковувалось 46 будівель, площа земельних ділянок становила 668,776 га, в тому числі військове містечко №67 в м. Львів, вул. Коперніка, 27 (3 будівлі).

ОСОБА_2 інформації Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 20.02.16р. станом на 2002-2003 роках за військово-мисливським товариством закріплено військове містечко №67, м. Львів, вул. Коперніка, 27 - 2 будівлі, площа земельної ділянки 0,35 га.

У 1992 році, ради військово-мисливських товариств (далі ВМТ) військових округів вийшли із складу Всеармійського військово-мисливського товариства колишнього СРСР, проте, в порушення п. 58 наказу Міністерства оборони СРСР від 02 серпня 1981 «Про введення в дію статуту Військово-мисливського товариства Міністерства оборони», грошові кошти і матеріальні цінності, залишені після ліквідації ВМТ, в розпорядження Міністерства оборони не перейшли, а перейшли в користування створеного в березні того ж року товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, до складу якого увійшло Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України.

Постановою Верховної ОСОБА_1 України від 04.02.1994 р. № 3943-ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» встановлено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Кабінету Міністрів України до 1 березня 1994 року доручено у встановленому порядку визначити органи управління зазначеним майном, що тимчасово виконуватимуть ці функції до законодавчого визначення правонаступників вищезгаданого майна.

На виконання зазначеної постанови 13 січня 1995 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 18 «Про визначення органів управління майном загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР», згідно з якою на Міністерство оборони України покладено повноваження органу управління майном підприємств, організацій та об'єктів колишнього мисливського товариства Збройних Сил СРСР.

ОСОБА_2 з вищезазначеною постановою до управління Міністерства оборони України передані нижче наведені підприємства, організації та об'єкти колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР: 14 мисливських господарств, будинок мисливня-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів, військово-мисливського товариства Прикарпатського військового округу.

Розподільчий акт від 03.02.1994 року про перехід майна та фінансових ресурсів (прав та обов'язків) військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР у зв'язку з припиненням його діяльності шляхом реорганізації (розподілу) до товариства військових мисливців та рибалок України (правонаступник) не може бути доказом того, що відповідач є власником вище переліченого майна, оскільки затверджений головою ОСОБА_1 Загальноармійського мисливського товариства. На Міністерство оборони України тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна громадських організацій колишнього Союзу РСР. покладено повноваження органу управління спірним майном, а саме: нерухомим майном, що розташоване у м. Львові вул. Коперника, 27.

Як встановлено судом, Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України користується нерухомим майном та земельною ділянкою загальною площею 0,3 га (військове містечко №67 (м. Львів, вул. Коперника, 27) за відсутності щодо цього правових підстав.

Права держави на майно, яке їй належить, визначені Цивільним кодексом України. Держава у цивільних відносинах діє на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ст. 167 ЦК України) та набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України).

Статтею 326 Цивільного кодексу України зазначає, що у державній власності знаходиться майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідні органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами.

Стаття 321 Цивільного Кодексу України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Поняття та зміст права власності визначаються ст.ст.316, 317 Цивільного кодексу України. Так, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Підстави припинення права власності передбачені ст. 346 Цивільного кодексу України. Зокрема, право власності припиняється при відчуженні власником свого майна.

Підстави набуття права власності передбачені ст. 326 Цивільного кодексу України. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, у тому числі із правочинів.

Відповідно до засад глави 16 розділу IV Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним принципам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Будь-які договори на використання Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України земельної ділянки загальною площею 0,3 га та приміщень військового містечка №67 у м. Львові по вул. Коперника, 27, не укладались, дозволи на їх використання відповідними посадовими особами не надавались.

Відповідно до п. 23 наказу Міністра оборони України № 483 від 22 грудня 1997 року Про затвердження Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями і Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України відповідальність за цільове використання земель, наданих для потреб Збройних Сил України, покладається на безпосереднього землекористувача і органи квартирно-експлуатаційної служби.

ОСОБА_2 п. 24 вищевказаного наказу відповідальність за охорону земель покладається на безпосереднього землекористувача.

ОСОБА_2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України», земля, води та інші природні ресурси, а також майно закріплене за військовими частинами і військовими навчальними закладами, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління, а згідно ст.ст. 3, 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», як орган державного управління у Збройних Силах України, Міністерство оборони України несе відповідальність за їх розвиток та підготовку до виконання завдань.

Статтею 13 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями державної власності належить до повноважень Кабінету Міністрів України, а згідно ст. 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцем земельних ділянок можуть виступати лише особи, у власності яких перебувають ці земельні ділянки.

Міністерство оборони України (як орган, який уповноважений управляти військовим майном) чи Фонд Державного майна України, не надавали погодження стосовно передачі спірних земель (угідь) в оренду чи у комунальну власність, як і не було затвердженого постановою Кабінету Міністрів України переліку щодо передачі їх з державної власності у власність недержавних органів.

Таким чином, вищевказане нерухоме майно (будівля №1 управління, №13 сховище для техніки) та земельна ділянка площею 0,3 га за цією ж адресою, перебувають у власності Міністерства оборони України та в оперативному управлінні КЕВ м. Львова, що також підтверджується індивідуальними картками обліку приміщення форми №400.

Крім цього, земельна ділянка на якій розташоване зазначене вище нерухоме майно за цільовим призначенням відноситься до категорій земель оборони, що підтверджуються повідомленням управління Держкомзему у м. Львові від 16 грудня 2014 року вих. № 40/01 -15/4684 (від 06.04.10 №7/25) з якого вбачається, що згідно земельно-кадастрових даних, земельна ділянка площею 0,5000 га по вул. Коперника, 27 у м. Львові знаходиться у користуванні військового містечка №67 та відноситься до земель оборони.

Враховуючи вищевикладене, слід прийти до висновку про незаконність користування Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України нерухомим майном, що знаходяться по вул. Коперника, 27 у м. Львові, чим унеможливлюється використання даного майна його законним власником - Міністерством оборони України в особі КЕМ м. Львова.

У звязку з цим, нерухоме майно, а саме будівля № 1 управління та сховище для техніки, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Коперника, 27, а також земельна ділянка площею 0,3 га, на якій розташовані вказані - підлягають звільненню Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України та поверненню законному власнику державі Міністерства оборони України в особі органу, уповноваженому здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Квартирно-експлуатаційному відділу м, Львова.

27 листопада 2015 року та 17 грудня 2015 року на адресу Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України КЕВ м. Львова були направлені листи з вимогою усунути перешкоди в користуванні нерухомим приміщенням у м. Львові по вул. Коперника 27, а саме, будівлею №1 - управління, площею 205,6 кв.м. 1892 р. побудови, сховищем для техніки (гараж) №13 площею 133.3 кв.м. 1966р. побудови та земельною ділянкою, площею 0,3 га за цією адресою. Відповідачем надана відповідь, що вказані приміщення прийняті на підставі ОСОБА_2 прийому-передачі від 01.02.80 р.

ОСОБА_2 ст. 2 Закону України Про використання земель оборони, військові частини зобов'язані використовувати надані їм земельні ділянки відповідно до вимог земельного і природоохоронного законодавства.

Відповідно до Положення Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова є органом військового управління Збройних Сил України і призначений для реалізації у військових частинах, дислокованих у межах відповідальності КЕВ м. Львова, державної військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення з метою підтримання військових частин у високій бойовій та мобілізаційній готовності.

КЕВ м. Львова є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банку, утримуються за окремим штатом, має гербову печатку із своїм найменуванням. Начальник КЕВ м. Львова несе повну відповідальність перед органом управління майном - Міністерством оборони України за стан та діяльність переданих йому споруд і територій військових містечок, де дислокувались частини (установи, підприємства, організації), їх схоронність, ефективність використання закріпленого за установою державного майна, здійснює контроль за правильним використанням земельних ділянок, які перебувають на обліку КЕВ м.Львова.

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, як органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави, прокурор просить усунути перешкоди в користуванні спірним майном, що є державною власністю і перебуває в управлінні Міністерства оборони України в особі КЕВ м.Львова. Зазначені вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, судом встановлено, що спірне майно є державною власністю. Повноваження власника в даному випадку виконує Міністерство Оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, а Товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України користується спірним майном за відсутності щодо нього правових підстав.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач належними і допустимими доказами не підтвердив правомірність використання спірного майна, не надав доказів передачі йому спірного майна та земельної ділянки у встановленому Законом порядку.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34, 35,43,49,69,82,84,85 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Зобовязати Товариство військових мисливців і рибалок Західного регіону України (79000, м. Львів, вул. Коперника, 27, ) усунути перешкоди в користуванні нерухомими приміщеннями у м. Львові по вул. Коперника, 27, а саме: будівля №1 управління, площею 205,6 кв.м. 1892 р. побудови, сховище для техніки (гараж) №13 площею 133,3 кв.м. 1966 р. побудови та земельною ділянкою площею 0,3 га за цією ж адресою, що перебувають у власності держави - Міністерства оборони України в особі уповноваженого органу КЕВ м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2, ) шляхом звільнення нежитлових приміщень.

Стягувач: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ) в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2, ).

3.Стягнути з Товариства військових мисливців і рибалок Західного регіону України (79000, м. Львів, вул. Коперника, 27, ) в дохід державного бюджету України 1 218,00 грн. судового збору.

4.Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 18.12.2017 р.

Суддя Синчук М.М.