ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017р. Справа № 914/1629/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», м. Київ, до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, м. Львів, про: визнання договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника недійсним. Суддя Синчук М.М. при секретарі судового засідання Карась Х.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_3 представник (довіреність №69 від 24.01.2017 р.),
відповідача:не зявився.
третьої особи: не зявився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.04.2017 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №018178/3002/0000020.

20 червня 2017 року позивачу з телефонних повідомлень та інформації з мережі інтернет стало відомо, що невідомі особи, виступаючи від імені Відповідача без бедь-яких правових підстав здійснили декілька спроб заволодіти вантажами на території країн Європейського Союзу, при цьому надаючи письмове підтвердження наявності страхування відповідальності перевізника. Які були видані позивачем.

В процесі проведення страхового розслідування позивач встановив, що відповідач не підписував, а відповідно і не укладала договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №018178/3002/0000020 від 27.04.2017 р. та не уповноважувала жодну особу на підписання такого договору. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання такого договору недійсним.

Ухвалою суду від 10.08.2017 р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 21.08.2017 р. Ухвалою суду від 21.08.2017 р. розгляд справи відкладено на 04.09.2017 р. Ухвалою суду від 04.09.2017 р. залучено до участі у справі ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та розгляд справи відкладено на 27.09.2017 р.

18.08.2017 р. відповідач, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 27.09.2017 р. призначено у справі №914/1629/17 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Для вирішення експерту поставлено наступне запитання: Чи виконано рукописний підпис в п. 14 Договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №018178/3002/0000020 від 27.04.2017 р. ОСОБА_1 чи іншою особою?.

На адресу Господарського суду Львівської області, 12.12.2017 р., від експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок експертизи від 06.12.2017 р. №5013 за матеріалами справи №914/1629/17.

Ухвалою суду від 12.12.2017 р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 14.12.2017 р.

В судове засідання 14.12.2017 р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав повністю та надав усні пояснення по суті справи.

В судове засідання 14.12.017 р. відповідач не зявився.

В судове засідання 14.12.017 р. представник третьої особи не зявився.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов подав, позов визнав, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

27.04.2017 року в офіс приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» у м. Рівне звернулась особа, яка представилась як водій фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з проханням щодо укладання договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника.

На підтвердження анкетних даних фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач) вказана особа надала представнику приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (надалі за текстом - Позивач) кольорову копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 серії В02 № 262891, видане Сихівською РДА у м. Львові 14.06.2005 року та підписаного державним реєстратором ОСОБА_4 Уповноважений співробітник Позивача звірив анкетні дані Відповідача із інформацією ЄДРПОУ, що розміщена на сайті Міністерства юстиції України, підготував проект договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №018178/3002/0000020 від 27.04.2017 р. (надалі Договір страхування) та передав вказаній особі для подальшого підписання безпосередньо Відповідачем (оскільки у особи, яка представилась, як водій, при собі не було належних повноважень, а саме - довіреності, для підписання від імені Відповідача договору страхування). В подальшому, в цей же день вищевказана особа повернулась до офісу Позивача у м. Рівне вже з підписаним від імені Відповідача договором страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

27.04.2017 року між Позивачем та нібито Відповідачем було укладено договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № 018178/3002/0000020 та погоджено усі його істотні умови.

Перша частина страхового платежу в розмірі 3 042,74 грн. була сплачена 28.04.2017 року через відділення ПриватБанку м. Рівне, що підтверджується довідкою ПрАТ «СК «УНІКА» вих. № 5711 від 03.08.2017 року та меморіальним ордером № @2РL758915 від 28.04.2017 року.

20.06.2017 року Позивачу з телефонних повідомлень різних експедиційних компаній та інформації з мережі Інтернет (Інтернет-сторінок транспортної біржі) стало відомо, що невідомі особи, виступаючи від імені Відповідача без будь-яких правових підстав здійснили декілька спроб заволодіння вантажами на території краї Європейського Союзу (копії повідомлень з Інтернет-сторінок знаходяться в матеріалах справи). При цьому, вказані невідомі особи на підтвердження своїх повноважень надавали кольорові копії право установлюючих документів Відповідача та на підтвердження діючого страхування відповідальності перевізника надавали експедиціям письмове підтвердження наявності страхування відповідальності перевізника (Confirmation of insurance від 27.04.2017 року).

Листом від 26.06.2017 р. відповідач звернувся на адресу позивача та вказав, що Відповідач не підписувала, а відповідно і не укладала із Позивачем договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № 018178/3002/0000020 від 27.04.2017 року та не уповноважувала жодну особу на укладання вищевказаного договору.

З приводу підроблення вищевказаних документів представник ПрАТ «СК «УНІКА» 26.06.2017 року звернувся із заявою про вчинення злочину до Залізничного відділу поліції м. Львова, що підтверджується талоном-повідомленням № 50, реєстраційний № в ЖЄО 16447. На даний час за зазначеною заявою порушено кримінальне провадження № 000002702 за ч.1 ст.358 КК України.

Вищевказані обставини підтверджуються протоколам інтервювання ОСОБА_2 від 26.06.2017 року та протоколам інтервювання ОСОБА_1 від 26.06.2017 року.

Ухвалою суду від 27.09.2017 р. призначено у справі №914/1629/17 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Для вирішення експерту поставлено наступне запитання: Чи виконано рукописний підпис в п. 14 Договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №018178/3002/0000020 від 27.04.2017 р. ОСОБА_1 чи іншою особою?.

На адресу Господарського суду Львівської області, 12.12.2017 р., від експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок експертизи від 05.12.2017 р. №5013 за матеріалами справи №914/1629/17, згідно з висновками якого підпис від імені ОСОБА_1, розташований в п. 14 Договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №018178/3002/0000020 від 27.04.2017 р. виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Вищезазначене підтверджує той факт, що підпис в договорі добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № 018178/3002/0000020 від 27.04.2017 року не належить Відповідачу.

Договір страхування не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки Відповідач навіть не знав про існування вказаного договору та не користується транспортними засобами, зазначеними у Договорі страхування.

Статтею 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких в т.ч. відноситься і визнання правочину недійсним.

Згідно ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про страхування» договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зазначені в позовній заяві обставини вказують на те, що волевиявлення Відповідача на укладення Договору страхування не було, а тому воно не відповідає його внутрішній волі.

Крім того, Договір страхування не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки Відповідач навіть не знав про існування вказаного договору та не користується транспортними засобами, зазначеними у Договорі страхування.

Враховуючи вище наведене, позовні вимоги про визнання недійсним договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № 018178/3002/0000020 від 27.04.2017 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № 018178/3002/0000020 від 27.04.2017 року з моменту укладення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.12.2017 року.

Суддя Синчук М.М.