ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа № 911/3707/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

До Вишгородського районного комунального підприємства Вишгородтепломережа, Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 2 166 646 грн. 13 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1 (дов. № 14-71 від 14.04.2017 року);

відповідача ОСОБА_2 (дов. № 758/08 від 10.05.2017 року);

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2 166 646 грн. 13 коп., з яких: 1 348 803 грн. 71 коп. - пеня, 86 918 грн. 80 коп. - 3% річних, 730 923 грн. 62 коп. - інфляційних втрат.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на те, що спірна сума підлягає списанню за законом без включення до реєстру.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

27 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 2078/15- БО-17, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ.

Відповідно до п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору Позивач передав у власність Відповідача у 2015 році природний газ на загальну суму 8 232 397 грн. 22 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу, копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої зобовязання виконав не належним чином, за отриманий природний газ розрахувався з порушенням строків здійснення оплати природного газу встановлених умовами Договору.

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 року за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

В звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 730 923 грн. 62 коп. інфляційних втрат та 86 918 грн. 80 коп. 3 % річних.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 730 923 грн. 62 коп. інфляційних втрат та 86 918 грн. 80 коп. 3 % річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1. умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у звязку з простроченням виконання зобовязання з оплати поставленого газу нараховано 1 348 803 грн. 71 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Щодо посилань відповідача на те, що ним отримано відповідь від Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/10-595-17 від 14.03.2017 року про те, що штрафні санкції нараховані на суму заборгованості за природний газ, які погашено до набрання чинності Законом № 1730, підлягають списанню, без включення підприємства до реєстру, то суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутись до міністерства щодо включення заборгованості до реєстру, а посилання департаменту викладені у вказаному листі не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення до міністерства з заявою про включення до реєстру спірної суми заборгованості, а також відмови у такому включенні, тому суд зазначає таке:

Статтею 2 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії визначено, що його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Пунктом 1 ст. 3 закону визначено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України (п.4 статті 3 Закону 1730).

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Тобто, для застосування приписів Закону №1730 та списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та трьох процентів річних необхідно щоб відповідач був учасником процедури врегулювання заборгованості, а саме включений до реєстру.

Як встановлено судом, відповідач не включений до реєстру підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальних і теплогенеруючих організацій. Такі докази матеріали справи не містять та відповідачем надано не було.

Оскільки, Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» не є учасником процедури врегулювання заборгованості, порядок списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, передбачений ч.3 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії не може бути застосований до відповідача.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 625 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 3В, код 13713569) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 1 348 803 (один мільйон триста сорок вісім тисяч вісімсот три) грн. 71 коп. пені, 86 918 (вісімдесят шість тисяч девятсот вісімнадцять) грн. 80 коп. трьох відсотків річних, 730 923 (сімсот тридцять тисяч девятсот двадцять три) грн. 62 коп. інфляційних втрат, 32 499 (тридцять дві тисячі чотириста девяносто девять) грн. 69 коп. судового збору.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована