ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2017 Справа № 905/2692/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В.,

при секретарі судового засідання Часовському Є.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут ДніпроВНІПІенергопром» м. Дніпро

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 77909,55 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2- довіреність №457-КІЮ від 27.10.2017р.,

від відповідача: не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Інститут ДніпроВНІПІенергопром» м. Дніпро звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область про стягнення 77909,55 грн., у тому числі основного боргу, що виник внаслідок несплати виконаних робіт за договором №163-ЦО-ДЦ від 29.03.2016 року в сумі 66840 грн., пені в сумі 5104,31 грн., інфляційних втрат в розмірі 4745,64 грн. та 3% річних у розмірі 1219,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №163-ЦО-ДЦ від 29.03.2016 р. підряду на виконання робіт з розробки проектної документації «Установка вузла комерційного обліку споживання теплової енергії на ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» з оплати виконаних робіт позивачем у розмірі 66840 грн., що надало право останньому нарахувати відповідачу 3% річних у розмірі 1219,60 грн., інфляційні нарахування у розмірі 4745,64 грн. та пеню у розмірі 5104,31 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує статтями 525, 526, 625, 837, 853, 854 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 1, 54, 56 ГПК України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2692/17 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.11.2017р. позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2692/17.

У подальшому розгляд справи відкладався у відповідності до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 14.12.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та посилався на обставини, що наведені вище.

Відповідач у судовове засідання не з`явився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про судові засідання повідомлявся належним чином шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, достовірність яких (відомостей) презюмується ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

29.03.2016р. між ТОВ Інститут ДніпроВНІПІенергопром» (Підрядник) та ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» (Замовник) укладений договір №163-ЦО-ДЦ, за умовами п.1.1 якого підрядник приймає на себе зобов`язання за плату та за завданням замовника виконати роботи з розробки проектної документації ««Установка вузла комерційного обліку споживання теплової енергії на ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ». Результатом виконаної підрядником роботи є проектна документація.

Відповідно до п.1.2 договору замовник зобов`язується прийняти розроблену проектну документацію та оплатити її у порядку, передбаченому договором.

Загальна сума договору складає 66840,00 грн. з ПДВ (п.2.1 договору).

Згідно п.2.3 розрахунки за виконані підрядником роботи здійснюються замовником шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника впродовж 5 робочих днів з 90 календарного дня від дати підписання відповідного акту прийому-передачі виконаних робіт на підставі отриманого замовником рахунку. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.

У п.5.1 договору сторони узгодили порядок приймання-здачі робіт. Зокрема, здача оформленої у встановленому порядку проектної документації здійснюється відповідно до умов договору та одночасним наданням підрядником замовнику підписаних зі свого боку 2 екземплярів акту здачі-приймання виконаних робіт не пізніше 3 робочих днів з моменту виконання робіт. Замовник впродовж 10 календарних днів від дня отримання проектної документації та акта здачі-прийому виконаних робіт зобов`язаний надіслати підряднику підписаний зі свого боку акт здачі-прийому виконаних робіт.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін. Підписи представників сторін скріплені печатками підприємств. Договір підписано сторонами без складання протоколу розбіжностей.

Строк дії договору встановлено сторонами у пункті 8.1 договору, а саме: договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. У випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов`язань строк дії договору встановлюється до 31.12.2016р. включно, а в частині виконання взятих на себе зобовязань - до повного їх виконання сторонами.

Відповідно до зазначеного пункту договору сторонами підписано акт №1 від 26.12.2016р. приймання - здачі виконаних робіт за договором №163-ЦО-ДЦ від 29.03.2016р. на загальну суму 66840,00грн.

Акт підписано уповноваженими представниками сторін за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт, або виконання робіт не у повному обсязі.

Виходячи з викладеного, підписаний сторонами акт №1 від 26.12.2016р. приймання-здачі виконаних робіт є належним та допустимим доказом факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором №163-ЦО-ДЦ від 29.03.2016р.

Таким чином, відповідно до п.2.3 договору, роботи за актом №1 від 26.12.2016р. повинні бути оплачені відповідачем не пізніше 31.03.2017р.

Вартість виконаних робіт за договором №163-ЦО-ДЦ від 29.03.2016р. в сумі 66840,00 грн. на час звернення позивачем з зазначеним позовом до суду, відповідачем не сплачена у зв`язку з чим кваліфікується судом як порушення відповідачем грошових зобовязань у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач таким, що прострочив згідно ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія №1-00/736 від 24.04.2017р. про сплату заборгованості за договором №163-ЦО-ДЦ у розмірі 66840,00 грн., до якої доданий рахунок №30 від 11.04.2017р. на оплату виконаних робіт.

Статтею 33 ГПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 ГПК України).

Договір, як визначено в статті 629 ЦК України, є обовязковим до виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За своєю правовою природою договір №163-ЦО-ДЦ від 29.03.2016 р. є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

Відповідно до ч.1,2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки згідно п.2.3 договору сторони обумовили кінцеві строки виконання зобовязання з оплати виконаних робіт замовником календарними датами, суд вважає, що строком виконання зобовязання є 31.03.2017року.

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань у відповідності до умов зазначеного вище договору, строк виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав, тому відповідач зобовязаний здійснити оплату вартості виконаних робіт на суму 66840,00 грн., тоді як, матеріали справи не містять доказів у підтвердження оплати відповідачем суми вищезазначеної заборгованості. Таким чином, відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе зобовязання за договором в частині оплати вартості виконаних робіт.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних і інфляційної індексації за весь період прострочення.

Перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо інфляційної індексації за період з 01.04.2017р. по 31.10.2017р. включно, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення інфляційної індексації в сумі 4745,64 грн.

Перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо 3% річних за зазначений позивачем період з 01.04.2017р. по 09.11.2017р., суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення 3% річних в розмірі 1219,60 грн.

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.7 договору у випадку несвоєчасної оплати виконаних робіт, замовник, за письмовою вимогою підрядника сплачує останньому пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню з простроченої суми у розмірі 5104,31 грн. за період з 01.04.2017р. по 09.11.2017р.

Матеріали справи, у тому числі претензія №1-00/736 від 24.04.2017р., не містять письмової вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 5104,31 грн.

Відповідно до п.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» подання кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні ст. 530 ЦК України.

Враховуючи те, що позивачем недотриманий порядок пред`явлення вимоги відповідачу про стягнення пені, суд вважає позов в цій частині необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стягуються з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут ДніпроВНІПІенергопром» м. Дніпро до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область про стягнення 77909,55 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» (85043, Донецька обл., м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут ДніпроВНІПІенергопром» (49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 36, ) заборгованість у сумі 72805,24 грн., з яких 66840,00 грн. основний борг; 1219,60 грн. 3% річних, 4745,64 грн. - інфляційні витрати, а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1495,17 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через Господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його підписання або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання ним законної сили.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

У судовому засіданні 14.12.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя О.В. Чернова