ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р. Справа № 909/981/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2, вул. Дегтярівська, 27 Т, м. Київ, 04119, адреса для листування: Харківське шосе, 49, м. Київ, 02096,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Арніка-Люкс", вул. Шевченка, 44/11, м. Івано-Франківськ, 76000, адреса для листування: вул. А.Сахарова, 21/2, м. Івано-Франківськ, 76018,

про звернення стягнення на предмет застави

за участю:

від позивача: представники не з"явилися

від відповідача представники не з'явилися

встановив: Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арніка-Люкс"(далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави від 03.12.2007 року основні засоби в кількості 35 (тридцять п'ять) одиниць згідно з витягом з балансового рахунку, який є невід'ємною частиною цього Договору, в рахунок погашення заборгованості ТзОВ "Арніка-Люкс" за Кредитним договором № 3/07/01-03 від 30.11.2007 року, що складає 491 374,85 грн., шляхом продажу на електронних торгах.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позичальник - неналежним чином виконує взяті на себе грошові зобов'язання за Кредитним договором №03/07/01-03 від 03.12.2007 року із змінами та доповненнями, у зв'язку з чим позивач вказує на наявність підстав для звернення стягнення на предмет застави за договором застави від 03.12.07 року шляхом продажу на електронних торгах.

Позивач повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, 11 грудня 2017 року позивач направив на адресу суду клопотання за вх.№13288/17 від 11.12.17 про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов суду не подав.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Щодо клопотання про продовження строку розгляду справи слід зазначити наступне.

Строк вирішення спору визначено ст.69 ГПК України, відповідно до якої спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п"ятнадцять днів - ч.3.ст.69 ГПК України.

В судовому засіданні 06.12.17, яке здійснювалось в режимі відеоконференції, надавалась можливість представнику позивача, подати до закінчення робочого дня 06.12.17 клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів, з метою виконання вимог ухвали суду від 21.11.17 щодо надання витребуваних доказів. Одночасно , було повідомлено представника позивача , що у випадку подання вищевказаного клопотання буде можливість бронювання залу судових засідань для проведення судового засідання теж в режимі відеоконференції. Однак, на адресу Господарського суду Івано-Франківської області, вищевказаного клопотання від позивача чи його повноважного представника не надходило, внаслідок чого розгляд справи відкладено на 13.12.2017 року, проведення судового засідання якого призначено в звичайному режимі.

З огляду на викладене, а також відсутність представника позивача та його заяви на проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд не вбачає доцільності продовження строку розгляду спору. Таким чином, в задоволенні клопотання позивача про продовження строку розгляду справи слід відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, справа, згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядається за наявними у ній матеріалами без участі представників сторін.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

03 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонер (надалі за текстом - Позивач/Кредитор/ОСОБА_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арніка-Люкс» (по справі - відповідач/по договору - позичальник) укладено Кредитний договір №3/07/01-03 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень зі строком користування згідно графіку заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту 02.12.2009 року та сплатою процентів за користування кредитом - 17,5% річних.

Додатковою угодою №2 від 07.11.2008 року процентну ставку за користування кредитом було збільшено до 27,0 % річних.

Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит відповідно до умов п. 1.1.2., 2.3. цього договору зі сплатою процентів за фактичне користування та сплатою штрафних санкцій при порушенні умов договору.

Згідно з п. 3.3.5 Кредитного договору позичальник зобов'язаний також сплачувати проценти та комісії на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.4.3. кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів комісій, визначених цим Договором, позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в національній валюті України в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п.1.1.3 цього Договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, за реквізитами та у день, вказаними Кредитодавцем.

Відповідно до п.4.6. цього договору, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов'язання за цим договором, він зобов'язується на вимогу Кредитодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та подвійну процентну ставку за цим договором на суму боргу, за реквізитами та у день, вказаними Кредитодавцем.

Крім того, відповідно до п. п. 4.5., 7.5 Кредитного договору у разі невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань за договором, в тому числі повернення кредиту відповідно до п.п. 1.1.2, 2.3., 2.10.3., 3.2.4., 4.5., 5.2. договору зі сплатою процентів за фактичний час користування, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, та відповідно, кредитодавець має право вимагати погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, штрафних санкцій за фактичний час користування кредитом, штрафних санкцій, а позичальник зобов'язаний виконати цю вимогу та повернути кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом, штрафних санкцій у розмірах та на умовах, що визначені цим договором.

В порушення умов Кредитного договору з усіма змінами та доповненнями до нього боржником постійно допускалися прострочення щодо здійсненні оплат за кредитом та процентами за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 23 серпня 2017 року становить 491 374 (чотириста дев'яносто одна тисяча триста сімдесят чотири) гривні 85 копійок, з них:

заборгованість за кредитом - 81 081,38 грн.;

заборгованість за процентами -190 049,21 грн.;

пеня за несвоєчасне погашення кредиту -10 596,12 грн.;

пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 23 952,87 грн.

заборгованість по 3%річних за несвоєчасне погашення кредиту -7 317,53 грн.;

заборгованість по 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків -14 054,13 грн. ;

інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту - 58 682,45 грн. ;

інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів -105 641,16 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором між банком та ТОВ

Арніка-Люкс» 03.12.2007 року укладено Договір застави за умовами якого відповідач передав в заставу ПАТ «ВіЕйБі Банк» належне йому на праві власності майно основні засоби в кількості 35 (тридцять п'ять) одиниць згідно з витягом з балансового рахунку, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.1.4 сторонами оцінено предмет застави в сумі 163 579 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1.3. Договору застави, Заставодержатель може звернути стягнення на предмет застави у разі порушення Заставодавцем будь-якої з вимог Кредитного договору та/або Договору застави.

За п. 3.2. Договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно діючого законодавства.

Відповідно до п. 2.4.8. Договору застави, реалізація предмета застави здійснюється відповідно до вимог ЗУ «Про заставу» на вибір заставодержателя, за ліквідною ціною, що реально буде складена і ринку на момент реалізації.

За умовами пункту 2.4.6. Договору застави, заставодержатель має право задовольнити за рахунок заставленого майна всі свої вимоги у повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, відшкодування збитків, завданих про прострочкою виконання, витрати на утримання заставленого майна, а також витрати, пов'язані зі зверненням стягнення на заставлене майно.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою Кредитний договір №3/07/01-03 від 03.12.2007 року є кредитним договором, згідно якого за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Факт видачі відповідачу кредиту підтверджується заявою відповідача про видачу кредиту та випискою по особовим рахункам з 03.12.2007 по 31.12.2007, копія якого долучена до матеріалів справи.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Доказів погашення позичальником заборгованості по Кредитному договору №3/07-01-03 від 03.12.2007 року відповідач по справі не надав чи його відсутність не спростував.

Згідно п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов"язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави відповідно до ст. 576 Цивільного кодексу України може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Згідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов"язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов"язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв"язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно ст. 590 Цивільного кодексу України за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Пунктом 3.1. Договору застави передбачено, що заставодержатель набуває права стягнення на заставлене майно у разі порушення заставодавцем будь-якої з вимог Кредитного договору та/або цього договору застави.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду (ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Згідно із ст. 20 Закону України «Про заставу» та п.3.1. Договору застави у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за зобов'язаннями, звернувши стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності.

За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет застави повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязання.

Забезпечувальне зобов"язання має додатковий характер, а не альтернативний основному.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет застави покладається на заставодержателя. При цьому, здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов"язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов"язанням одночасно із зверненням стягнення на предмет застави не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов"язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов"язанням відсутня.

Отже, стягнення заборгованості за основним зобов"язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов"язання.

У відповідності до ст. 21 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору є одним з видів забезпечувальних обтяжень.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права обтяжувана звернутися до суду.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, в том числі, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження Шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону (ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

В спірному випадку позивач просить звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу на електронних торгах.

У відповідності до статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, в тому числі початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на електронних торгах у порядку виконавчого провадження.

Пунктом 2.4.8. Договору застави сторонами узгоджено, що реалізація предмета застави здійснюється відповідно до вимог ЗУ «Про заставу» на вибір заставодержателя, за ліквідною ціною, що реально буде складена і ринку на момент реалізації.

Ухвалою суду від 06.12.2017 року судом зобов"язано позивача надати докази, які підтверджують встановлення початкової ціни предмета застави, на яке просять звернути стягнення.

Однак, позивач вимоги суду щодо надання початкової ціни предмета застави суду не виконав.

Відповідно до п.1.4 предмет застави сторонами оцінено в сумі 163 579 грн. 00 коп.

Виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, а також враховуючи факти встановлення наявності заборгованості по Кредитному договору та порушеного права позивача, суд вважає, що встановлення початкової ціни означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, тому вважає за потрібне встановити початкову ціну реалізації майна, яку сторони визначили в договорі застави в якості заставної, зокрема в сумі 163 579 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.ст. 43, 33 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави від 03.12.2007 року основні засоби в кількості 35 (тридцять п'ять) одиниць згідно з витягом з балансового рахунку, який є невід'ємною частиною цього Договору, в рахунок погашення заборгованості ТзОВ "Арніка-Люкс" за Кредитним договором № 3/07/01-03 від 30.11.2007 року, що складає 491 374,85 грн., шляхом продажу на електронних торгах, з початковою реалізації майна в сумі 163 579 грн. 00 коп.

Щодо судового збору, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір", який відповідно до статті 10 набрав чинності з 01.11.2011 р. (із змінами та доповненнями) за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

Відповідно до частини 1 статті 4 вищевказаного закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плати; позовної заяви немайнового характеру - розміру мінімальної заробітної плати.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 р. становить 1600,00 грн.

В спірному випадку позовні вимоги заявлені позивачем є вимогою майнового характеру. Отже, сплата судового збір по справі повинна складати 7370 грн.62 коп.

При зверненні позивача із даним позовом до суду, подано клопотання вх. №10936/17 від 13.10.17 про відстрочку сплати судового збору.

Ухвалою суду про порушення провадження у справі від 17.10.17 року вказану вище заяву задоволено та відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

При зверненні позивача із даним позовом до суду, подано клопотання вх. №10936/17 від 13.10.17 про відстрочку сплати судового збору.

Ухвалою суду про порушення провадження у справі від 17.10.17 року вказану вище заяву задоволено та відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

З врахуванням наведеного та у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в дохід державного бюджету судового збору в розмірі 7 370 грн. 62 коп.

Керуючись ст.ст. 526, 546, 572, 576, 589, 590, 629, 2048-1050 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст.19,20 Закону України "Про заставу", ст.ст.21, 22, 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.ст. 33, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

задовольнити позов публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арніка-Люкс"про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави від 03.12.2007 року: основні засоби в кількості 35 (тридцять п'ять) одиниць згідно з витягом з балансового рахунку, який є невід'ємною частиною цього Договору, в рахунок погашення заборгованості ТзОВ "Арніка-Люкс" за Кредитним договором № 3/07/01-03 від 30.11.2007 року, що складає 491 374 грн. 85 коп., шляхом продажу на електронних торгах.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арніка-Люкс" (вул. Шевченка, 44/11, м. Івано-Франківськ, 76000, код 33106603) на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" (вул. Дегтярівська, 27 Т, м. Київ, 04119, код 19017842) заборгованість за Кредитним договором № 3/07/01-03 від 30.11.2007 в сумі 491 374 грн. 85 коп. (чотириста дев"яносто одну тисячу триста сімдесят чотири гривні вісімдесят п"ять копійок), шляхом звернення стягнення на заставне майно

№Назва майнаІнвентарний номерДата вводу в експлуатаціюБалансова вартість, грн.
1холодильник0000014 квартал 2006р.599,83
2холодильна вітрина0000024 квартал 2006р.1090,63
3вітрина00000301.11.064302,59
4м"який набір 00000402.06.05295,84
5м"який диван0000054 квартал 2006р.5904,90
6жалюзі вертикальні0000063 квартал 2005р.337,06
7вивіска0000073 квартал 2005р.4902,15
8вивіска00000812.12.056727,23
9холодильник б/в00000930.11.05447,45
10вивіска00001012.12.051277,50
11скляна тумба0000113 квартал 2006р.1972,73
12шафа зі скляними дверками0000124 квартал 2006р.2566,66
13шафа скляна0000134 квартал 2006р.1405,35
14шафа восьмикутна0000144 квартал 2006р.1717,65
15стелажі0000154 квартал 2006р.15614,98
16прилавки аптечні0000164 квартал 2006р.4684,49
17кас.апарт Марія- квартал 2005р.588,69
18комп"ютер на базі Intel0000183 квартал 2005р.694,79
19програмне забезпечення0000194 квартал 2005р.594,02
20системний блок0000204 квартал 2005р.871,98
21кас.апарат Марія- квартал 2005р.719,46
22ЕКК Датекс- квартал 2005р.204,33
23Принтер0000234 квартал 2005р.279,09
24Холодильник0000294 квартал 2007р.1379,00
25холодильна вітрина0000304 квартал 2007р.3267,00
26вітрина виставкова касова0000314 квартал 2007р.19890,00
27вітрина скляна з підсвітками0000324 квартал 2007р.23400,00
28вітринні стелажі0000334 квартал 2007р.4000,00
29компютерний стіл0000344 квартал 2007р.1082,00
30вивіска рекламна0000354 квартал 2007р.25000,00
31кас.апарат Марія- квартал 2007р.5940,00
32компютери0000374 квартал 2007р.5800,00
33програмне забезпечення0000384 квартал 2007р.2980,00
34системний блок0000394 квартал 2007р.6200,00
Всього 156737,90

зі способом реалізації на електронних торгах, з початковою реалізації майна в сумі 163 579 грн. 00 коп. (сто шістдесят три тисячі п"ятсот сімдесіт дев"ять гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арніка-Люкс" (вул. Шевченка, 44/11, м. Івано-Франківськ, 76000, код 33106603) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; ОСОБА_1 отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) - 7 370 грн.62 коп. (сім тисяч триста сімдесят гривень шістдесят дві копійки) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.12.17

Суддя Фанда О.М.