РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017Справа №910/18381/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрім-Компані"
до про Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" зобов'язання вчинити дії
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрім-Компані" (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (надалі також - «Відповідач») про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 20.10.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» (поручитель) був укладений Договір поруки № 4С13384И/П, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Солмбридж» своїх зобов'язань за: кредитним договором від 04.07.2013 № 4С13384И, кредитним договором від 10.12.2013 № 4С13794Д, кредитним договором від 11.12.2013 № 4С13795Д, кредитним договором від 20.02.2014 № 4С14134И, кредитним договором від 04.02.2015 № 4С15033И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору поруки Позивачем 20.10.2016 виконано зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Солмбридж» за вказаними кредитними договорами перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» шляхом сплати на користь банку 458 691 583,08 грн. Таким чином, Позивач просить Суд зобов'язати Відповідача передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» оригінали кредитних договорів від 04.07.2013 № 4С13384И, від 10.12.2013 № 4С13794Д, від 11.12.2013 № 4С13795Д, від 20.02.2014 № 4С14134И, від 04.02.2015 № 4С15033И, та відповідних документів, які підтверджують зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Солмбридж».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 року порушено провадження у справі № 910/18381/17, судове засідання призначено на 08.11.2017 року.

08.11.2017 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 23.10.2017 року не виконав.

В судовому засіданні представник відповідача подав відзив на позовну заяву та клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Відповідача про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з наступного судового засідання.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

1) надати належним чином засвідчену копію Договору поруки №4С13384Н/П від 20.10.2016 року для долучення до матеріалів справи та оригінал для огляду в судовому засіданні;

2) надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року відкладено розгляд справи на 29.11.2017 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

29.11.2017 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 розгляд справи призначено на 13.12.2017

В судове засідання 13.12.2017 представник Позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 08.12.2017 представнику підприємства ухвали суду від 04.12.2017. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою на ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 у справі № 910/18381/17.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" є 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/18381/17 направлялись на адресу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Таким чином, Суд доходить висновку, що Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Що стосується вказівки Позивачем у вступній частині позовної заяви третіми особами без самостійних вимог на стороні Відповідача Національний банк України та Національне антикорупційне бюро України, Суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотання сторін, прокурора.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, Суд прийшов до висновку про відсутність юридичного інтересу у Національного банку України та Національного антикорупційного бюро України у справі № 910/18381/17, тому правові підстави для їх залучення третіми особами до участі у даній справі відсутні.

Приймаючи до уваги, що Позивач та Відповідач були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Сторін не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 13.12.2017, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

20.10.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» (поручитель) був укладений Договір поруки № 4С13384И/П, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Солмбридж» своїх зобов'язань за:

- кредитним договором від 04.07.2013 № 4С13384И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору;

- кредитним договором від 10.12.2013 № 4С13794Д, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору;

- кредитним договором від 11.12.2013 № 4С13795Д, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору;

- кредитним договором від 20.02.2014 № 4С14134И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору;

- кредитним договором від 04.02.2015 № 4С15033И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору (п. 4 Договору поруки).

Згідно з п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 10 Договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитними договорами передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Цей Договір набуває чинності з дати укладання, підписання та скріплення печатками сторін і діє три роки від дати його укладення. Порука припиняється після закінчення строку у три роки від дати укладання цього договору. (п.11 Договору поруки).

У п. 17 Договору поруки вказано, що цей Договір укладено/підписано із використання електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 16.05.2016, укладеної сторонами.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що на виконання умов Договору поруки Позивачем 20.10.2016 виконано зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Солмбридж» за кредитними договорами перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» шляхом сплати на користь банку 458 691 583,08 грн. Таким чином, Позивач просить Суд зобов'язати Відповідача передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» оригінали кредитних договорів від 04.07.2013 № 4С13384И, від 10.12.2013 № 4С13794Д, від 11.12.2013 № 4С13795Д, від 20.02.2014 № 4С14134И, від 04.02.2015 № 4С15033И, та відповідних документів, які підтверджують зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Солмбридж».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України порукою є правовідношення, в якому поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпеченого порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Оскільки порука є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми (ч. 1 ст. 547 ЦК України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» через Інтернет-банкінг Приват 24 перераховано Відповідачу суму коштів в загальному розмірі 458 691 583,08 грн, а саме:

- 9 341 029,25 грн. згідно з платіжним дорученням № 2144 від 20.10.2016, в графі якого "призначення платежу" зазначено: "виконання зобов'язань по кредитному договору № 4С13384И від 04.07.2013 згідно з Договором поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016";

- 75 327 507,47 грн. згідно з платіжним дорученням № 2145 від 20.10.2016, в графі якого "призначення платежу" зазначено: "виконання зобов'язань по кредитному договору № 4С13794Д від 10.12.2013 згідно з Договором поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016";

- 346 343 116,38 грн. згідно з платіжним дорученням № 2146 від 20.10.2016, в графі якого "призначення платежу" зазначено: "виконання зобов'язань по кредитному договору № 4С13795Д від 11.12.2013 згідно з Договором поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016";

- 11 042 031,44 грн. згідно з платіжним дорученням № 2147 від 20.10.2016, в графі якого "призначення платежу" зазначено: "виконання зобов'язань по кредитному договору № 4С14134И від 20.02.2013 згідно з Договором поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016";

- 16 637 898,54 грн. згідно з платіжним дорученням № 2148 від 20.10.2016, в графі якого "призначення платежу" зазначено: "виконання зобов'язань по кредитному договору № 4С15033И від 04.02.2015 згідно з Договором поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016".

Відповідач у відзиві не заперечує факт отримання від Позивача грошових коштів в загальній сумі 458 691 583,08 грн, що були перераховані за вказаними вище платіжними дорученнями на виконання умов Договору поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016, та не подає доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих у зв'язку з відсутністю укладеного з ним Договору поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016.

Відповідно до п. 10 Договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15.

Проте, оскільки Позивачем не подано належних та допустимих доказів відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження дійсного розміру заборгованості за кредитними договорами від 04.07.2013 № 4С13384И, від 10.12.2013 № 4С13794Д, від 11.12.2013 № 4С13795Д, від 20.02.2014 № 4С14134И, від 04.02.2015 № 4С15033И, та того, що за рахунок коштів в загальній сумі 458 691 583,08 грн. Позивачем було в повному обсязі погашено заборгованість за боржника за вказаними кредитними договорами, суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем факту виконання ним як поручителем зобов'язань боржника за кредитними договорами в повному обсязі.

Зі змісту Договору поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016 вбачається, що у випадку невиконання боржником п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору (п.п. 5, 6 Договору поруки).

Однак, в матеріалах справи відсутні та Позивачем не надано жодних вимог Відповідача, адресованих Позивачу щодо погашення заборгованості за боржника за кредитними договорами від 04.07.2013 № 4С13384И, від 10.12.2013 № 4С13794Д, від 11.12.2013 № 4С13795Д, від 20.02.2014 № 4С14134И, від 04.02.2015 № 4С15033И.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, Позивачем не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що він звертався до Відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують обов'язки боржника за вказаними кредитними договорами.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

У розумінні зазначених приписів суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 1 ГПК України).

До господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас за змістом зазначеної статті порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право, а матеріалами справи не підтверджено порушення позивача з боку відповідача, то відсутність порушеного права позивача також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

При цьому, законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Судом встановлено, що ані умовами договору поруки, ані чинним законодавством України, не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

В той же час, стаття 14 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин викладених у позові та порушення Відповідачем прав та законних інтересів Позивача, Суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог про зобов'язання Відповідача передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» оригінали кредитних договорів від 04.07.2013 № 4С13384И, від 10.12.2013 № 4С13794Д, від 11.12.2013 № 4С13795Д, від 20.02.2014 № 4С14134И, від 04.02.2015 № 4С15033И, та відповідних документів, які підтверджують зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Солмбридж», у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 14 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин