РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа №910/20040/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна"

до приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"

про стягнення 11 424,08 грн

Представники:

від позивача:. Рибалко С.М. - представник за довіреністю № 19 від 01.01.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" до приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" про стягнення 11 424,08 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.10.2016 р. по проспекті М.Бажана в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2016 р. ОСОБА_3 визнано винним у правопорушенні, яке передбачене ст. 124 КУпАП.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 11 424,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8074 від 02.11.2016 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Skoda, НОМЕР_4 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АЕ/8484211.

Так, до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, тому позивач звернувся до суду.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із претензією вих. № 95 від 13.01.2017 р. на суму 11 424,08 грн.

Відповідач вимогу не виконав, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.11.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.12.2017 р.

06.12.2017 р. до канцелярії суду позивач подав документи по справі.

У судове засідання 11.12.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 15.11.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Між приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" та товариством з обмеженою відповідальністю «МСД Україна» укладено договір № 250526909.16 добровільного страхування, відповідно до якого застраховано автомобіль НОМЕР_2.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 888199 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 08.10.2016 р. по проспекті М.Бажана в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва №753/19044/16-п від 04.11.2016 р. ОСОБА_3 визнано винним у правопорушенні, яке передбачене ст. 124 КУпАП.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Як вбачається із рахунку-фактури № ЛІ-0000080 від 18.10.2016 р. вартість ремонту автомобіля становлять 11 424,08 грн.

Страховик склав страховий акт № 145352 від 27.10.2016 р., відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 11 424,08 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив виконавцю ремонтних робіт - ТОВ «Саміт Моторз Україна» страхове відшкодування в розмірі 11 424,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8074 від 02.11.2016 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Skoda, НОМЕР_4 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АЕ/8484211, розмір франшизи становить 0,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, тому позивач звернувся до суду.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із претензією вих. № 95 від 13.01.2017 р. на суму 11 424,08,00 грн., отримана останнім 18.01.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштвого відправлення № 015.

Відповідач вимогу не виконав.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_3, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 38 Б, ) на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ) страхове відшкодування в розмірі 11 424 (одинадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 08 коп., судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 18.12.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий