РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017Справа №910/22751/15

За позовом державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод»
До відповідача Міністерства оборони України
Про стягнення 16141686,00 грн..

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:
від позивача Кайданович Е.Й. (за дов.), Філімочук Г.М. (за дов.)
від відповідача Глазунов М.Ю. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» до Міністерства оборони України про стягнення 16141686,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на такі обставини.
Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» є учасником державного концерну «Укроборонпром».
18.04.2011 державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» (комітент) та державне госпрозрахункове зовнішньоторгове підприємство «Спецтехноекспорт» (комісіонер) уклали договір комісії SТЕ-2-156-Д/К-11, відповідно до якого комісіонер взяв на себе зобов`язання за комісійну плату вчинити правочин з продажу на зовнішньому ринку виробів БРДМ-2 за ціною 70000,00 Євро за одиницю товару.
12.07.2011 державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» (комітент) та державне госпрозрахункове зовнішньоторгове підприємство «Спецтехноекспорт» (комісіонер) уклали договір комісії SТЕ-2-246-Д/К-11, відповідно до якого комісіонер взяв на себе зобов`язання за комісійну плату вчинити правочин з продажу на зовнішньому ринку виробів БМП-1 за ціною 100000,00 Євро за одиницю товару.
У вересні 2014 року військова техніка, а саме: БМП-1 в кількості 11 од. та БРДМ-2 в кількості 9 од. доставлена до порту міста Миколаєва для передачі державному госпрозрахунковому зовнішньоторговому підприємству «Спецтехноекспорт» на виконання договорів комісії, для подальшої реалізації покупцю.
На виконання пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання забезпечення Збройних Сил, інших військових формувань озброєнням та військовою технікою» від 27.08.2014 № 777-р та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання вилучення і передачу озброєння, бойової техніки та іншого військового майна» від 26.08.2014 № 376, державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» в жовтні 2014 року поставило до: в/ч А0095 БМП-1 в кількості 11 од та БРДМ-2 в кількості 5 од.; до в/ч В6266 БРДМ-2 в кількості 2 од; до в/ч А0409 БРДМ-2 в кількості 3 од.
Позивач звертався до відповідача з вимогами вирішити питання із закупівлі в позивача даної техніки та вирішити питання ціноутворення на зазначену техніку. Проте, механізм сплати визначено не було.
За таких обставин позивач визначив ціну поставленої техніки відповідно до калькуляції договірної ціни, сформованої на підставі фактичних витрат на капітальний ремонт БМП-1 (11 од) відпускна ціна з ПДВ становить 11031504,00 грн., та калькуляції договірної ціни, сформованої на підставі орієнтовної вартості БРДМ-2 (9 од) 5110182,00 грн..
За твердженням позивача, вартість техніки, отриманої відповідачем, підлягає стягненню з останнього.
Відповідач проти визначеної позивачем ціни позову заперечив, зазначивши, що, відповідно до Інструкції про порядок організації та супроводження ремонту озброєння та військової техніки Збройних сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 541 від 05.08.2013 (далі Інструкція), контроль якості робіт здійснюється військовим представництвом Міністерства оброни України, яким перевіряються розрахунково-калькуляційні матеріали: калькуляція собівартості такої продукції, розшифровки з обґрунтуванням витрат за кожною статтею калькуляції, на підставі яких складається висновок щодо визначення рівня договірної (орієнтовної, граничної) ціни, що є підтвердженням належного виконання (надання послуг ремонту ОВТ) та відповідності ОВТ прийнятим стандартам якості. Оплата послуг з ремонту ОВТ з боку МОУ здійснюється через Державну казначейську службу України за відповідними бюджетними програмами на підставі договорів та вимог, що визначені в Інструкції. Однак відповідна перевірка не проведена.
Позивач подав клопотання про призначення у справі економічної експертизи з метою визначення вартості переданої позивачем відповідачеві військової техніки.
Суд своєю ухвалою від 16.11.2015 призначив у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.
Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи без проведення експертизи, оскільки встановлення дійсної (реальної) вартості об`єктів дослідження, а саме: БМП-1 та БРДМ-2 не входить в компетенцію експертів економічних видів досліджень. Встановити дійсну (реальну) вартість військової техніки в розрізі проведення транспортно-товарознавчої експертизи не вбачається за можливе з причин відсутності відповідних методик. Водночас, відповідно до Науково-методичних рекомендацій «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.01.1998 за № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 27.07.2015 за № 1350/5), експерти інституту можуть визначити залишкову вартість об`єктів дослідження. У зв`язку з цим Київський науково-дослідний інститут судових експертиз зазначив, що у разі доцільності визначення залишкової вартості, необхідно надати технічну документацію, а також завірену копію «Методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань», у редакції чинній на дату оцінки.
Суд отримав додаткові матеріали, необхідні для проведення експертизи (технічну документацію на БМП-1 та БРДМ-2; копію «Методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.1998 № 759 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1158).
Крім того, за клопотанням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз суд витребував у державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» інформацію щодо первісної вартості зразків бронетанкової техніки та озброєння (БТОТ): БМП-1 та БРДМ-2.
На адресу суду надійшов висновок експертів за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи майна і техніки військового призначення та озброєння № 42/16-54 від 20.06.2017, відповідно до якого встановити залишкову вартість на момент передачі БМП-1 в кількості 11 одиниць та БРДМ-2 в кількості 9 одиниць, що були передані за актами № 4/3/14 від 14.10.2014, № 5/3/14 від 14.10.2014, № 6/3/14 від 14.10.2014, № 7/3/14 від 14.10.2014, № 8/3/14 від 14.10.2014, № 9/3/14 від 14.10.2014, № 10/3/14 від 14.10.2014, № 11/3/14 від 14.10.2014, № 12/3/14 від 14.10.2014, № 13/3/14 від 14.10.2014, № 14/3/14 від 14.10.2014, № 15/3/14 від 14.10.2014, № 16/3/14 від 14.10.2014, № 17/3/14 від 14.10.2014, № 18/3/14 від 14.10.2014, № 19/3/14 від 14.10.2014, № 20/3/14 від 14.10.2014, № 21/3/14 від 14.10.2014, № 22/3/14 від 14.10.2014, № 23/3/14 від 14.10.2014, не вбачається за можливе з причин, викладених у дослідницькій частині.
01.08.2017 суд поновив провадження у справі.
Під час розгляду справи суд витребував у Міністерства оборони України:
- інформацію про середню вартість капітального ремонту одиниці БМП-1 та одиниці БРДМ-2 у 2014 та 2017 роках;
- інформацію про наявність та стан такої військової техніки: БРДМ-2 № И08ЖТ0174, БРДМ-2 № И06ЖТ0169, БРДМ-2 № И07ЖТ0173, БРДМ-2 № И-08ЖТ0175, БРДМ-2 № И08ЖТ0176, БРДМ-2 № И06ЖТ0170, БРДМ-2 № И08ЖТ0177, БРДМ-2 № И10ЖТ0197, БРДМ-2 № И10ЖТ0198, БМП-1 № Х09ЖТ0228, БМП-1П № Х10ЖТ0232, БМП-1П № Х09ЖТ0230, БМП-1 № Х10ЖТ0233, БМП-1П № Х10ЖТО234, БМП-1П № Х11ЖТ0236, БМП-1П № Х11ЖТ0237, БМП-1П №Х11ЖТ0238, БМП-1П № Х12ЖТ0239, БМП-1 №Х12ЖТ0240, БМП-1П №Х12ЖТ0241.
- пояснення щодо правового статусу військової частини НОМЕР_1 як учасника цивільних відносин та її повноважень на представництво Міністерства оборони України у спірних відносинах з позивачем.
Міністерство оборони України надало відповідні документи.
Щодо правового статусу військової частини НОМЕР_1 як учасника цивільних відносин та її повноважень на представництво Міністерства оборони України у спірних відносинах з позивачем Міністерство оборони України пояснило таке.
Відповідно до довідки № 14/04 від 15.01.2014, яка видана Головним організаційно-мобілізаційним управлінням Генерального штабу Збройних Сил України, військова частина НОМЕР_1 включена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з ознакою не юридична.
Начальник Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) у своєму листі № 342/3/3/5085 від 25.09.2014 запропонував державному підприємству «Житомирський бронетанковий завод» передати 11 одиниць БМП-1, 9 одиниць БРДМ-2 для потреб Збройних Сил України, для чого включити відповідну посадову особу до складу комісії.
На підставі телеграми № 342/3/3/5100 від 26.09.2014 було визначено завдання про приймання визначеними військовими частинами вищезазначених зразків озброєння.
Директор державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» своїм листом № 1523 від 25.09.2014 поінформував Центральне бронетанкове управління Збройних Сил України про визначення механізму передачі та оплати вищевказаної техніки та направлення на узгодження та підписання відповідного договору.
Відповідно до протоколу № 1 від 17.10.2014 наради керівників структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, затвердженого Міністром оборони України від 20.10.2014, Генеральному штабу Збройних Сил України доручено до 20 жовтня 2014 року доповісти пропозиції першому заступнику Міністра оборони України щодо порядку укладання договору та відшкодування вартості державному підприємству «Житомирський бронетанковий завод» за передані Збройним Силам України для проведення антитерористичної операції 11 одиниць БМП-1, 9 одиниць БРДМ-2, 20 одиниць двигунів УТД-20.
В Генеральному штабі Збройних Сил України виконання зазначеного завдання було доручено Озброєнню Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) (№ 23459/С від 20.10.2014).
В Озброєнні Збройних Сил України виконання зазначеного завдання було доручено Центральному бронетанковому управлінню Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) (№ 13062 від 21.10.2014).
Начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України у доповіді на ім`я першого заступника Міністра оборони України (№ 15480/С від 23.10.2014) запропонував здійснити закупівлю 11 одиниць БМП-1, 9 одиниць БРДМ-2 відповідно до вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2014 № 777-р «Питання забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань озброєнням та військовою технікою» та в порядку визначеному Законом України «Про здійснення державних закупівель», після вирішення питання ціноутворення на зазначені зразки.
На підставі актів приймання-передавання виробів та актів технічного стану державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» передало 11 одиниць БМП-1, 9 одиниць БРДМ-2 визначеним військовим частинам Збройних Сил України.
Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державного концерну «Укроборонпром».
Суд відхилив клопотання як необґрунтоване.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

У кінці вересня на початку жовтня 2014 року державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» передало військовим частинам 20 одиниць військових техніки (БМП-1 в кількості 11 одиниць та БРДМ-2 в кількості 9 одиниць). Передача техніки мала місце за «актами технічного стану», які крім складу і стану техніки, містять дані про прийняття її представниками військових частин.
Зокрема, були передані:
за актом № 4/3/14 була передана БРДМ-2 № И08ЖТ0174;
за актом № 5/3/14 була передана БРДМ-2 № И06ЖТ0169;
за актом № 6/3/14 була передана БРДМ-2 № И07ЖТ0173;
за актом № 7/3/14 була передана БРДМ-2 № И-08ЖТ0175;
за актом № 8/3/14 була передана БРДМ-2 № И08ЖТ0176;
за актом № 9/3/14 була передана БРДМ-2 № И06ЖТ0170;
за актом № 10/3/14 була передана БРДМ-2 № И08ЖТ0177;
за актом № 11/3/14 була передана БРДМ-2 № И10ЖТ0197;
за актом № 12/3/14 була передана БРДМ-2 № И10ЖТ0198;
за актом № 13/3/14 була передана БМП-1 № Х09ЖТ0228;
за актом № 15/3/14 була передана БМП-1П № Х10ЖТ0232;
за актом № 14/3/14 була передана БМП-1П № Х09ЖТ0230;
за актом № 16/3/14 була передана БМП-1 № Х10ЖТ0233;
за актом № 17/3/14 була передана БМП-1П № Х10ЖТО234;
за актом № 18/3/14 була передана БМП-1П № Х11ЖТ0236;
за актом № 19/3/14 була передана БМП-1П № Х11ЖТ0237;
за актом № 20/3/14 була передана БМП-1П №Х11ЖТ0238;
за актом № 21/3/14 була передана БМП-1П № Х12ЖТ0239;
за актом № 22/3/14 була передана БМП-1 №Х12ЖТ0240;
за актом № 23/3/14 була передана БМП-1П №Х12ЖТ0241.
Акти складені комісією у трьох примірниках, які отримані військовою частиною, що прийняла техніку, позивачем, Центральним бронетанковим управлінням Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ), та затверджені командиром військової частини А0174 - Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України.
Передачі військової техніки передувало звернення Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) до державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» (лист від 25.09.2014 № 342/3/3/5085) з пропозицією про передачу майна та призначення посадової особи у відповідну комісію, яка була акцептована позивачем за умови підписання відповідного договору (лист від 25.09.2014 № 1523).
На момент передачі позивачем військової техніки військовим частинам її власником було державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод», що сторонами визнається і у суду не виникає сумніву у достовірності цих обставин. Дана техніка була виготовлена (відремонтована) для продажу на зовнішньому ринку, який повинне було здійснити державне госпрозрахункове зовнішньоторгове підприємство «Спецтехноекспорт» як комісіонер за договором комісії SТЕ-2-156-Д/К-11 від 18.04.2011 та договором комісії SТЕ-2-246-Д/К-11 від 12.07.2011, укладеними з позивачем як комітентом.
Відповідно до актів, передача військової техніки від державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» військовим частинам мала місце на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України № 777 від 27.08.2014 та постанови Кабінету Міністрів України № 376 від 26.08.2014.
Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що дії осіб щодо їх виконання спрямовані та пов`язані зі зміною власника майна, яка повинна була носити оплатний характер.
Так постановою Кабінету Міністрів України № 376 від 26.08.2014 надано право Міністру оборони або керівнику іншого центрального органу виконавчої влади, який здійснює керівництво військовим формуванням, за погодженням з керівником органу, до сфери управління якого передається військове майно, приймати рішення про вилучення і передачу всіх видів озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, іншого окремого індивідуально визначеного (рухомого) майна. Вказана передача підлягала оформленню актом приймання-передачі комісією, до складу якої включаються представники органу управління державним майном та органу, до сфери управління якого передається військове майно.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 777 від 27.08.2014 зобов`язано Міністерство оборони невідкладно в установленому порядку укласти відповідні договори на придбання озброєння та військової техніки, що необхідні для проведення антитерористичної операції і перебувають на підприємствах державного концерну «Укроборонпром», з подальшою оплатою відповідно до законодавства вартості таких озброєння та техніки. Озброєння та військова техніка підлягала поставці Збройним Силам та іншим військовим формуванням.
Позивач є підприємством, регулювання, контроль та координацію діяльності якого здійснює державний концерн «Укроборонпром».
Отже, виходячи з розпорядження Кабінету Міністрів України № 777 від 27.08.2014, набувачем отриманого за актами майна, підписаних з позивачем, є Міністерство оборони України, яке при прийманні представляв структурний підрозділ - військова частина НОМЕР_1 Центральне бронетанкове управління Збройних Сил України.
Всупереч розпорядженню Кабінету Міністрів України № 777 від 27.08.2014, а також умові акцепту позивачем пропозиції передачі майна (підписання відповідного договору), договору на придбання військової техніки, як окремого письмового документу, у якому зафіксовано факт виникнення договірного зобов`язання з волі його учасників, між позивачем та відповідачем не підписано.
Водночас, дії позивача щодо передачі майна та дії відповідача щодо його приймання є свідченням їхнього спільного волевиявлення, і вказані дії спрямовані на досягнення певного цивільно-правового наслідку припинення права власності у позивача на військову техніку та набуття вказаного права відповідачем. Відповідач не оспорює того факту, що вказана передача майна повинна носити оплатний характер, про що свідчать також і внутрішні документи останнього, які також засвідчують зміст волі відповідача, спрямованої на забезпечення відшкодування вартості військової техніки (протокол № 1 від 17.10.2014, затверджений Міністром оборони України, який містить доручення Генеральному штабові Збройних Сил України до 20.10.2014 доповісти пропозиції щодо порядку укладення договору та відшкодування вартості позивачу військової техніки, переданої Збройним Силам України).
Отже, внаслідок передачі та приймання у кінці вересня на початку жовтня 2014 року 20 одиниць військової техніки між сторонами виникли правовідносини (зобов`язання), які є характерними для купівлі-продажу, оскільки стосуються передачі однією стороною (позивачем) майна у власність другій стороні (відповідачу) за плату (ст. 655 ЦК України).
Вирішуючи питання ціни товару, що був переданий, суд виходить з такого.
Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу.
За приписами статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Отже, у разі відсутності ціни у договорі закон передбачає інші механізми та інструменти її визначення, і її відсутність не є тією обставиною, яка зумовлює неможливість виконання покупцем свого обов`язку щодо оплати товару.
Оскільки експертним шляхом визначити вартість військової техніки на момент її передачі відповідачу не представилось за можливе, суд, при визначені ціни, вважає за необхідне виходити з засад добросовісності, розумності та справедливості, на яких повинно ґрунтуватися зобов`язання (ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Єдиними документами, що фіксують відсутність розбіжностей щодо вартості майна між представниками позивача та відповідача, які входили до складу комісії з приймання-передачі військової техніки, є наведені вище акти. А тому, керуючись засадами добросовісності, розумності та справедливості, визначена у актах вартість майна є ціною його продажу.
Таким чином, вартість майн становить: БРДМ-2 № И08ЖТ0174 550000 грн., БРДМ-2 № И06ЖТ0169 550000 грн., БРДМ-2 № И07ЖТ0173 550000 грн., БРДМ-2 № И-08ЖТ0175 550000 грн., БРДМ-2 № И08ЖТ0176 550000 грн., БРДМ-2 № И06ЖТ0170 550000 грн., БРДМ-2 № И08ЖТ0177 550000 грн., БРДМ-2 № И10ЖТ0197 550000 грн., БРДМ-2 № И10ЖТ0198 550000 грн., передана БМП-1 № Х09ЖТ0 грн., БМП-1П № Х10ЖТ0 грн., БМП-1П № Х09ЖТ0 грн., БМП-1 № Х10ЖТ0 грн., БМП-1П № Х10ЖТО грн., БМП-1П № Х11ЖТ0 грн., БМП-1П № Х11ЖТ0 грн., БМП-1П №Х11ЖТ0 грн., БМП-1П № Х12ЖТ0239 1002864 грн., БМП-1 №Х12ЖТ0 грн., БМП-1П №Х12ЖТ0 грн..
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що заборгованість відповідача становить 16141686 грн..
Відповідно до 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.
Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.
Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код 00034022) на користь державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» (вул. Дружби народів, 1, смт Новогуйвинське, Житомирська область, 12441, код 07620094) 16141686,00 грн., 7070,00 грн. витрат за проведення експертизи, 73080,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 19.12.2017.

Суддя С. А. Ковтун