ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про закриття провадження у справі відносно окремих відповідачів.

20 грудня 2017 року Справа № 4/126/10

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.

з участю позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2, дов. від 25.10.2017 № 1335;

відповідачі та їх представники в судове засідання не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1,

вул. Зелена, 1, с. Таборівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56520,

до відповідачів:

1) ОСОБА_3,

вул. Рози Люксембург, 172, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

2) ОСОБА_4,

вул. Кутвицького, 44, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

3) ОСОБА_5,

вул. Калініна, 61, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

4) ОСОБА_6,

вул. Суворова, 21, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

5) ОСОБА_7,

вул. Шевченко, 21, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

6) ОСОБА_8,

АДРЕСА_1, 56500;

7) ОСОБА_9,

вул. Леніна, 192, с. Бугське, Вознесенський район, Миколаївська область, 56000;

8) ОСОБА_10,

вул. К. Маркса, 9, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

9) ОСОБА_11,

вул. Нахімова, 5, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

10) ОСОБА_12,

вул. Гордієнко, 168, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

11) ОСОБА_13,

вул. Тімірязєва, 171, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

12) ОСОБА_14,

вул. Пархоменка, 16, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

13) ОСОБА_15,

вул. Виноградна, 26, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

14) ОСОБА_16,

АДРЕСА_2, 56500;

15) ОСОБА_17,

АДРЕСА_3, 56500;

16) ОСОБА_18,

вул. Жовтневої Революції, 226/34, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500;

17) ОСОБА_19,

пр. 40-річчя Жовтня, 116-а, кв. 128, м. Київ, 01001;

18) товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_20 протиерозійна станція,

вул. Виноградна, 1, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56501,

про визнання права власності на 82,12 % часток у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_20 протиерозійна станція, визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, викладеного у протоколі від 23.12.2004, та нової редакції статуту товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_20 протиерозійна станція,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_4, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_5, ОСОБА_26, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_27, ОСОБА_12, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_13, ОСОБА_31, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_35, ОСОБА_19, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_36 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_20 протиерозійна станція (далі ТОВ ВПС), ОСОБА_20 районна державна адміністрація, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, про визнання права власності на 82,12 % часток у статутному фонді ТОВ ВПС, визнання недійсним рішень загальних зборів засновників товариства, викладених у протоколі від 23.12.2004, та нової редакції статуту ТОВ ВПС.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням корпоративних прав ОСОБА_1, як учасника ТОВ ВПС, котрі остання набула за укладеним з відповідачами договором від 04.11.2004 купівлі-продажу часток у статутному капіталі товариства, а саме, тим, що ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про проведення 23.12.2004 спірних загальних зборів засновників товариства, внаслідок чого нова редакція статуту ТОВ ВПС, затверджена на цих зборах, є недійсною. Крім того, позивач зазначає, що спірні збори не можуть вважатися повноважними, так як на них, усупереч приписів ст. 60 Закону України Про господарські товариства, не були присутні учасники, що у сукупності володіли більш ніж 60 % голосів; збори були скликані особами, що вже вибули зі складу засновників товариства.

За такими позовними вимогами ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2010 порушено провадження в даній справі.

У ході розгляду справи судом прийнято судові рішення: ухвалою суду від 11.09.2013 виключено зі складу учасників судового процесу в даній справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_20 районну державну адміністрацію, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40; ухвалою суду від 09.12.2014 залучено до участі у справі в якості відповідача ТОВ ВПС; ухвалами суду припинено провадження у справі відносно відповідачів ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_27Л, ОСОБА_28, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_26, ОСОБА_22, ОСОБА_35, ОСОБА_23, ОСОБА_29, ОСОБА_34, ОСОБА_21 у звязку з їх смертю.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, своїх представників не направили, проте від відповідача ТОВ ВПС до суду надійшло клопотання від 20.12.2017 про відкладення розгляду справи, мотивоване неможливістю директора та представника товариства прибути в судове засідання через несприятливі погодні умови (ожеледиця) та відсутність залізничних квитків до м. Миколаєва.

Від представника відповідачів 1-3, 6-18 до суду надійшли заяви від 11.09.2013 (т. 15, а.с. 1-2) та від 25.09.2013 (т. 15, а.с. 102-103) про припинення, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, провадження у справі щодо відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, мотивоване тим, що зазначені особи не є учасниками ТОВ ВПС, а тому спір відносно них не може бути розглянутий у порядку господарського судочинства.

Вислухавши позивача та представника позивача, які вважали, що вищевказані клопотання мають бути розглянуті на розсуд суду, дослідивши матеріали даної справи та справи Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області № 9/53/07 (2/435/06; 2-347/10), суд приходить до такого.

Із змісту установчого договору від 28.08.2003 про створення ТОВ ВПС (справа № 9/53/07 т. 1, а.с. 43-53), з урахуванням додатку підписний лист до нього, випливає, що засновниками товариства були, зокрема, ОСОБА_41, який володів 1,73% акцій у статутному капіталі товариства, та ОСОБА_42, який володів 1,48% акцій у статутному капіталі відповідача ТОВ ВПС.

Засновники ОСОБА_41 та ОСОБА_42 померли 10-11.02.2004 та 01.01.2004 відповідно, що випливає із свідоцтв про смерть від 11.02.2004 форми 1-ФП № 181646 та від 02.01.2004 форми 1-ФП № 172417 (справа № 9/53/07 т. 1, а.с. 179-180), виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області.

Позов у даній справі предявлено, зокрема, до громадянок ОСОБА_7 та ОСОБА_6, як до учасників ТОВ ВПС, які, за твердженнями ОСОБА_1, викладених у її поясненнях від 25.09.2013 (т. 15, а.с. 131, 137), є спадкоємцями та правонаступниками померлих ОСОБА_41 та ОСОБА_42

Законодавством, чинним на час смерті ОСОБА_41 та ОСОБА_42, передбачено, що частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи-учасника товариства, якщо статутом товариства не було передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснювалися відповідно до положень статті 148 цього Кодексу (ч. 5 ст. 147 ЦК України).

Викладене кореспондується зі ст. 55 Закону України Про господарські товариства, в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_41 і ОСОБА_42, згідно котрої при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у звязку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного фонду товариства підлягає зменшенню.

Статутом ТОВ ВПС в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_41 і ОСОБА_42, визначено, що при реорганізації юридичної особи-учасника товариства, або у звязку зі смертю громадянина-учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства або відмови товариства у прийнятті його правонаступника (спадкоємця), йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій юридичній особі або померлому громадянину-учаснику, вартість якої визначається на день реорганізації (смерті учасника) (п.п. 7.1, 7.2 статуту). Учасник товариства має право, зокрема, за згодою решти учасників уступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам товариства або третім особам (абз. 7 п. 5.1 статуту).

Отже, так як статутом ТОВ ВПС передбачена можливість відмови товариства у прийнятті до складу засновників спадкоємця померлого учасника товариства, то суд визнає, що і частка у статутному капіталі товариства могла перейти до спадкоємців померлих учасників ТОВ ВПС лише за наслідками розгляду та погодження іншими учасниками товариства відповідних заяв спадкоємців про прийняття їх у товариство в частках, належних померлим ОСОБА_41 і ОСОБА_42, та прийняття загальними зборами засновків товариства відповідного рішення.

Викладене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 21.10.2014 у справі № 3-151гс14, згідно якої факт одержання статусу спадкоємця учасника товариства лише засвідчує перехід до спадкоємця майнових прав померлого (частка у статутному капіталі, яка належала померлому учаснику товариства) та дає спадкоємцю право на вступ до господарського товариства. Право ж безпосередньої участі в управлінні господарським товариством (корпоративні права) спадкоємці набувають тільки з моменту вступу до господарського товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства.

Ураховуючи викладене, та те, що в матеріалах справи відсутні докази прийняття ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за їх відповідними заявами до складу учасників відповідача ТОВ ВПС, котрі витребовувалися у зазначених осіб ухвалами від 25.09.2013 та 02.12.2013, суд визнає, що зазначені особи не набули статусу учасників товариства.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають із корпоративних відносин, слід керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у частині першій статті 167 ГК України корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, повязані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

Суд визнає, що зазначені пункти не підлягають розширеному тлумаченню щодо справ, повязаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, в тому числі такий, що вибув.

Отже, спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що провадження в даній справі відносно відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у звязку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 234 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя Ю.М.Коваль.