ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р.

Справа № 914/208/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Іванець М.Я.

розглянув апеляційну скаргу Філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в місті Львові

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2017 про призначення судово-економічної експертизи та зупинення провадження

у справі № 914/208/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в місті Львові, м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Міжнародна клініка відновного лікування», м. Трускавець, Львівська область

про стягнення 8 240 982,20 доларів США, що станом на 31.01.2017 по курсу НБУ складає 223 487 492,96 грн. та 12 829 347,35 грн.,

представники сторін:

- від позивача ОСОБА_3,

- від відповідача ОСОБА_4

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України сторонам розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.03.2017 у справі №914/208/17 (суддя Сухович Ю.О.) призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлено наступні запитання:

1) яка сума заборгованості ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Міжнародна клініка відновного лікування» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі ПАТ «Укрексімбанк») за кредитним договором № 6011КЗ від 18.08.2011 за період з 18.08.2011 по 27.03.2017 за складовими: сума заборгованості по погашенню кредиту; проценти за користування кредитом, 3% річних за прострочення виконаного грошового зобовязання щодо погашення кредиту, 3% річних за прострочення виконаного грошового зобовязання зі сплати процентів, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання щодо сплати комісії за управління кредитною лінією, пені за несвоєчасне погашення кредиту, пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитною лінією, суми комісії за управління кредитною лінією;

2) чи відповідає умовам кредитного договору №6011КЗ від 18.08.2011, з урахуванням укладених між сторонами змін та додаткових угод до нього та чи підтверджується документально наведений в додатках до позовної заяви розрахунок заборгованості по погашенню кредиту; процентів за користування кредитом, 3% річних за прострочення виконаного грошового зобовязання щодо погашення кредиту, 3% річних за прострочення виконаного грошового зобовязання зі сплати процентів, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання щодо сплати комісії за управління кредитною лінією, пені за несвоєчасне погашення кредиту, пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитною лінією, суми комісії за управління кредитною лінією?

У звязку з призначенням судової економічної експертизи провадження у справі зупинено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд виходив з того, що у позовній заяві поставлено вимогу про стягнення значної суми заборгованості із багатьма складовими, зокрема 3% річних, комісії, пені нарахованих за різні види порушень виконання відповідачем грошового зобовязання. Розрахунок позивача складений таким чином, що суд не в змозі самостійно перевірити його правильність, оскільки відсутні ряд показників та є специфіка їх нарахування, зважаючи на те, що кредитування відбувалось в іноземній валюті. З метою усунення за допомогою спеціальних знань судового експерта розбіжностей у визначенні розміру заборгованості, стягнення якої є предметом цього спору, та перевірки правильності нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту, відсотках, 3% річних, пені, нарахованих за різні види порушень виконання грошового зобовязання, а також комісії, приймаючи до уваги, що для правильного вирішення спору з огляду на необхідність дослідження великого об'єму бухгалтерських документів, масиву платежів, що здійснювались відповідачем та зараховувань в різні призначення, що ускладнює встановлення господарським судом дійсного походження заявлених позивачем в розрахунку сум та їх правильності, суд першої інстанції ухвалив задоволити клопотання відповідача та призначити судову економічну експертизу. У звязку з призначенням експертизи, на підставі п.1 ч.2 ст.79 ГПК України, суд зупинив провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Філія ПАТ «Укрексімбанк» в місті Львові оскаржила його в апеляційному порядку та просила вказану ухвалу скасувати (а.с. 148-153, т.2). В апеляційній скарзі позивач, зокрема, зазначив, що:

1) призначення судової експертизи у даній справі є необґрунтованим та передчасним, оскільки відповідач, заявляючи про недоліки в розрахунку заборгованості позивача, не надав свого контррозрахунку;

2) висновок суду першої інстанції про необхідність дослідження великого масиву бухгалтерських документів та платежів не відповідає дійсності, оскільки відповідач не здійснював погашення кредиту, а лише частково сплачував проценти за його користування та комісію за управління кредитною лінією. Крім того, суд першої інстанції не зазначає, які саме показники відсутні в розрахунку, що унеможливлюють здійснення перевірки правильності розрахунку.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Позиція відповідача, викладена у відзиві ґрунтується, зокрема, на наступному:

1) оскільки, відповідно до положень ст.106 ГПК України, ухвала про призначення судової експертизи не оскаржується окремо від рішення суду, то суд апеляційної інстанції повинен припинити провадження за апеляційною скаргою позивача в частині перегляду оскаржуваної ухвали щодо призначення судової експертизи;

2) предметом апеляційного перегляду, на думку відповідача, може бути лише питання законності зупинення провадження у справі. Зважаючи на те, що, відповідно до положень ст.79 ГПК України, однією з підстав для зупинення провадження у справі є призначення судової експертизи, то оскаржувана ухвала в частині зупинення провадження є законною та обґрунтованою.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

01.02.2017 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ПАТ «Укрексімбанк» в особі його філії в місті Львові до ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» про стягнення заборгованості за кредитним договором №6011К3 від 18.08.2011 з розмірі 8 240 982,20 доларів США, що станом на 31.01.2017 по курсу НБУ складає 223 487 492,96 грн. та 12 829 347,35 грн. (а.с. 7-15, т.1). До вказаної позовної заяви позивач додав розрахунок заборгованості (а.с. 19-22, т.1), а також документи, які стосуються її виникнення та нарахування (а.с. 23-53, т.1).

Ухвалою від 02.02.2017 (а.с. 2-3, т.1) Господарський суд Львівської області прийняв вказану позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі та, зокрема, зобовязав відповідача надати нормативно та документально обґрунтований відзив, а у випадку наявності заперечень щодо розрахунку суми заборгованості свій контррозрахунок заборгованості.

24.03.2017 відповідач подав до Господарського суду Львівської області клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи (а.с. 20, 23, т.2).

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.03.2017 було задоволено вказане клопотання відповідача, призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, у звязку з чим провадження у справі зупинено (а.с. 57-67, т.2).

Не погодившись із цією ухвалою, позивач подав на неї апеляційну скаргу (а.с. 76-80, т.2).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 (а.с. 73-74, т.2) було відмовлено у прийнятті до провадження вказаної апеляційної скарги та повернуто її скаржнику у звязку з тим, що відповідно до ч.1 ст. 106 ГПК України ухвала про призначення судової експертизи не належить до ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення місцевого господарського суду, а зі змісту апеляційної скарги позивача вбачається, що вона за своїм змістом не стосується ухвали про зупинення провадження у справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у даній справі (а.с. 207-210, т.2) ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 було скасовано, а справу передано суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Після надходження до Львівського апеляційного господарського суду матеріалів справи з суду касаційної інстанції, ухвалою суду від 30.11.2017 було прийнято до провадження апеляційну скаргу Філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в місті Львові на оскаржувану ухвалу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України передбачено, що господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі. Стаття 106 ГПК України не передбачає можливості оскарження від рішення місцевого господарського суду ухвал про призначення судової експертизи.

Водночас, у своїй постанові від 15.11.2017 у даній справі Вищий господарський суд України зазначив, що призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 у справі № 24/489, щодо одноактної (нерозривної) процесуальної дії.

Також, Вищий господарський суд України вказав, що з апеляційної скарги позивача вбачається, що він мотивував неправомірність винесення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали не лише в частині призначення судової експертизи, а й в частині неправомірного зупинення провадження у справі, у зв'язку з призначенням цієї експертизи, та, крім того, в прохальній частині просив скасувати оскаржувану ухвалу в цілому. Таким чином, у випадку зупинення провадження у справі у звязку з призначенням судової експертизи, обґрунтованість підстав для такого зупинення підлягають оцінці судом апеляційної інстанції при перевірці законності ухвали про зупинення провадження у справі, чого судом апеляційної інстанції не було здійснено.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Зважаючи на те, що судом касаційної інстанції справу було скеровано до Львівського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів за аналогією закону вважає за необхідне врахувати відповідні вказівки Вищого господарського суду України, що містяться у його постанові від 15.11.2017, під час здійснення апеляційного розгляду.

Відповідно до п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Як було зазначено вище, приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд виходив з того, що: 1) у позовній заяві поставлено вимогу про стягнення значної суми заборгованості із багатьма складовими, зокрема 3% річних, комісії, пені нарахованих за різні види порушень виконання відповідачем грошового зобовязання; 2) розрахунок позивача складений таким чином, що суд не в змозі самостійно перевірити його правильність, оскільки відсутні ряд показників та є специфіка їх нарахування, зважаючи на те, що кредитування відбувалось в іноземній валюті; 3) призначення експертизи є доцільним, оскільки вона сприятиме усуненню за допомогою спеціальних знань судового експерта розбіжностей у визначенні розміру заборгованості, стягнення якої є предметом цього спору, та перевірці правильності нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту, відсотках, 3% річних, пені, нарахованих за різні види порушень виконання грошового зобовязання, а також комісії; 4) для вирішення спору існує необхідність дослідження великого об'єму бухгалтерських документів, масиву платежів, що здійснювались відповідачем та зараховувань в різні призначення, що ускладнює встановлення господарським судом дійсного походження заявлених позивачем в розрахунку сум та їх правильності.

Дослідивши вказані висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки:

1) в матеріалах справи відсутній контррозрахунок сум заборгованості, здійснений відповідачем. Відповідач, також, в повному обсязі і з належним обґрунтуванням не довів факту помилковості розрахунку позивача; відповідні пояснення відповідача носять фрагментарний і несистемний характер та не дають змоги встановити про яку невідповідність в розрахунках позивача йдеться. В судовому засіданні 14.12.2017 відповідач не зміг пояснити вказаних обставин. В той же час, відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень;

2) призначаючи судову експертизу, суд першої інстанції оперував абстрактними поняттями «сума заборгованості із багатьма складовими», «відсутність в розрахунку позивача ряду показників», «необхідність дослідження великого об'єму бухгалтерських документів та масиву платежів», які не свідчать про наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. Вказане також свідчить про те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд, всупереч положенням ст.43 ГПК України, не здійснив всебічної і повної оцінки обставин справи.

За таких обставин, беручи до уваги обовязковість вказівок Вищого господарського суду, викладених в постанові від 15.11.2017 у даній справі, судова колегія вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області у даній справі підлягає скасуванню у звязку з неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.7 ст. 106 ГПК України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про зупинення провадження у справі, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищенаведене та, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в місті Львові задоволити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2017 про призначення судово-економічної експертизи та зупинення провадження у справі №914/208/17 скасувати.

Справу направити для розгляду до Господарського суду Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Міжнародна клініка відновного лікування» (80200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Помірецька, 37, ідентифікаційний код 31003551) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м.Київ, вул. Антоновича, 127, ідентифікаційний код 00032112) 1600,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Господарському суду Львівської області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко