ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Справа № 926/1730/17

За позовом Керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю «Продтранс», м. Чернівці

за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 обєднаної Державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, м. Чернівці

про стягнення заборгованості 599894,73 грн.

Головуючий суддя Гончарук О.В.

Судді Ніколаєв М.І.

ОСОБА_2

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

від третьої особи ОСОБА_7;

від прокуратури ОСОБА_8

СУТЬ СПОРУ: Керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Продтранс» з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 518165,76 грн., що виникла внаслідок несплати відповідачем платежів за користування земельною ділянкою в період з 2014 по квітень 2017 року.

У своєму позові прокурор посилається на статтю 131-1 Конституції України, відповідно до якої на прокуратуру України покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом. За статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадку та порядку встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або належним чином здійснює орган державної влади органи місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У своєму позові прокурор зазначає, що за результатами опрацювання інформації ОСОБА_1 обєднаної Державної податкової інспекції головного управління ДФС у Чернівецькій області та ОСОБА_1 міської ради встановлено, що за товариством з обмеженою відповідальністю «Продтранс» існує заборгованість, яка допущена, на думку прокурора, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договорів оренди від 31.07.2006 в частині сплати орендної плати у розмірі встановленому цими договорами, а саме: за договором оренди землі від 31.07.2006 за №2975, за користування земельною ділянкою площею 0,1146 га встановлено річну орендну плату в розмірі 3122,96 грн., а договором оренди землі від 31.07.2016 №2976, за користування земельною ділянкою площею 0,5994 га встановлено річну орендну плату у розмірі 16334,26 грн.

В подальшому рішенням господарського суду Чернівецької області від 26.09.2013 у справі № 5027/946/12 внесено зміни до вищезазначених договорів оренди землі, згідно з яким річна орендна плата за договором №2975 становить 21592,81 грн., а за договором №2976 112937,76 грн. Вказане рішення господарського суду набрало законної сили 12 листопада 2013 року.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 19.05.2017 порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду на 08.06.2017.

Ухвалою господарського суду від 12.06.2017, у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді, розгляд справи відкладено на 22.06.2017.

Ухвалою суду від 22.06.2017 залучено до участі у справі ОСОБА_1 обєднану Державну податкову інспекцію головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області та відкладено розгляд справи на 06.07.2017.

05 липня 2007 року від ОСОБА_1 міської ради через канцелярію господарського суду надійшла заява, в якій зазначається, що позивач позовні вимоги прокурора підтримує в повному об'ємі та просить винести рішення яким позов задовольнити, а справу розглянути без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 06.07.2017, за клопотанням відповідача, відкладено розгляд справи на 18.07.2017.

Ухвалою суду від 18.07.2017 продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 01.08.2017.

У судовому засіданні 01.08.2017 оголошено перерву до 03.08.2017.

Ухвалою суду від 03.08.2017, за клопотанням відповідача, призначено колегіальний розгляд справи.

За наслідками автоматизованого розподілу визначено колегію у складі суддів: Гончарука О.В. (головуючий), ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Ухвалою суду від 03.08.2017, у звязку з необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи відкладено на 21.09.2017.

21 вересня 2017 року у звязку зі звільненням судді І.В. Скрипничука та перебуванням судді О.Г. Проскурняка у відряджені за розпорядженням керівника апарату господарського суду Чернівецької області проведено повторний автоматизований розподіл справ за наслідками якого визначено новий склад колегії суддів: Гончарук О.В. (головуючий), ОСОБА_11 та ОСОБА_12

У судовому засіданні 21.09.2017 зобовязано позивача надати додаткові докази та оголошено перерву до 11.10.2017.

10 жовтня 2017 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає підстави позову необґрунтованими.

Так, відповідно до частини п'ятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За статтею 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі що й договір що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» випливає, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону виникають з моменту такої реєстрації. Отже, на думку відповідача, якщо зміни до договору оренди зачіпають інформацію, яка внесена до реєстру, то реєстрація цих змін є необхідною .

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не надано доказів щодо факту реєстрації внесених судовим рішенням змін до двох договорів оренди земельних ділянок, а тому на час звернення з позовом, вони не стали чинними, тобто немає правової підстави для задоволення позовних вимог.

Крім цього, на думку відповідача, з аналізу норм Закону України «Про прокуратуру» та Закону України «Про місцеве самоврядування» витікає, що представляючи в даному випадку ОСОБА_1 міську раду, та подаючи позов в її інтересах, прокурор здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави.

Ухвалою суду від 11.10.2017, за усним клопотанням відповідача, відкладено розгляд справи на 08.11.2017.

08 листопада 2017 року, у зв'язку з перебуванням судді А.А. Бутирського у відпустці, за розпорядженням заступника керівника апарату господарського суду Чернівецької області проведено повторний автоматизований розподіл справ, за наслідками якого визначено новий склад колегії суддів: Гончарук О.В. (головуючий), ОСОБА_12 та ОСОБА_2

Ухвалою суду від 08.11.2017, прийнято відмову прокурора від позову в частині стягнення 45886,95 грн., припинено провадження у справі в частині стягнення 45886,95 грн., задоволено заяву прокурора про збільшення розміру позовних вимог до 599894,73 грн. та розгляд справи відкладено на 29.11.2017.

29 листопада 2017 року судове засідання не відбулося, у звязку із перебуванням у відпустці судді Марущака І.В.

Про неможливість проведення 29.11.2017 судового засідання позивача і відповідача повідомлено в порядку п.7.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2017 розгляд справи відкладено на 11.12.2017.

У судове засідання 11.12.2017 представник позивача не зявився, що не перешкоджає розгляду справи, оскільки від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

На день вирішення спору присутній у судовому засіданні прокурор наполягає на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечують з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи також вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступне.

31 липня 2006 року між ОСОБА_1 міською радою товариством з обмеженою відповідальністю «Продтранс» укладено:

- договір оренди землі №2975 (далі договір №2975), зареєстрований ОСОБА_1 регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 14.09.2006 за №52, відповідно до умов якого ОСОБА_1 міська рада (Орендодавець) на підставі рішення 3 сесії ОСОБА_1 міської ради V скликання від 30.06.2006 №49 надала, а товариство з обмеженою відповідальністю «Продтранс» (Орендар) прийняло в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1146 га, яка знаходяться в м. Чернівцях на вул. Заводській, 37;

- договір оренди землі №2976 (далі договір №2976), зареєстрований ОСОБА_1 регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 14.09.2006 за №51, відповідно до умов якого ОСОБА_1 міська рада (Орендодавець) на підставі рішення 3 сесії ОСОБА_1 міської ради V скликання від 30.06.2006 р. №49 надала товариству з обмеженою відповідальністю «Продтранс» (Орендар) в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,5994 га по вул. Заводській, 37 в м. Чернівцях.

Згідно пункту 3 договорів нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1146 га становить 178455,00 грн., а нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,5994 га - 933386 грн.

Договори №2975 та №2976 укладено до 01.09.2054 року (п.4 договорів), при цьому земельна ділянка площею 0,1146 га (договір №2976) передана для обслуговування адмінбудівлі відповідача, а земельна ділянка площею 0,5994 га для обслуговування будівель виробничого призначення.

31 червня 2006 року між сторонами складено акти приймання-передачі вищевказаних земельних ділянок.

Річна орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 3122,96 грн. (договір №2975) та 16334,26 грн. згідно договору №2976. Розмір орендної плати індексується у відповідності з чинним законодавством України, орендар самостійно щорічно станом на 1 січня поточного року проводить перерахунок річної орендної плати (пункти 5, 6 договорів).

Пунктами 7 вищевказаних договорів передбачено, що орендна плата вноситься орендарем рівними частинами на рахунок ОСОБА_1 міської ради (23246436) №0002 в управлінні Державного казначейства Чернівецької області, МФО 856135 код 13050200 в строк до 30 числа місяця наступного за звітним.

Згідно пунктів 9 договорів розмір орендної плати переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках передбачених законом.

При цьому зміна умов договорів здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договорів спір розвязується в судовому порядку (пункти 26 договорів).

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 26.09.2013 у справі №5027/946/2012:

- внесено зміни до договору оренди землі №2975 від 31 липня 2006 року, який укладений між ОСОБА_1 міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Продтранс» і зареєстрований у ОСОБА_1 регіональній філії ДП «Центр ДЗК» про що у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок №4АА 007061 вчинено запис за номером 52 від 14 вересня 2006, та викладено пункт 5 договору в такій редакції «Річна орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 21592,71 грн.»;

- внесено зміни до договору оренди землі №2976 від 31 липня 2006 року, який укладений між ОСОБА_1 міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Продтранс» і зареєстрований у ОСОБА_1 регіональній філії ДП «Центр ДЗК про що у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок №4АА 007061 вчинено запис за № 51 від 14 вересня 2006 р., та викладено пункт 5 договору в такій редакції «Річна орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 112937,76 грн.».

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.11.2013, рішення господарського суду Чернівецької області від 26.09.2013 у справі №5027/946/2012 залишено без змін.

Враховуючи вимоги статті 85 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення господарського суду набирає законної сили (у разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано), набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом, рішення господарського суду Чернівецької області від 26.09.2013 у справі №5027/946/2012 набрало законної сили 12.11.2013.

Відповідно до приписів частини першої статті 16 Цивільного кодексу України та частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожна особа (суб'єкт господарювання) має право на захист своїх прав і законних інтересів шляхом примусового виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, договорів та інших правочинів.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу положень частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 Закону України «Про оренду землі»). Аналогічні положення містить і частина 1 ст. 93 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 792 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до статей 13, 15 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з статтею 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У відповідності із п. 14.1.136 ст.14 Податкового кодексу, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За наслідками розгляду даного спору судом встановлено, що відповідач, не дивлячись на зміну у судовому порядку умов договорів щодо розміру орендної плати, не сплачував таку орендну плату, чим порушив вимоги вищезазначеного законодавства України та умови цих договорів.

З поданого прокурором розрахунку заборгованості вбачається, що за період з червня 2014 року по жовтень 2017 року відповідачем допущено заборгованість в загальному розмірі 599894,73 грн.

Таким чином, прокурор правомірно звернувся з даним позовом, в тому числі, належним чином обґрунтувавши розмір заборгованості, заявлений в межах трирічного строку позовної давності.

Доводи відповідача не можуть стати підставою для відмови у задоволенні позову.

Так, обов'язковість рішень суду визначена частиною третьою статті 129 Конституції України як одна з основних засад судочинства.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 115 цього ж Кодексу рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 3 статті 653 ЦК України визначено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, внесені судовими рішеннями зміни до договорів оренди були обов'язковими для сторін і набули чинності з моменту набрання законної сили вищезгаданими рішеннями господарського суду Чернівецької області у справі № 5027/946/2012, а отже є обов'язковими.

Відсутність здійснення реєстрації змін щодо розміру плати за таке користування не впливає на обов'язок відповідача сплачувати орендну плату відповідно до закону та у розмірі підтвердженому судовим рішенням, що набрали законної сили та є обов'язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», з посиланням на справу «Брумареску проти Румунії» (параграф 61), зазначив, що одним з основних елементів Верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Крім цього, суд погоджується з прокурором, що ним подано позов відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» за якою прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або належним чином здійснює орган місцевого самоврядування.

За таких обставин, позов задовольняється у повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись, статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Продтранс» (м. Чернівці, вул. Заводська, 37-А, код 33336867):

- на користь ОСОБА_1 міської ради (м. Чернівці, Центральна площа, 1 код 37978173) 599894,73 грн. заборгованості та 8998,41 грн. судового збору;

- на користь Прокуратури Чернівецької області (м. Чернівці, вул. Кордуби, 21, код 0291120) 8998,41 грн. судового збору.

3. З набранням судовим рішенням законної сили видати накази.

Повне рішення підписано 15.12.2017.

Головуючий суддя Гончарук О.В.

Судді Ніколаєв М.І.

ОСОБА_2