ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа № 909/794/15

Львівський апеляційний господарський суд, у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Бойко С.М.,

суддів: Мирутенка О.Л.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Процевич Р.Б.,

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_2- прокурор;

від позивача: ОСОБА_3 довіреність № 2316/01-20/14в від 30.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_4 (посвідчення № 000132 від 01.10.2014); ордер серія ЛВ № 103957; ОСОБА_5 (довіреність від 23.01.2017);

від третьої особи-1: ОСОБА_6 довіреність № 489/34.3-02/076 від 08.06.2017;

від третьої особи-2: ОСОБА_7 (довіреність № 11/130 від 03.03.2017);

розглянув апеляційну скаргу приватного підприємства Пріма Мед б/н від 06.11.2017

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2016

про розгляд заяви б/н від 05.10.2017 приватного підприємства Пріма Мед про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016

у справі № 909/794/15, суддя Шіляк М.А.,

за позовом заступника прокурора міста ОСОБА_8

в інтересах держави в особі виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради

до відповідача приватного підприємства Пріма Мед

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_9 комунальних ресурсів ОСОБА_8 міської ради

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_8 центральної міської клінічної лікарні

про зобов'язання звільнити займані нежитлові приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2016 у справі №909/794/15 відмовлено в задоволенні заяви б/н від 05.10.2017 приватного підприємства «Пріма Мед» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016, які встановлені в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі №909/343/17 щодо недійсності рішення від 27.02.2015 оформлене протоколом №4/15 комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста.

Суд першої інстанції зазначає, що наведена обставина, на яку посилається заявник, в якості обґрунтування необхідності скасування судового рішення не відповідає ознакам для перегляду судового рішення передбачених в ст. 112 Господарського процесуального кодексу України та відповідно не є підставою для скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016.

В апеляційній скарзі приватне підприємство «Пріма Мед» просить скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2017 року про відмову в задоволенні його заяви; задоволити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016, у справі №909/794/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги як нововиявлену обставину встановлену в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі №909/343/17 щодо недійсності рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста ОСОБА_8 від 27.02.2015, оформлене протоколом №4/15, яким відмовлено в продовжені договору оренди.

Вважає, що про дану обставину йому не було відомо на момент прийняття рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016, у справі №909/794/15, а також, що така є істотною.

Також, заявником, окрім обставин, які вважає нововиявленими наводяться доводи для скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 у справі № 909/794/15 та для відмови в задоволенні позову.

У відзивах на апеляційну скаргу позивач та третя особа-1 просять залишити ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2016 у справі №909/794/15 без змін, а апеляційну скаргу ПП «Пріма Мед» без задоволення.

В обґрунтування відзивів зазначають, що обставини на які заявник посилається в заяві б/н від 05.10.2017 не можуть визнаватися нововиявленими, оскільки ПП «Пріма Мед» посилалось на них в позовній заяві та поясненнях при розгляді справи за №909/343/17.

Також, вказують на те, що відсутність кворуму на засіданні комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста ОСОБА_8, при прийнятті рішення, яке оформлене протоколом №4/15 від 27.02.2015 не є нововиявленою обставиною, оскільки могла бути відома заявнику під час прийняття рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 у справі № 909/794/15 (яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами).

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 у справі №909/794/15, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017 встановлено обставини щодо правомірності припинення дії договору оренди нежитлових приміщень від 27.02.2015 за № 255/01-15/18-в, а тому дана обставина є преюдиційною й не потребує доказування.

В судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на аналогічні доводи викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор та представники позивача й третіх осіб заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили залишити ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2016 у справі №909/794/15 без змін, а апеляційну скаргу ПП «Пріма Мед» без задоволення.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзивах на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2016 у справі №909/794/15 без змін, а апеляційної скарги ПП «Пріма Мед» без задоволення, з огляду на наступне.

В силу вимог ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, з рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 у справі №909/794/15, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017 випливає, що задоволено позов заступника прокурора міста ОСОБА_8 в інтересах держави в особі виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради та зобов'язано приватне підприємство "Пріма МЕД" звільнити безпідставно займані ним нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 114. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний договір припинив свою дію в звязку із закінченням строку на який він укладений. При цьому під час розгляду справи по суті судом першої інстанції встановлено, що позивач 27.02.2015 надіслав відповідачу повідомлення № 255/01-15/18-в на адресу: м.Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи, 114, в якому повідомив про розгляд клопотання про продовження дії договору оренди та його відхилення у зв'язку з необхідністю використання орендованих нежитлових приміщень для потреб територіальної громади міста. Також повідомив, що договір оренди припиняє дію 31.05.2015 та просив не пізніше 01.06.2015 повернути орендовані приміщення. У зв'язку з неповерненням орендованих приміщень позивач 17.06.2015 надіслав відповідачу повідомлення від 12.06.2015 про припинення договору оренди нежитлових приміщень та вимагав не пізніше 30.06.2015 звільнити та повернути орендовані приміщення, передавши їх за актом орендодавцеві. Проте відповідач приміщень не звільнив і не повернув. При розгляді даної справи господарський суд Івано-Франківської області на підставі аналізу встановлених судом обставин справи, вимог норм ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», прийшов до висновку, що позивач своєчасно та в належний спосіб повідомив відповідача про намір використовувати зазначене майно для власних потреб. Дані обставини були предметом дослідження судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, що вбачається із змісту рішення. Окрім цих встановлених обставин, суд аналізував процедуру прийняття рішення органу місцевого самоврядування щодо питання про продовження дії договору оренди з приватним підприємством "Пріма МЕД", яке розглядалося на засіданні комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста. На підставі прийнятого комісією рішення про відмову орендареві у наданні дозволу на продовження терміну дії договору оренди, судом встановлено, що Фонд комунальної власності готує і направляє на адресу орендаря лист-повідомлення про відмову від продовження терміну дії договору оренди. Отже, ініціатива орендодавця щодо відмови у продовженні договору оренди укладеного з приватним підприємством "Пріма МЕД", що в подальшому стало підставою для задоволення позову про звільнення орендованих приміщень, виходила саме від органу уповноваженого на продовження чи на відмову в продовженні договору оренди нежитлового приміщення, яке необхідно було для потреб орендодавця виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради.

В постанові Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі №909/343/17 суд провів оцінку процедури прийняття рішення про відмову в продовжені договору оренди відповідно до Положення про міську комісію з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста, яке затверджене рішенням №248 від 16.06.1998 та встановив, що кворум не був дотриманий і засідання комісії не було правомочним, а також зробив висновок, що лист-повідомлення за № 255/01-15/18-в від 27 лютого 2015 року за підписом першого заступника міського голови про відмову в продовженні орендних відносин став підставою припинення договору оренди. Апеляційна інстанція погодилася з висновком суду першої інстанції про дотримання при відмові в продовжені договору оренди комунального майна і вимог ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та були і інші обставини по справі, що слугували залишенню без змін рішення суду першої інстанції.

Заявник як на нововиявлені посилається на обставини встановлені постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі №909/343/17 щодо неправомочності рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста ОСОБА_8 від 27.02.2015, яке оформлене протоколом №4/15, вважає цю обставину істотною та відповідно, що це є підставою для перегляду прийнятого господарським судом Івано-Франківської області рішення від 19.10.2016 у справі №909/794/15. Також, заявник зазначає, що враховуючи неправомочність комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста ОСОБА_8, то рішення від 27.02.2015, оформлене протоколом №4/15 не створило жодних юридичних наслідків, а тому всі подальші дії, спрямовані на реалізацію недійсного рішення є незаконними. З цих підстав заявник стверджує, що повідомлення про припинення договору оренди нежитлових приміщень від 27.02.2015 за № 255/01-15/18-в було надіслано без відповідної правової підстави, а тому вищезазначений договір оренди підлягав продовженню.

Проте ці доводи заявника не ґрунтуються на вимогах норм як процесуального так і матеріального законодавства та не слугують підставою для перегляду рішення господарського суду, яке заявник просить скасувати. Судами встановлено, що з витягу протоколу №4/15, яким оформлене рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста ОСОБА_8 від 27.02.2015 (а.с.64, т.3) вбачається, що заявник був присутній на вказаному засіданні, а також листами №255/01-15/18-в від 27.02.2015 (а.с.26,27, т.1), №961/01-14/15в від 12.06.2015 (а.с.28,29, т.1) заявник повідомлявся про прийняте комісією рішення. Окрім того, вказаний протокол комісії публікувався на офіційному сайті міста та надсилався заявникові, що підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином, про існування обставини відсутності кворуму на засіданні комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста ОСОБА_8, при прийнятті рішення, яке оформлене протоколом №4/15 від 27.02.2015 заявникові було відомо.

Як правильно встановлено судом першої інстанції ці обставини по справі відомі були при розгляді справи господарським судом Івано-Франківської області від 19.10.2016 у справі №909/794/15, цим обставинам суд надавав правову оцінку, а встановлення, в постанові апеляційного господарського суду, щодо неправомочності рішення комісії міськвиконкому не вплинуло на висновок суду про відсутність підстав для відмови орендодавцем в продовженні договору оренди заявнику (орендарю), тобто ці обставини не є істотно значимі та суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду відносно яких при розгляді справи забезпечила би прийняття цим судом іншого рішення.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, що судами не встановлено. Окрім того, судами не встановлено, що ці обставини спростовують факти, покладені в основу рішення, яке заявник просить скасувати.

Відповідно до п.п.1,2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" №17 від 26.12.2011 перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Істотні для справи обставини це ті факти, які мають значення для взаємовідносин сторін, що сперечаються. Ці факти існували на момент розгляду справи, але не були і не могли бути відомі ні заявнику, ні суду. Спір між сторонами був вирішений без їх урахування. Якщо б указані факти були відомі суду, що розглядав справу, то з їх урахуванням у справі було б ухвалено інше рішення.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною ОСОБА_6 України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні. Вказану правову позицію наведено у Інформаційному листі № 01-06/1444/16 від 22.04.2016 р. Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикцію та практику Європейського суду з прав людини".

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії, N 28342/95, п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Отже, встановлення цих обставин повторно господарським судом в межах розгляду даної заяви є порушенням принципу юридичної визначеності.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального і процесуального права та не спростовують законних і обґрунтованих висновків господарського суду Івано-Франківської області.

Як вбачається з тексту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду першої інстанції: «обставина, на яку посилається заявник, в якості обґрунтування необхідності скасування судового рішення по справі № 909/794/15 відповідає ознакам визнання її нововиявленою обставиною визначеним ст. 112 Господарського процесуального кодексу України та позиції Вищого господарського суду України, яка наведена у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" № 17 від 26.12.2011 р., водночас, не є підставою для скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 р., оскільки не змінює попередніх висновків судів щодо обставин даної справи з наведених вище судом підстав, оскільки рішення комісії, як встановлено судами має рекомендаційний характер.

У відповідності до вимог п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Отже, вищезазначений висновок суду першої інстанції підлягає виключенню з мотивувальної частини, так як є помилковим та суперечливим в решті як мотивувальної так і резолютивної частини, за змістом якої вбачаться, що суд першої інстанції дійшов до висновку, що дані обставини не є істотними та ново виявленими.

При умові відмови в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, відсутні й підстави для скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2016.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга приватного підприємства «Пріма Мед» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2016 у справі №909/794/15 залишенню без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про залишення сплати судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтами (відповідач).

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 112-114 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу приватного підприємства «Пріма Мед» - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2016 у справі №909/794/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя: С. М. Бойко

Судді: О.Л. Мирутенко

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлений 19.12.2017