ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017. Справа № 917/126/17

За позовом Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна", вул. Калинівка, буд. 1, корп. А, с. Скуносове, Путивльський р-н, Сумська обл., 41541

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул. Будька, буд. 47, м. Гадяч, 37300

про стягнення 6962225,59 грн. (із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Суддя Семчук О.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1046 від 04.12.2017.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 01.11.2017.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Сільськогосподарський споживчий кооператив "Ярославна" (далі позивач/СГСК "Ярославна") звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (далі відповідач/ТОВ "Гадячсир") про стягнення 10523677,48 грн., в тому числі 8452128,90 грн. основного боргу, 63235,38 грн. інфляційних, 164531,81 грн. 3% річних, 1843781,39 грн. пені. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 236-Р від 02.11.2015.

11.12.2017. до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 15091), згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 6962225,59 грн., в тому числі 5415128,90 грн. основного боргу, 120744,82 грн. 3% річних, 44878,05 грн. інфляційних та 1381473,82 коп. пені.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси, заява про зменшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду.

У разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір (п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, в зв'язку з цим спір вирішується виходячи з нової ціни позову, а саме: про стягнення з відповідача 6962225,59 грн., в тому числі 5415128,90 грн. основного боргу, 120744,82 грн. 3% річних, 44878,05 грн. інфляційних та 1381473,82 коп. пені.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.01.2017. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 02.02.2017. (суддя Сірош Д.М.).

Ухвалою суду від 02.02.2017. за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 09.03.2017.

В судовому засіданні 09.03.2017. було оголошено перерву до 16.03.2017.

16.03.2017. суд за клопотанням відповідача призначив судову економічну експертизу по справі № 917/126/17, проведення якої доручив Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3, та зупинив провадження у справі до закінчення експертизи та надання висновку експертом, про що виніс відповідні ухвали.

24.04.2017. до суду надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-економічної експертизи.

Згідно розпорядження № 76 від 25.04.2017. у зв'язку із закінченням повноважень судді Сіроша Д.М. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/126/17. Справу № 917/126/17 було передано на розгляд судді Семчук О.С. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2017.).

У зв'язку із відсутністю матеріалів справи, суд направив Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. ОСОБА_3 лист із проханням про повернення до господарського суду Полтавської області матеріалів справи № 917/126/17.

Після надходженням до суду матеріалів справи № 917/126/17, суд ухвалою від 16.05.2017. поновив провадження у справі № 917/126/17 для розгляду клопотання експерта, зобов'язав сторін надати суду витребувані судовим експертом докази та зупинив провадження у справі до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта.

31.10.2017. до суду надійшов висновок судової економічної експертизи № 432/433 від 26.10.2017р.

У зв'язку з цим, суд ухвалою від 14.11.2017. поновив провадження у справі та призначив справу до розгляду в судове засідання на 05.12.2017.

Ухвалою від 05.12.2017. суд за клопотанням відповідача відклав розгляд справи на 13.12.2017р.

Відповідач відзиву на позов не надав. 13.12.2017р. від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. № 15261), в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки умовами договору поставки № 236-Р від 02.11.2015р. не передбачено нарахування пені.

В судовому засіданні 13.12.2017р. представник позивача наполягав на задоволенні позову з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, представник відповідача заперечував проти задоволення позову в частині стягнення пені.

В судовому засіданні 13.12.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2015. між СГСК "Ярославна" (постачальник за договором) та ТОВ "Гадячсир" (покупець за договором) було укладено договір поставки № 236-Р (далі - договір, копія договору - в матеріалах справи).

Згідно п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується передавати у власність покупця молоко коров'яче незбиране ДСТУ 3662-97 (далі - молоко/товар), а покупець зобов'язується приймати й оплачувати молоко на умовах та в порядку визначеному цим договором.

Згідно п. 3.2. договору, поставка молока здійснюється на умовах EXW (Інкотермс-2010) - склад постачальника, що знаходиться за адресою: с. Скуносове Путивльського району. Перевезення молока здійснюється автомобільним транспортом покупця (власним чи залученим) за рахунок покупця.

Відповідно до п. 3.8. договору, право власності на молоко переходить до покупця з моменту його приймання і визначається датою підписання представником покупця товарної накладної, крім випадку виявлення покупцем невідповідності молока вимогам ДСТУ 3662-97, діючим в Україні стандартам, а також ветеринарним і санітарним вимогам.

За п. 5.1 договору ціна на молоко встановлюється у національній валюті України -гривні, та погоджується сторонами шляхом підписання Протоколу погодження цін (Додаток №1), який є невід'ємною частиною цього договору.

Про можливі зміни ціни на молоко, сторона, що ініціює зміни, повідомляє іншу сторону, не пізніше, ніж за один календарний день та надсилає пропозицію нової ціни у вигляді двох примірників за формою Додатку № 1 до цього договору. Додаток № 1 може бути направлений за допомогою електронного, факсового, поштового зв'язку, чи переданий нарочним способом представнику постачальника.

У випадку, якщо постачальник не підписав підписаний і направлений покупцем додаток № 1 протягом 5 календарних днів з моменту направлення, такий додаток № 1 вважається підписаним сторонами, а ціна зазначена у ньому - погодженою. Достатнім доказом направлення вважається чек (квитанція) відділення поштового зв'язку або копія додатку № 1 з написом представника постачальника про отримання, або підписана копія додатку № 1 (в т.ч. передана через факс, електронну пошту, тощо).

При цьому сторони погодили, що у випадку якщо покупцем не буде отримано оригінал додатку № 1, або отриманий покупцем оригінал додатку № 1 буде відрізнятись від його копії, то до моменту належного оформлення постачальником оригіналу додатку № 1 та передачі його покупцю, сторони будуть керуватися копією додатку № 1 чи додатком № 1 підписаним покупцем, який направлявся постачальнику в порядку встановленому цим пунктом договору, які будуть мати силу оригіналу (п. 5.2. договору).

Згідно п. 5.3. договору у разі, якщо одна із сторін цього договору відмовилася погоджувати додаток в новій редакції та письмово повідомила про це іншу сторону, постачальник має право не продавати молоко, а покупець не приймати його.

Розрахунки за молоко відповідно до п. 5.4. договору здійснюються на умовах 100% попередньої оплати.

Загальна сума договору складається із сумарної вартості молока переданого у власність покупцю згідно накладних, оформлених сторонами протягом строку дії даного договору (п. 5.5. договору).

На виконання своїх зобов'язань за договором за період з листопада 2015 року по липень 2016 року позивачем було поставлено відповідачу, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 23890128,90 грн.

Позивачем на підтвердження факту поставок надано копії зведених видаткових накладних № 135 від 30.11.2015. на суму 1309405,40 грн., № 146 від 31.12.2015. на суму 1855426,95 грн., № 2 від 31.01.2016. на суму 2742386,40 грн., № 31 від 30.04.2016. на суму 2632601,10 грн., № 68 від 30.06.2016 на суму 5303111,00 грн., а також копії приймальних квитанцій № 31 від 29.02.2016. на суму 1582863,75 грн., № 33 від 31.03.2016. на суму 1502350,20 грн., № 31 від 30.04.2016. на суму 2632601,10 грн., № 3 від 31.05.2016. на суму 5063708,60 грн., № 68 від 30.06.2016. на суму 5303111,00 грн., № 44 від 31.07.2016 на суму 1898275,50 грн.

При цьому зведена видаткова накладна № 125 від 31.07.2016. на суму 1898275,50 грн. (т. 1, а.с. 113) на підписана представником відповідача.

На підтвердження повноважень представників відповідача на отримання товару позивачем надано копії довіреностей на отримання цінностей № 1649 від 01.11.2015., № 1650 від 01.12.2015., № 40 від 01.01.2016., № 93 від 01.02.2016., № 182 від 01.03.2016., № 273 від 01.04.2016., № 336 від 01.05.2016., № 419 від 01.06.2016., № 513 від 01.07.2016.

Також на підтвердження поставок позивачем надано копії спеціалізованих товарних накладних (форма № 1-ТН (МС) та копії товарно-транспортних накладних (т. 1, а.с. 182-250; т. 2, а.с. 1-228), частина яких не містить відмітки відповідача про отримання товару.

Позивач у позові зазначив, що відповідач розрахувався за отриманий товар частково, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 8452128,90 грн.

На підтвердження оплат, здійснених відповідачем, позивачем надано копії платіжних доручень (т. 1, а.с. 115-179).

З метою встановлення дійсного розміру заборгованості відповідача за поставлений товар, судом призначалася судова економічна експертиза по справі. Судовим експертом було направлено клопотання до суду про витребування додаткових доказів по справі. Суд задовольнив клопотання судового експерта та витребував:

- у позивача дані аналітичного бухгалтерського обліку з контрагентом ТОВ "Гадячсир" по договору поставки № 236-Р від 02.11.2015р. (в розрізі накладних та оплат), рахунки, на яких підприємство обліковувало нараховані штрафи, пені та інфляційні втрати;

- у відповідача дані аналітичного бухгалтерського обліку з контрагентом ССК "Ярославна" по договору поставки № 236-Р від 02.11.2015р. (в розрізі накладних та оплат).

Відповідач вимоги ухвали не виконав, витребувані судовим експертом докази не надав, хоча саме за його клопотанням судом була призначена експертиза. У зв'язку з цим, судовим експертом була здійснена судова експертиза за наявними у справі матеріалами.

Так, у висновку № 432/433, складеному 26.10.2017. судовим експертом по першому питанню: "Чи підтверджується документально (якщо так то у якій сумі) зазначена Сільськогосподарським споживчим кооперативом "Ярославна" в позовній заяві сума заборгованості ТОВ "Гадячсир" за Товар, поставлений за договором поставки № 236-Р від 02.11.2015?" експертом дано наступну відповідь:

- Станом на 28.09.2016. заборгованість ТОВ "Гадячсир" за поставлене по договору поставки № 236-Р від 02.11.2015. молоко, вартість якого визначена за цінами, відображеними в накладних, документально підтверджується в розмірі 8452128,90 грн., що співпадає з даними позовної заяви.

- Станом на 28.09.2016. заборгованість ТОВ "Гадячсир" за поставлене по договору поставки № 236-Р від 02.11.2015. молоко, вартість якого визначена за цінами, відображеними в Додатках № 1 "Протокол погодження ціни", документально підтверджується в розмірі 8053361,50 грн.

- Станом на 20.01.2017. (дата подачі позивачем позовної заяви) заборгованість ТОВ "Гадячсир" за поставлене по договору поставки № 236-Р від 02.11.2015. молоко, вартість якого визначена за цінами, відображеними в накладних, документально підтверджується в розмірі 5715128,90 грн.

- Станом на 20.01.2017. заборгованість ТОВ "Гадячсир" за поставлене по договору поставки № 236-Р від 02.11.2015. молоко, вартість якого визначена за цінами, відображеними в Додатках № 1 "Протокол погодження ціни", документально підтверджуєтеся в розмірі 5316361,50 грн.

Позивач погоджується з висновком судового експерта та з врахуванням оплат здійснених відповідачем після звернення позивачем з даним позовом, просить стягнути з відповідача 5415128,90 грн. Відповідач погоджується з висновком експерта щодо наявності основного боргу в розмірі 5316361,50 грн.

Вирішуючи питання щодо того, на підставі, яких цін необхідно здійснювати розрахунок суми боргу, суд зазначає наступне.

Пунктом 5.2. договору сторони погодили порядок встановлення цін на товар шляхом підписання Протоколу погодження цін (Додаток № 1 до договору).

В матеріалах справи містяться копії протоколів погодження цін від 02.11.2015. (ціна 5500,00 грн.), від 23.03.2016. (ціна 6000,00 грн.) та від 04.05.2016. (ціна 5500,00 грн.).

Як зазначалося вище, пунктом 5.5. договору сторони погодили, що загальна сума договору складається із сумарної вартості молока переданого у власність покупцю згідно накладних, оформлених сторонами протягом строку дії даного договору.

Таким чином, суд вважає, що підписуючи накладні та приймальні квитанції, ціни в яких відрізняються від цін вказаних в Протоколах погодження цін, відповідач погодив ціну товару вказану саме в накладних та приймальних квитанціях.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (далі Закон).

Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наявні в матеріалах справи накладні та приймальні квитанції є первинними бухгалтерськими документами.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 5415128,90 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми основного боргу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні докази оплати товару в повному обсязі.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 5415128,90 грн.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 120744,82 грн. 3% річних нарахованих у період з 01.01.2016. по 03.10.2016.; 44878,05 грн. інфляційних за період з 01.01.2016. по 03.10.2016.; та 1381473,82 коп. пені за період з 01.01.2016р. по 03.10.2016р.

Відповідач проти стягнення пені заперечує, посилаючись на те, що умовами договору нарахування пені не передбачено.

Згідно п. 6.1. договору, при порушенні своїх зобов'язань за цим договором винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Таким чином, суд погоджується із запереченням відповідача стосовно безпідставності нарахування позивачем пені. Умовами договору розмір та базу нарахування пені не визначено, натомість вміщено умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позов в частині стягнення пені підлягає відмові в повному обсязі.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача суми 3 % річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Згідно висновку судового експерта на заборгованість ТОВ "Гадячсир" по оплаті отриманого молока за цінами, визначеними в накладних, 3% річних складають 120744,82 грн., а інфляційні нарахування - 44878,05 грн.

Суд погоджується з висновком судового експерта.

В зв'язку з цим, позов в частині стягнення 120744,82 грн. 3% річних та 44878,05 грн. інфляційних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач у заяві про зменшення позовних вимог просить повернути йому надмірно сплачену суму судового збору.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв'язку зі зменшенням позивачем розміру позовних вимог, судовий збір, який був сплачений платіжним дорученням № 2154 від 03.10.2016. підлягає поверненню позивачу у розмірі 53421 грн. 78 коп.

Таким чином, клопотання позивача про повернення судового збору в сумі 53421 грн. 78 коп. з Державного бюджету України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч. 2), 82, 84, 85, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул. Будька, буд. 47, м. Гадяч, 37300; ) на користь Сільськогосподарського споживчого кооперативу "Ярославна" (вул. Калинівка, буд. 1, корп. А, с. Скуносове, Путивльський р-н, Сумська обл., 41541; код ЄДРПОУ 30934 грн. 90 коп. основного боргу, 120744 грн. 82 коп. 3% річних, 44878 грн. 05 коп. інфляційних нарахувань, 83711 грн. 28 коп. судового збору.

3. В іншій частині - в позові відмовити.

4. Повернути Сільськогосподарському споживчому кооперативу "Ярославна" (вул. Калинівка, буд. 1, корп. А, с. Скуносове, Путивльський р-н, Сумська обл., 41541; ) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 53421 грн. 78 коп., який був сплачений платіжним дорученням № 2154 від 03.10.16р., що знаходиться в матеріалах справи № 917/126/17.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017.

Суддя О.С. Семчук