ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.12.2017 Справа № 904/9179/17

За позовом Фізичної особи - підприємця Самарського Миколи Леонідовича, м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця Бойко Віталія Миколайовича, м. Дніпро

Третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог на боці Позивача: Дніпровська міська рада, м. Дніпро

Третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог на боці Позивача: Комунальне підприємство "Міськавтопарк" ДМР, м. Дніпро

про зобов'язання усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: Іванова О.М. - адвокат, Договір про надання правової допомоги б/н від 21.09.2017

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи - 1: ОСОБА_4 - представник за довіреністю № 4/10-1075 від 20.10.2017

Від третьої особи - 2: ОСОБА_5 - представник за довіреністю № 1045/6 від 25.09.2017

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець Самарський Микола Леонідович звернувся до господарського суду з позовом в якому просить зобов'язати Фізичну особу - підприємця Бойко Віталія Миколайовича усунути перешкоди у користуванні автостоянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її звільнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Дніпровська міська рада передала у користування відповідачу належне позивачу на праві приватної власності майно без відома та без отримання від позивача будь якого погодження. Дії відповідача створюють для позивача перешкоди у користування цілісним майном та унеможливлюють здійснення підприємницької діяльності.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 14.11.2017.

Ухвалою суду від 26.10.2017 було залучено третю особу - 1, яка не заявляє самостійних вимог на боці Позивача: Дніпропетровську міську раду.

Ухвалою суду від 14.11.2017 було залучено третю особу - 2, яка не заявляє самостійних вимог на боці Позивача: Комунальне підприємство "Міськавтопарк" ДМР.

14.11.2017 Дніпровська міська рада подала до суду клопотання про припинення провадження у справі, в якому просила суд припинити провадження. В обґрунтування поданого клопотання третя особа-1 вказала, що згідно листа Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради від 01.11.2017 № 1213/5 договір про організацію та експлуатацію майданчика для паркування за адресою: вул. Мукаша Салакунова, в районі буд. № 23 між КП "Міськавтопарк" та ФОП Бойко Віталієм Миколайовичем було розірвано з 01.11.2017. Згідно з п. 5.1. зазначеного договору у разі розірвання або припинення дії договору, Оператор зобов'язаний звільнити майданчик для паркування від будь-якого майна протягом 3 робочих днів з дати розірвання або припинення дії договору. На теперішній час ФОП Бойко Віталій Миколайович не займає майданчик для паркування, розташований за адресою: вул. Мукаша Салакунова, в районі буд. № 23.

Ухвалою суду від 28.11.2017 розгляд справи було відкладено на 28.11.2017.

Ухвалою суду від 28.11.2017 розгляд справи було відкладено на 12.12.2017.

12.12.2017 Комунальне підприємство "Міськавтопарк" ДМР подало до суду відзив на позов, в якому заперечувало проти позову, посилаючись на те, що на теперішній час ФОП Бойко Віталій Миколайович не займає майданчик для паркування, розташований за адресою: вул. Мукаша Салакунова, в районі буд. № 23. Третя особа-2 вказала, що згідно листа Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради від 01.11.2017 № 1213/5 договір про організацію та експлуатацію майданчика для паркування за адресою: вул. Мукаша Салакунова, в районі буд. № 23 між КП "Міськавтопарк" та ФОП Бойко Віталієм Миколайовичем було розірвано з 01.11.2017.

Ухвалою суду від 12.12.2017 розгляд справи було відкладено на 14.12.2017.

14.12.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник третьої особи - 1 проти задоволення позовних вимог заперечив, надав усні пояснення.

Представник третьої особи-2 проти задоволенні позовних вимог заперечив, надав додаткові письмові пояснення на позов, в яких зазначив, що після розірвання з відповідачем договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування за адресою: вул. Мукаша Салакунова, в районі буд. № 23 між КП "Міськавтопарк" , відповідачем було звільнено майданчик від майна. Жодних скарг чи повідомлень про те, що відповідач після розірвання договору здійснював утримання та обслуговування вищеозначеного майданчика для паркування до КП «Міськавтопарк» не надходило.

В судове засідання не з'явився відповідач, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач відзиву на позов та інші витребувані судом документи не надав, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

Від відповідача конверт з ухвалою повернувся на адресу господарського суду з відміткою поштового відділення "не проживає".

При цьому, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Слід зазначити, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Так, господарський суд прийшов до висновку, що незнаходження відповідача за його адресою реєстрації, що має наслідком неотримання кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи, не може прийматися до уваги судом, оскільки свідчить, що неотримання ухвал суду відповідачем відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштових відправлень за цією адресою. Крім того, неотримання ухвал суду відповідачем у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки ухвала суду була надіслана на адресу відповідача та не отримана відповідачем внаслідок його недобросовісної поведінки, що полягає у незабезпеченні вчасного отримання поштової кореспонденції за своєю адресою реєстрації.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб-1,2 суд вважає за необхідне припинити провадження у справі, з наступних підстав:

На підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 26.07.207 № 2453 "Про надання дозволу приватному підприємцю Самарському М.Л. на виконання робіт із благоустрою зсувної території та організації тимчасової автостоянки біля СШ №52 на ж/м Тополя-1" ФОП Самарський М.Л. власним коштом облаштував автостоянку.

Будівлі та споруди автостоянки, які збудовані ФОП Самарським М.Л., є приватною власністю ФОП Самарський М.Л. на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2008 у справі № 8/146-08 та не потребують введення в експлуатацію.

В грудня 2008 року ФОП Самарський М.Л. зареєстрував своє право власності на нерухоме майно автостоянки, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до листа ФОП Самарський М.Л. від 08.08.2008 № 13/10144 розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 26.08.2008 № 1355-р автостоянці по вул. Мукаша Салакунова було присвоєно адресу - АДРЕСА_2.

11.04.2008 між Комунальним підприємством "МІСЬКАВТОПАРК" Дніпропетровської міської ради (далі - Уповноважений орган) та ФОП Самарським М.Л. (далі - Оператор), керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів" і рішенням Дніпропетровської міської ради від 02.02.2011 № 39/8 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську", був укладений договір № 0146Пп "Про організацію та експлуатацію платної парковки", згідно п. 1.1. якого уповноважена організація доручає, а оператор приймає на себе обов'язки по справлянню збору за паркування автотранспорту, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 на 100 машино-міст.

Пунктом 2.2. договору передбачені обов'язки оператора, зокрема, оператор зобов'язався обладнати майданчик і утримувати відповідно до вимог щодо обладнання і утримання майданчику для паркування відповідного типу (виду), які встановлені Правилами паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську.

22.06.2010 Комунальне підприємство "МІСЬКАВТОПАРК" Дніпропетровської міської ради листом на адресу позивача повідомив про встановлення ним порушень вимог договору та про розірвання з 06.07.2010 договору в односторонньому порядку.

Після розірвання договору позивач продовжував утримувати майданчик протягом часу до жовтня 2016 року на території автомайданчика розпочав свою діяльність відповідач - Бойко В.М.

Як згодом стало відомо позивачу, Департаментом транспорту та звязку Дніпропетровської міської ради відповідачу видано свідоцтво про реєстрацію майданчика для паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську. Термін дії свідоцтва - з 05.11.2015 по 05.11.2017 (а.с. 31).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 02.02.2011 № 39/8 (яке діяло на момент видачі свідоцтва про реєстрацію майданчика для паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську) затверджені Правила паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську (далі - Правила), якими регламентується організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Дніпропетровська. Правила належать до правил у сфері благоустрою території міста Дніпропетровська.

Відповідно до пункту 1.2. Правил, дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування транспортних засобів (далі - користувачі); на суб'єктів господарювання, які обладнують і утримують майданчики для паркування транспортних засобів; а також на інших осіб, які можуть залучатися для належного обладнання і утримання майданчиків для паркування транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1. Правил суб'єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Балансоутримувачів майданчиків для паркування транспортних засобів, які перебувають у приватній власності, визначають їх власність.

Як зазначає позивач, саме він є власником майданчика для паркування на праві приватної власності на підставі рішення суду.

Зазначені вище Правила паркування транспортних засобів, затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 03.12.2009 № 1342, та Правила паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську, затверджені рішенням Дніпропетровської міської ради від 02.02.2011 № 39/8, не встановлюють окремих вимог до агентів щодо оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розміщено майданчик для паркування або спеціально обладнаний майданчик для паркування, зокрема на умовах оренди.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно, така особа має право на земельну ділянку, на якій розміщено придбане нею нерухоме майно, та земельну ділянку, необхідну для його обслуговування і відсутність у цієї особи переоформлених на її ім'я правовстановчих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватись як самовільне зайняття земельної ділянки.

Стаття 328 Цивільного кодексу України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до норм Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" розпорядження земельними ділянками, передача їх у власність чи користування громадян та юридичних осіб в межах міста Дніпропетровськ (територіальної громади) належить до повноважень Дніпропетровської міської ради.

Позивач не є землекористувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у розумінні ст.ст. 93, 95, 125 Земельного кодексу України за договором оренди земельної ділянки, однак є власником об'єкту містобудування та благоустрою - спеціально обладнаного паркувального майданчика.

Фактично третя особа передала у користування відповідачу належне позивачу на праві приватної власності майно без відома та без отримання від позивача будь-якого погодження. Позивач вважає, що дії відповідача створюють для позивача перешкоди у користуванні власним майном та унеможливлюють здійснення підприємницької діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про реєстрацію серія А № 00315 між Фізичною особою - підприємцем Бойко Віталієм Миколайовичем та Комунальним підприємством "МІСЬКАВТОПАРК" Дніпровської міської ради, було укладено договір про організацію та експлуатацію майданчика для паркування №404 ОП від 14.03.2017 та надано у користування майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташованих за адресою: м. Дніпро, Мукаша Салакунова, в районі буд. 23. Площа майданчика - 3680,0 кв.м., кількість машино-місць - 320, кількість пільгових місць - 32, дні роботи щоденно, час роботи - цілодобово.

Згідно з листом №1213/5 від 01.11.2017, договір про організацію та експлуатацію майданчика для паркування за адресою: м. Дніпро, вул. Мукаша Салакунова, в районі буд. № 23 між КП "Міськавтопарк" та ФОП Бойко Віталієм Миколайовичем розірвано з 01.11.2017, що підтверджується листом Комунального підприємства "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради від 01.11.2017 № 1213/5 (а.с. 43).

Відповідно до п. 5.1. зазначеного договору у разі розірвання або припинення дії договору, оператор зобов'язаний звільнити майданчик для паркування від будь-якого майна протягом 3 робочих днів з дати розірвання або припинення дії договору.

КП "Міськавтопарк" вказував, що після розірвання з відповідачем договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування №404 ОП від 14.03.2017, відповідачем звільнено майданчик від майна. Жодних скарг чи повідомлень про те, що відповідач після розірвання договору здійснював утримання та обслуговування вищеозначеного майданчика для паркування до КП «Міськавтопарк» не надходило.

Отже, станом на час розгляду справи, ФОП Бойко Віталій Миколайович вже не здійснює господарську діяльність на майданчику для паркування, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Мукаша Салакунова, в районі буд. № 23 на підставі свідоцтва про реєстрацію серія А № 00315 та договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування №404 ОП від 14.03.2017.

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема у випадку припинення існування предмету спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України прийшов до висновку про припинення провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю

З огляду на викладене, позивач може звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення зайво сплаченого судового збору.

Керуючись п.п. 1-1 ч.1 ст.80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №904/9179/17 - припинити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.Г. Назаренко

Згiдно з оригіналом
І.О.Гриценко