номер провадження справи 18/50/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 Справа № 908/763/17

за позовом ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 1 (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 17) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державною здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах позивач ОСОБА_1 міська рада (69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 206)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (69068, АДРЕСА_1)

про стягнення 32902,74 грн. шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін та учасники судового процесу:

від прокуратури: ОСОБА_3, посвідчення № 035996 видане 15.10.2015;

від позивача: ОСОБА_4, довіреність № 01/02-17/01461 від 06.06.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, НОМЕР_1 виданий 26.07.2001; ОСОБА_5, довіреність № 1095 від 18.04.2016; ОСОБА_6, договір про надання правової допомоги б/н від 01.05.2017 р.; свідоцтво № 937 від 28.02.2012;

у судовому засіданні приймав участь представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області: ОСОБА_7, довіреність № 48 від 02.11.2017

До господарського суду Запорізької області 11.04.2017 звернулась ОСОБА_1 місцева прокуратура № 1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державною здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах позивач ОСОБА_1 міська рада до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 32902,74 грн. шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Ухвалою суду від 12.04.2017 порушено провадження у справі № 908/763/17, присвоєно справі номер провадження 18/50/17. Розгляд справи, призначений на 18.05.2017, відкладався на 21.06.2017. Строк вирішення спору продовжувався в порядку ст. 69 ГПК України

Ухвалою від 21.06.2017 у справі № 908/736/17 призначено судову експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_8, провадження у справі зупинено до проведення судової екологічної експертизи.

Судовим експертом повідомлено по неможливість надання висновку комплексної судової експертизи з питань землеустрою, матеріали справи 17.10.2017 надішли до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 27.10.2017 провадження у справі № 908/763/17 поновлено, розгляд справи призначено на 16.11.2017. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 14.12.2017.

Ухвалою від 20.11.2017 на підставі ст. 38 ГПК України викликано до господарського суду Запорізької області в судове засідання, призначене на 14.12.2017, уповноваженого представника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області для надання пояснень з питань, що виникли під час розгляду справи. Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати письмові пояснення та документальні докази на підтвердження викладеного у поясненнях щодо відмінностей в документах стосовно категорії земель за основним цільовим призначення щодо земельної ділянки площею 0,0835 га по вул. Горького/вул. Кірова, 1 (після перейменування вул. Поштова/вул. Академіка Амосова) у м. Запоріжжя.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 14.12.2017.

Від ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 1 14.12.2017 надійшло клопотання про долучення до справи письмових доказів та письмові пояснення; у судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов.

В обґрунтування вимог вказував, що у травні 2015 року Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області проведено позапланову перевірку дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог земельного законодавства, за результатами якої актом № 14 від 26.05.2015 встановлено факт самовільного зайняття ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0835 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького/вул. Кірова, 1 (на даний час вул. Поштова/вул. Академіка Амосова). Позовні вимоги заявлено прокурором з посиланням на ст. 35 ГПК України. В обґрунтування зазначено, що в постанові Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 у справі 331/2007/16-а (2-а331/54/2016) встановлено наявність факту самовільного зайняття ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0835 га по вул. Горького/вул. Кірова, 1 у м. Запоріжжя. За розрахунком, здійсненим на підставі пункту 7 ОСОБА_8 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтовного покриву (родючого ґрунту) без спеціального дозволу, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007, розмір шкоди, заподіяної ФОП ОСОБА_2 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, становить 32902,74 грн. Зазначену суму прокурор просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 міської ради до місцевого бюджету.

В письмових поясненнях на позов позивач підтвердив викладені прокурором обставини щодо самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки та зазначив, що порушення відповідачем порядку отримання у користування земельної ділянки та невиконання ним вимог чинного законодавства в частині сплати за користування земельною ділянкою коштів до Державного бюджету України прямо зачіпає інтереси територіальної громади міста Запоріжжя.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов.

Відповідач 13.12.2017 подав клопотання, у якому запропонував питання, які необхідно поставити перед експертом; подав клопотання про витребування доказів, в порядку ст. 38 ГПК України, у Міжрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та у Жовтневого районного суду міста Запоріжжя; у судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Подані відповідачем клопотання про витребування доказів судом відхилені.

У відзиві на позов відповідач зазначав, що земельна ділянка, про самовільне зайняття якої вказував прокурор, не належить до земель комунальної власності і, відповідно, ОСОБА_1 міська рада не має відповідних повноважень щодо розпорядження даною земельною ділянкою. Із доданого до позовної заяви розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки встановлено її форму власності як державна. Згідно з довідкою від 03.06.2015 № 2040 з державної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем) по м. Запоріжжя станом на 01.01.2015, виданої Управлінням Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області, земельна ділянка за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кірова/вул. Горького, належить до земель транспорту та звязку. Із доданого до позовної заяви розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (графа 3 категорія земель за основним цільовим призначенням) встановлено, її категорію як землі житлової та громадської забудови. Розрахунок шкоди здійснювався саме як категорія земель Землі житлової та громадської забудови, проте, оскільки вищевказана земельна ділянка належить до земель транспорту та звязку, то і розрахунок повинен здійснюватися як для відповідної категорії земель. Також, відповідач зазначив, що до позовної заяви не додано акт обстеження земельної ділянки, який є обовязковою умовою для складення розрахунку заборгованості, оскільки акт обстеження не складався. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області 13.12.2017 подало до суду інформацію за № 0-8-0.182-1356/117-17 від 05.12.2017; у судовому засіданні представник ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надав пояснення по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області у травні 2015 року проведено позапланову перевірку дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог земельного законодавства, за результатами якої складено акт перевірки № 14 від 26.05.2015.

В акті перевірки зафіксовано наступне:

- на момент перевірки ФОП ОСОБА_2 використовує земельну ділянку, яка розташована на перехресті вул. Горького/вул. Кірова у м. Запоріжжі. На земельній ділянці розташовані намети, деревяні конструкції та складаються будівельні матеріали;

- відповідно до Топогеодезичної зйомки (ситуаційної схеми), виконаної ФОП «ОСОБА_9В.» площа самовільно зайнятої земельної ділянки, яку займає ФОП ОСОБА_2 шляхом розташування торгівельного майданчика складає 0,0835 га;

- на момент перевірки встановлено, що державна реєстрація прав власності (користування) не проведена, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ст. 53-1 КУпАП;

- до акта перевірки додається план (схема) земельної ділянки.

За результатами перевірки державним інспектором сільського господарства у Запорізькій області 12.06.2015 складено протокол № 3 про адміністративне правопорушення, за статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0835 га, що знаходяться на перехресті вул. Горького/вул. Кірова в місті Запоріжжя.

Постановою державного інспектора управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 24.02.2016 № 0044 визнано ОСОБА_2 винним у в скоєнні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 у справі № 331/2007/16-а (2а/331/54/2016) відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.02.2016 № 0044.

За доводами прокурора, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 у справі 331/2007/16-а встановлено факт самовільного зайняття ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0835 га по вул. Горького/вул. Кірова, 1 у місті Запоріжжя, що не потребує доведення в силу ст. 35 ГПК України та є підставою для стягнення шкоди, заподіяної ФОП ОСОБА_2 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розмір якої становить 32902,74 грн.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, заслухавши прокурора та представників сторін, суд визнав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобовязання, які виникають з угод або в наслідок заподіяння шкоди.

Приписами ст. 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка її завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Стаття 1166 ЦК України містить правило про загальний (генеральний) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі. Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). У науці цивільного права акт завдання шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома першими елементами; в) вина завдавача шкоди.

При цьому, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність всіх складових правопорушення.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується у повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду.

Виходячи з загальних принципів цивільного права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди потрібна наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди, прокурор та/або позивач повинні довести наявність шкоди (її розмір), протиправність дій відповідача, та причинного звязку між шкодою позивача та протиправними діями відповідача.

Прокурор та позивач свої позовні вимоги ґрунтують на протиправній поведінці ФОП ОСОБА_2, яка полягає у самовільному користуванні земельною ділянкою без достатніх на це правових підстав.

Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Відповідно до пунктів 12 і 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, статті 156 Земельного кодексу України у повному обсязі особами, що її заподіяли.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, передбачений статтею 124 цього ж Кодексу.

За приписами частини першої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в статті 126 Земельного кодексу України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Нормами статей 152, 156 Земельного кодексу України закріплено, що: власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 1 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель унормовано, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки зафіксовано актом перевірки Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 26.05.2015 та встановлено постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 у справі № 331/2007/16-а (2-а331/54/2016).

Відповідно до приписів статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, доведенню не підлягають факти встановлені судом в постанові від 22.11.2016 у справі № 331/2007/16-а (2а/331/54/2016). Разом з тим, розмір шкоди, який є предметом даного позову, підлягає доведенню, оскільки розмір збитків є оціночним поняттям та підлягає доказуванню у межах розгляду даної справи.

Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок визначений постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 «Про затвердження ОСОБА_8 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та знесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» (далі - ОСОБА_8).

Так, відповідно до п. 4 ОСОБА_8 розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земель житлової та громадської забудови, визначається за формулою:

Шс = Пс х (Нпз х Кн х Кк) х Кф х Кі, де

Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень;

Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів;

Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4;

Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначається відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 № 738;

Нпз - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель житлової та громадської забудови за цільовим призначенням відповідно до групи населених пунктів за чисельністю населення, визначений у додатку 5;

Кн - коефіцієнт, що застосовується до населених пунктів обласного значення;

Кк - коефіцієнт, що застосовується до населених пунктів, віднесених до курортних, визначений у додатку 7.

Отже, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається для всіх категорій земель та для земель житлової та громадської забудови за встановленими формулами, закріпленими у п. 4 ОСОБА_8 № 963. При цьому, складові формул для визначення розміру шкоди для земель житлової та громадської забудови та інших категорій земель є різними в залежності від категорії земель за цільовим призначенням.

Прокурор в обґрунтування розміру шкоди посилається на розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, виконаний державним інспектором Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області. Із розрахунку вбачається, що розмір шкоди розрахований за формулою, визначеною для земель житлової та громадської забудови.

Із зазначеного розрахунку вбачається, що в розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки встановлено її форму власності як державна.

В графі 3 Розрахунку (категорія земель за основним цільовим призначенням) встановлено її категорію, як землі житлової та громадської забудови. Розрахунок шкоди здійснювався саме як категорія земель Землі житлової та громадської забудови.

Поряд з тим, згідно з довідкою від 03.06.2015 № 2040 з державної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем) по м. Запоріжжя станом на 01.01.2015, виданої Управлінням Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області, земельна ділянка за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кірова/ вул. Горького, належить до земель транспорту та звязку.

При цьому, слід враховувати, що діючим законодавством визначено дві різні формули щодо розміру шкоди заподіяної землям житлової та громадської забудови та іншим категоріям земель.

З метою повного, всебічного та обєктивного розгляду спору з урахуванням доводів сторін за наявності розбіжностей в застосованих в розрахунку показниках та в формулі коефіцієнтах, з метою дослідження порядку та правильності здійснення розрахунку суми завданої шкоди суд призначав судову експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручив Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Заслуженого професора ОСОБА_8. На вирішення експерта поставлені наступні питання: 1) Чи підтверджуються нормативно та документально показники, застосовані в розрахунку розміру збитків (арк. с. 23), виконаному Державною інспекцією сільського господарства у Запорізькій області, щодо самовільного зайняття ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0835 га по вул. Горького/вул. Кірова (після перейменування вул. Поштова/вул. Академіка Амосова), а саме: категорія земель за основним цільовим призначенням (пункт 3 розрахунку) - землі житлової та громадської забудови; форма власності на землю (пункт 4 розрахунку) - державна? 2) Чи підтверджується нормативно та документально розрахунок розміру збитків в розмірі 32902,74 грн., виконаний Державною інспекцією сільського господарства у Запорізькій області (арк. с. 23), заподіяних внаслідок самовільного зайняття ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0835 га по вул. Горького/вул. Кірова (після перейменування вул. Поштова/вул. Академіка Амосова)?

Судовим експертом повідомлено по неможливість надання висновку комплексної судової експертизи з питань землеустрою з посиланням на те, що вирішення питань щодо визначення категорії землі за основним цільовим призначенням земельної ділянки та форми власності на землю не належить до завдань судової експертизи.

Категорія земель визначається проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

На вимогу суду Міжрайонним управлінням у Запорізькому районі та м. Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надано інформацію № 0-8-0.182-1356/117-17 від 05.12.2017, відповідно до якої земельна ділянка площею 0,0835 га не сформована та не зареєстрована в Державному земельному кадастрі.

Таким чином, ані на час проведення перевірки, ані на час розгляду справи, зважаючи на відсутність затвердженого у встановленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, питання щодо встановлення категорії землі за основним цільовим призначенням земельної ділянки та форми власності на земельну ділянку є невизначеним.

Слід зазначити, що зазначені питання щодо встановлення категорії землі та форми власності на земельну ділянку не належать до компетенції господарського суду.

Зважаючи на вищевикладене, неможливо визначити, який саме коефіцієнт підлягає застосуванню при розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття ФОП ОСОБА_2 вказаної вище земельної ділянки.

Отже, розмір заявленої прокурором до стягнення шкоди є не підтвердженим документально належними засобами доказування.

Зазначені обставини є самостійними і достатніми підставами для відмови у позові.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Згідно пункту 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 під представництвом прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді за змістом пункту 2 статті 121 Конституції України та статей 2 і 29 Арбітражного процесуального кодексу України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави.

Враховуючи, що категорія спірної земельної ділянки щодо форми власності та цільового призначення є невстановленою, суд звертає увагу на недоведеність прокурором також порушення інтересів держави у спірному правовідношенні, в якому у ОСОБА_1 міської ради є право вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Відносно посилання прокурора на положення ст. 12 Закону України «Про охорони земель» та Додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «ОСОБА_9 питання ведення обліку податків і зборів (обовязкових платежів) та інших доходів бюджету, суд звертає увагу, що віднесення контролю справляння надходжень до бюджету за відповідним кодом бюджетної класифікації доходів до компетенції органу місцевого самоврядування не доводить в даному випадку порушення прав саме ОСОБА_1 міської ради, оскільки форма власності спірної земельної ділянки без затвердженого у встановленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є невизначеною.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані, зокрема, встановлюються письмовими доказами.

За змістом ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно зі ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об'єктивної істини.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги доводи прокурора та позивача, оскільки належних доказів спричинення шкоди відповідачем саме позивачу та у заявленому до стягнення розмірі, суду не надано.

Відповідно до п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України на стороні, що подала позов лежить зобовязання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а позивачем не подано достатніх доказів на підтвердження своїх вимог.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що із наданих прокурором матеріалів, на які прокурор та позивач посилається, як на доказ заподіяння шкоди відповідачем, не доведено розміру заявленої до стягнення шкоди, а з огляду не невизначеність категорії земельної ділянки, також недоведеним є причинно-наслідковий звязок між шкодою саме позивачу ОСОБА_1 міській раді, відповідно, відсутні підстави для покладення на відповідача обовязку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Враховуючи наведене, суд у задоволенні позову відмовляє повністю.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 19 грудня 2017 року.