РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017Справа №910/24329/16

за позовом Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області

про стягнення 79337 грн. 20 коп.,

Суддя Отрош І.М.

Прокурор: Колодяжна А.В. - представник на підставі посвідчення № 036177 від 04.11.2015;

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Крот О.В. - представник за довіреністю б/н від 26.10.2017;

Деменюк О.О. - представник за довіреністю б/н від 26.10.2017;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 79337 грн. 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачем шкоди державі, внаслідок недодержання ним, як постійним лісокористувачем, вимог законодавства щодо забезпечення охорони лісу, розташованого в межах лінії Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пілет 9, права сторона колії, внаслідок чого на вказаній території невідомими особами здійснено незаконну порубку десяти дерев, що зафіксовано акті огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 28.10.2016, складеного ВП «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» ПАТ «Укрзалізниця». З огляду на вищенаведене, прокурор вважає, що відповідач повинен відшкодувати державі збитки, завдані неналежним виконанням обов'язків із забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, що розраховується на підставі Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N 665. За таких обставин, прокурор просить суд стягнути з відповідача 79337,20 грн. збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев, шляхом їх перерахування одержувачам: 23801,16 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, 15867,44 грн. до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету, 3968,60 грн. на користь фонду охорони навколишнього середовища Киселівської сільської радиМенського району Чернігівської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2017 (суддя Селівон А.М.) порушено провадження у справі № 910/24329/16, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, розгляд справи призначено на 08.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 14.03.2017.

06.03.2017 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли пояснення, відповідно до яких відповідач зазначає про те, що землі, на яких було виявлено самовільну рубку, знаходяться на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, у підтвердження чого позивач долучив Технічний звіт з інвентаризації земель смуги відведення ДТГО «Південно-Західна Залізниця» на території Корюківського району (дільниця Бахмач - Щорс). За наведених обставин, відповідач вважає, що прокурором неправильно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу, справу № 910/24329/16 передано на розгляд судді Отрош. І.М.

Судове засідання, призначене на 14.03.2017, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 справу № 910/24329/16 прийнято до провадження; розгляд справи призначено на 04.04.2017.

14.03.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення, згідно з якими третя особа підтримує позов прокурора, із викладеним клопотанням про розгляд справи без участі представника.

30.03.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від прокурора надійшли пояснення по справі із викладеними доводами щодо наявності підстав для притягнення відповідача як постійного лісокористувача до цивільно-правової відповідальності

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 розгляд справи відкладено на 18.04.2017.

18.04.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення із запереченнями щодо вимог про стягнення збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 розгляд справи відкладено на 26.05.2017; продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

19.04.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли письмові пояснення, згідно з якими прокурор вказує, що спірна земельна ділянка, на якій було виявлено порубку лісу, знаходиться у межах Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області, що підтверджується протоколом огляду місця події від 28.10.2016, складеним слідчим Менського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області.

24.04.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшли документи на запит суду та пояснення, відповідно до яких зазначено наступне. Як повідомляє Відділ у Городнянському районі, згідно наявних у Відділі матеріалів, «Технічного звіту по інвентаризації земель смуги відведення Державного територіального - галузевого об'єднання «Південно - західна залізниця» дільниця Бахмач - Щорс - держкордон» земельна ділянка 68 кілометр, пікет 9, розташована за межами Городнянського району. Також, Відділ у Бахмацькому районі інформує, що земельна ділянка (лінія Бахмач - Хоробичі) знаходиться на території Бахмацької та Городищенської сільських рад Бахмацького району Чернігівської області. Крім того, як зазначає Відділ у Менському районі, станом на 12.04.2017 року на території Менського району у громадян та юридичних осіб, зазначених у листі, земельні ділянки у власності чи користуванні відсутні.

12.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли письмові пояснення, згідно з якими прокурор вказує, що спірна земельна ділянка, на якій було виявлено порубку лісу, знаходиться у межах Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області, що підтверджується протоколом огляду місця події від 28.10.2016, складеним слідчим Менського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області.

17.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшли документи на запит суду, які аналогічні тим, що надійшли 24.04.2017.

25.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 розгляд справи відкладено на 09.06.2017.

06.06.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Відділу у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшли пояснення, згідно з якими зазначено, що у відділі відсутня інформація про лісовпорядкування Бахмацької дільниці лісонасаджень, яка входить до складу ПАТ «Укрзалізниця», невідома нумерація кварталів та пікетів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 позов Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 79337 грн. 20 коп. залишити без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області задоволено; ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 по справі №910/24329/16 скасовано; матеріали справи №910/24329/16 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 справу № 910/24329/16 прийняти до провадження; розгляд призначено на 24.10.2017.

23.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення та розгляд справи без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 розгляд справи відкладено на 14.11.2017.

25.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли письмові пояснення, відповідно до яких прокурор зазначає, що відповідно до довідки, складеної інженером-землевпорядником ОСОБА_3, вирубка дерев здійснена на території Киселівської сільської ради Менського району; відповідач самостійно звернувся до правоохоронних органів з дорученням відповідного акту, в якому зазначено, що правопорушення вчинено на території Менського району; протокол огляду місця події від 28.10.2016, що складений слідчим Менського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області, свідчить про те, що порушення лісового законодавства вчинене на території Менського району Чернігівської області.

09.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

10.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли письмові пояснення, відповідно до яких прокурор зазначає, що відповідно до довідки, складеної інженером-землевпорядником ОСОБА_3, вирубка дерев здійснена на території Киселівської сільської ради Менського району; відповідач самостійно звернувся до правоохоронних органів з дорученням відповідного акту, в якому зазначено, що правопорушення вчинено на території Менського району; протокол огляду місця події від 28.10.2016, що складений слідчим Менського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області, свідчить про те, що порушення лісового законодавства вчинене на території Менського району Чернігівської області.

14.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення та додаткові докази. Відповідно до поданих пояснень відповідач зазначає, що згідною з довідкою державного підприємства «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 10.11.2017 №2554, якою визначено координати незаконно зрубаних 10 дерев та схема їх розташування, та згідно з листом Олександрівської сільської ради від 01.06.2017 №02-09/254, земельна ділянка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» лінії Бахмач-Хоробичі, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії, належить до території Олександрівської сільської ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 розгляд справи відкладено на 05.12.2017.

27.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли пояснення, згідно з якими зазначено, що відповідачем, усупереч твердженням про належність земельної ділянки до Корюківського району Чернігівської області, повідомлення про виявлене правопорушення подано до Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, тобто за місцем вчинення порушення.

04.12.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача отримані пояснення, згідно з якими зазначено, що довідка від 10.08.2017, складена інженером-землевпорядником ОСОБА_3, не може розглядатись як належний доказ у справі, оскільки встановлення координат порубки дерев проведено на 67-68 км. перегону Мена-Низівка (що було предметом розгляду у справі №910/23830/16), а незаконна рубка дерев здійснена на 68 км. ПК 9 з правого боку від колії по ходу кілометражу.

У судове засідання 05.12.2017 з'явились прокурор та представники відповідача. Прокурор підтримав позов, представники відповідача заперечили проти позову.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 05.12.2017 не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином за адресами, відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення №948 (позивач) та № 956 (третя особа).

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності позивача та третьої особи в судовому засіданні 05.12.2017 до суду не надходило.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 05.12.2017 за відсутності представників позивачів, з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

У судовому засіданні 05.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора та представників відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 28.10.2016 Бахмацькою дистанцією захисних лісонасаджень було складено акт огляду місця вчинення порушення, відповідно до якого виявлено незаконну рубку дерев, загальна кількість яких складає 10 дерев, на земельній ділянці лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що відповідно до Положення про відокремлений підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом №017-П від 23.01.2017, Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень є виробничим структурним підрозділом регіональної філії «Південно-Західна залізниця».

Згідно з розділом 3 Положення, Підрозділ відповідно до покладених на нього завдань здійснює зокрема такі функції: виконання вимог по охороні навколишнього природного середовища, ліквідація пожеж і раціональне використання природних ресурсів; фіксація та розрахунок обсягів порушень лісового законодавства в захисних насадженнях природного і штучного походження в смузі відведення та подання матеріалів по цим порушенням до правоохоронних органів.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ЧН №002191, Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» є постійним користувачем земельної ділянки площею 23.73 га, що розташована на території Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області (землю надано в постійне користування для виробничих потреб залізниці). Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею за №124 (копія державного акту на право постійного користування земельною ділянкою разом з планом меж земельної ділянки подана відповідачем 08.02.2017).

В обґрунтування позовних вимог, прокурор зазначає про завдання шкоди державі, внаслідок недодержання ним, як постійним лісокористувачем, вимог законодавства щодо забезпечення охорони лісу, розташованого в межах лінії Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії, внаслідок чого на вказаній території невідомими особами здійснено незаконну порубку десяти дерев, що зафіксовано акті огляду місця вчинення порушення лісового законодавства від 28.10.2016, складеного ВП «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» ПАТ «Укрзалізниця». З огляду на вищенаведене, прокурор вважає, що відповідач повинен відшкодувати державі збитки, завдані неналежним виконанням обов'язків із забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, що розраховується на підставі Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N 665. За таких обставин, прокурор просить суд стягнути з відповідача 79337,20 грн. збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев, шляхом їх перерахування одержувачам: 23801,16 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, 15867,44 грн. до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету, 3968,60 грн. на користь фонду охорони навколишнього середовища Киселівської сільської радиМенського району Чернігівської області.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Як передбачено ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З положень ст. 1-2 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Рішенням Конституційного суду України у справі №1-1/99 від 08.04.1999 визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6,7,13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб'єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Нормами ст. 9 Лісового кодексу України передбачено, що у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об'єктів комунальної власності в установленому законом порядку. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено повноваження місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища та зазначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, в тому числі, здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Аналогічні положення наведені в ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Як встановлено судом, спір у справі виник у зв'язку з виявленням факту самовільної рубки 10 дерев, на земельній ділянці лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії.

Так, прокурор, зазначаючи про те, що вказана земельна ділянка (лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії), на якій було здійснено самовільну порубку дерев, знаходиться на території Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області, в особі якої, власне, прокурор здійснює представництво інтересів держави у суді, посилається зокрема на лист Відділу у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26.01.2017 №8-28-99.2-180/2-17, протокол огляду місця події від 28.10.2016, складений слідчим Менського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області та довідки, складеної інженером-землевпорядником ОСОБА_3

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 28.10.2016, складеного слідчим Менського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області, копія якого подана прокурором 12.05.2017, проведеним оглядом встановлено, що місцем події є ліси, що розташовані на відстані близько 9000 м. від села Киселівка.

При цьому, з поданої прокурором 12.05.2017 копії листа від 25.01.2017 №144вих17, адресованого начальнику Відділу у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, вбачається, що Заступник керівника Менської місцевої прокуратури на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» просив Відділ у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області невідкладно надати завірені належним чином копії підтверджуючих документів щодо права користування земельною ділянкою ПАТ «Укрзалізниця», що розташована біля села Киселівка Менського району (земельна ділянка, на якій знаходяться захисні лісонасадження).

У відповідь на даний лист Заступника керівника Менської місцевої прокуратури листом від 26.01.2017 №8-28-99.2-180/2-17, копія якого долучена до позову, Відділ у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомив, що право користування земельною ділянкою у ПАТ «Укрзалізниця» згідно з державним актом серії ІІ-ЧН №002191 від 13.07.2000; земельна ділянка знаходиться в Чернігівській обл., Менському районі, Киселівській сільській раді, дільниця Бахмач-Щорс, км. 65+947 - км. 67+751.

Суд зазначає, що у запиті прокурора (лист від 25.01.2017 №144вих17) не було зазначено точних даних щодо земельної ділянки, на якій було виявлено самовільну рубку лісу відповідно до акту огляду місця вчинення порушення від 28.10.2016, а саме тих даних, що були зазначені в цьому акті (лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії), тоді-як запитувана прокурором інформація щодо місцезнаходження земельної ділянки, яка знаходиться біля села Киселівка, не забезпечує достовірної ідентифікації такої земельної ділянки, у зв'язку з чим відповідь Відділу у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, викладена у листі від 26.01.2017 №8-28-99.2-180/2-17 на запит прокурора щодо земельної ділянки біля села Киселівка, судом не приймається як належний доказ того, що незаконна рубка лісу відбулась на території Киселівської сільської ради, так як зазначена у запиті прокурора земельна ділянка (її ідентифікаційні дані) повністю не відповідають даним тієї земельної ділянки, що зазначені в акті огляду місця вчинення порушення від 28.10.2016, на який прокурор посилається у позові.

Крім того, суд наголошує на тому, що у протоколі огляду місця події від 28.10.2016, складеному слідчим Менського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області, копія якого подана прокурором 12.05.2017, зазначено, місцем події є ліси, що розташовані на відстані близько 9000 м від села Киселівка. В той же час, місце розташування земельної ділянки на відстані 9000 м від села Киселівка не може достовірно свідчити про те, що така земельна ділянка належить до території Киселівської сільської ради.

При цьому, суд вважає за неможливе брати до уваги обставину проведення слідчих дій (складання протоколу огляду місця події) слідчим саме Менського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області, тобто територіальну підвідомчість проведення досудого розслідування, - як належний та достатній доказ у господарському процесі, який вказує на територіальне знаходження земельної ділянки, на якій сталась незаконна порубка лісу, а саме що вказана подія мала місце на території відповідної ради саме Менського району.

За наведених обставин, з метою встановлення місцезнаходження спірної земельної ділянки, ухвалами Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 та від 18.04.2017 було зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області надати суду інформацію стосовно того, на території якого органу місцевого самоврядування знаходиться земельна ділянка (лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пілет 9, права сторона колії) та інформацію щодо суб'єктів, за якими зареєстровані відповідні речові права на вказану земельну ділянку (із відповідними доказами на підтвердження даних обставин).

На виконання вказаних ухвал суду 24.04.2017 та 17.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшли документи на запит суду та пояснення, відповідно до яких зазначено наступне. Як повідомляє Відділ у Городнянському районі, згідно наявних у Відділі матеріалів, «Технічного звіту по інвентаризації земель смуги відведення Державного територіального - галузевого об'єднання «Південно - Західна залізниця» дільниця Бахмач - Щорс - держкордон» земельна ділянка 68 кілометр, пікет 9, розташована за межами Городнянського району. Також, Відділ у Бахмацькому районі інформує, що земельна ділянка (лінія Бахмач - Хоробичі) знаходиться на території Бахмацької та Городищенської сільських рад Бахмацького району Чернігівської області. Крім того, як зазначає Відділ у Менському районі, станом на 12.04.2017 року на території Менського району у громадян та юридичних осіб, зазначених у листі, земельні ділянки у власності чи користуванні відсутні (копії листів Відділу у Городнянському районі, Відділу у Бахмацькому районі, Відділу у Менському районі долучені до пояснень Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області).

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 було зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області надати - інформацію, на території якого органу місцевого самоврядування знаходиться земельна ділянка - лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії; - інформацію, чи входить земельна ділянка - лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії - до складу земель, переданих Киселівською сільською радою у постійне користування Державному територіально-галузевому об'єднанню "Південно-Західна Залізниця" відповідно до державного акту на право постійного користування №ІІ-ЧН 002191 згідно з планом зовнішніх меж землекористування до вказаного акту; зобов'язано Відділ у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надати суду: - інформацію, чи перебуває в адміністративних межах Менського району Чернігівської області земельна ділянка - лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пілет 9, права сторона колії; - інформацію, на території якого органу місцевого самоврядування Менського району Чернігівської області знаходиться земельна ділянка - лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії (у разі, якщо вказана земельна ділянка знаходиться в межах Менського району Чернігівської області); - інформацію, чи входить земельна ділянка - лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пілет 9, права сторона колії - до складу земель, переданих Киселівською сільською радою у постійне користування Державному територіально-галузевому об'єднанню "Південно-Західна Залізниця" відповідно до державного акту на право постійного користування №ІІ-ЧН 002191 згідно з планом зовнішніх меж землекористування до вказаного акту.

На виконання вказаної ухвали суду 06.06.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Відділу у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшли пояснення, згідно з якими зазначено, що у відділі відсутня інформація про лісовпорядкування Бахмацької дільниці лісонасаджень, яка входить до складу ПАТ «Укрзалізниця», невідома нумерація кварталів та пікетів.

Так, суд зазначає, що надані Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та Відділом у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповіді на запитувану судом інформацію щодо місцезнаходження (на території якого органу місцевого самоврядування) земельної ділянки із конкретними ідентифікаційними даними відповідно до акту огляду місця вчинення порушення від 28.10.2016 (лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії) не підтверджують доводів прокурора, що така земельна ділянка знаходиться на території Киселівської сільської ради, оскільки управління Держгеокадастру у Чернігівській області не мають даних щодо лісовпорядкування Бахмацької дільниці лісонасаджень, яка входить до складу ПАТ «Укрзалізниця», їм невідома нумерація кварталів та пікетів, які, власне, є тими ідентифікуючими даними, за допомогою яких слід встановлювати місцезнаходження земельної ділянки (на території якого органу місцевого самоврядування).

В той же час, відповідачем, який вважає, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області було подано Технічний звіт з інвентаризації земель смуги відведення ДТГО «Південно-Західна Залізниця» на території Корюківського району (дільниця Бахмач - Щорс), а також Технічний звіт з інвентаризації земель смуги відведення ДТГО «Південно-Західна Залізниця» на території Менського району Киселівської сільської ради.

Так, відповідно до державного акту на право постійного користування від 13.07.2000 №ІІ-ЧН №002191, ДТГО «Південно-Західна Залізниця» є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 23,73 га для виробничих потреб залізниці на території Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області згідно з планом зовнішніх меж землекористування до акту (копія акту подана відповідачем 08.02.2017); відповідно до державного акту на право постійного користування від 17.05.2000 №ІІ-ЧН №002191, ДТГО «Південно-Західна Залізниця» є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 81,617 га для виробничих потреб залізниці на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області згідно з планом зовнішніх меж землекористування до акту (копія акту подана відповідачем 06.03.2017).

Як вбачається з поданої 09.06.2017 копії Технічного звіту з інвентаризації земель смуги відведення ДТГО «Південно-Західна Залізниця» на території Менського району (дільниця Бахмач-Щорс км. 65+947 - км. 67+751) на території Киселівської сільської ради та експлікації земель смуги відведення, землі Південно-Західної залізниці на території Киселівської сільської ради виділені смугою відведення 67 км.+751 та 65 км.+947 (пікетаж згідно з поздовжнім профілем дільниці Бахмач-Щорс, складеним Київдіпротранс у 1973 році). Відтак, смуга відведення землі Південно-Західної залізниці на території Киселівської сільської ради не охоплює 68 кілометра лінії Бахмач-Щорс, де було здійснено рубку лісу, що вбачається, зокрема з експлікації земель.

При цьому, як вбачається з поданої 06.03.2017 копії Технічного звіту з інвентаризації земель смуги відведення ДТГО «Південно-Західна Залізниця» на території Корюківського району (дільниця Бахмач-Щорс км. 67+751 - км. 72+630) на території Олександрівської сільської ради та експлікації земель смуги відведення, землі Південно-Західної залізниці на території Олександрівської сільської ради виділені смугою відведення з 67 км.+751 по 72 км.+630 (пікетаж згідно з поздовжнім профілем дільниці Бахмач-Щорс, складеним Київдіпротранс у 1973 році) та фактично є продовженням смуги відведення земель на території Киселівської сільської ради, про що свідчать вказівки на кілометри, пікетаж, а також на місцезнаходження земель колективних сільськогосподарських підприємств на території Менського та Корюківського району Чернігівської області, що межують зі смугою відведених земель відповідачу. При цьому, з експлікації земель вбачається, що смуга відведення землі Південно-Західної залізниці на території Олександрівської сільської ради охоплює в тому числі 68 кілометр лінії Бахмач-Щорс, де було здійснено рубку лісу.

Так, з Технічного звіту з інвентаризації земель смуги відведення ДТГО «Південно-Західна Залізниця» на території Корюківського району (дільниця Бахмач-Щорс км. 67+751 - км. 72+30) на території Олександрівської сільської ради та експлікації земель вбачається, що земля по лінії Бахмач-Хоробичі, до якої входить ділянка Бахмач-Щорс, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії, знаходиться на території Олесандрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області (вказану ділянку з урахуванням кілометражу - 68 кілометр лінії, пікетажу - пікет 9 та сторони - права сторона колії відмічено відповідачем у експлікації земель смуги відведення).

Окрім того, суд зазначає, що до апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 про залишення позову прокурора у даній справі без розгляду скаржником було долучено довідку від 10.08.2017, складену інженером-землевпорядником ОСОБА_3, відповідно до якої інженером-землевпорядником проведено визначення координат місця порубки 10 дерев породи дуб, виявленої на 67-68 км. залізничної колії перегону Мена-Низьківка та установлено, що порубка згідно з координатами Y=4275332.0324 X = 5709629.0563 Z=0.0000; Y=4275337.3547 X = 5709631.8264 Z=0.0000; Y=4275355.8215 X = 5709596.3443 Z=0.0000; Y=4275350.6172 X = 5709593.3586 Z=0.0000; Y=4275332.0324 X = 5709629.0563 Z=0.0000. Установлено, що порубка дерев вчинена на території Киселівської сільської ради Менського району.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач звернувся до Державного підприємства «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з лисом від 08.11.2017 про встановлення координат самовільно зрублених дерев у кількості 10 штук на 68 кілометрі ПК 9 з правої сторони від колії лінії Бахмач-Хоробичі (копія листа подана відповідачем 14.11.2017).

Відповідно до поданого відповідачем 14.11.2017 листа ДП «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 10.11.2017 №2554, Державним підприємством «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» були проведені топографо-геодезичні роботи з визначення координат 10 точок на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області: X=5709906.189 Y=4275289.723; X=5709904.604 Y=4275270.205; X=5709911.080 Y=4275286.146; X=5709931.980 Y=4275275.446; X=5709955.422 Y=4275256.166; X=5709953.485 Y=4275249.871; X=5709959.509 Y=4275253.964; X=5709970.003 Y=4275235.537; X=5709975.287 Y=4275242.325; X=5710000.333 Y=4275231.218.

Судом встановлено, що на схемі розташування земельної ділянки в межах Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, що є додатком до листа ДП «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 10.11.2017 №2554, здійснено нанесення відмітки про точку вирубки кожного з 10 дерев.

При цьому, відповідно до листа Олександрівської сільської ради від 01.06.2017 №02-09/254, копія якого подана відповідачем 14.11.2017, Олександрівська сільська рада Корбківського району Чернігівської підтверджує приналежність земельної ділянки Південно-Західної залізниці, лінії Бахмач-Хоробичі, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії до території Олександрівської сільської ради.

При цьому, судом встановлено, що 26.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Данилівської сільської ради Менського району Чернігівської області з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 146 337 грн 25 коп. збитків заподіяних державі внаслідок незаконної вирубки дерев.

Так, у межах справи №910/23830/16 за позовом прокурора судом встановлено, що 28.10.2016 Виробничим підрозділом "Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" було складено акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства, відповідно до якого виявлено факт незаконної порубки 19 дерев невстановленими особами на перегоні Мена-Низківка квартал 9 виділ 183, 185, 67 кв. пікет 10-68 км пікет 9 ліва сторона колії ; до чергової частини Менського ВП ГУНП в Чернігівській області з відокремленого підрозділу Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень надійшло повідомлення за вих. № 40 від 28.10.2016 про те, що лісовою охороною Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень на перегоні Мена-Низківка 67пк10-68пк9 з лівої сторони від колії було виявлено самовільну незаконну рубку 19 дерев дуба черещатого-сироростучого об'ємом 24,22 м3.

Таким чином, довідка від 10.08.2017, складена інженером-землевпорядником ОСОБА_3, на підставі якої прокурор стверджує про те, що порубка дерев вчинена на території Киселівської сільської ради Менського району, не приймається судом як належний доказ у справі, оскільки виходячи із даних зазначених у довідці, інженером-землевпорядником встановлювались координати місця порубки дерев породи дуб, виявленої на 67-68 км. залізничної колії перегону Мена-Низьківка, що є предметом розгляду у справі №910/23830/16, тоді-як у даній справі вирубка лісу відбувалась на земельній ділянці по лінії Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії.

Наведені докази в сукупності дають підстави для висновку, що земельна ділянка, на якій було виявлено самовільну рубку лісу відповідно до акту огляду місця вчинення порушення від 28.10.2016 (лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії) знаходиться на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області.

Згідно з п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК.

В той же час, оскільки постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 по справі №910/24329/16 про залишення позову без розгляду з підстав неправильного визначення позивача за вимогами про захист інтересів держави скасовано, а матеріали справи №910/24329/16 повернуто до Господарського суду міста Києва для розгляду справи по суті, суд здійснює розгляд спору у справі по суті.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено повноваження місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища та зазначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, в тому числі, здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Оскільки земельна ділянка, на якій здійснено незаконну вирубку 10 дерев відповідно до акту огляду місця вчинення порушення від 28.10.2017 (лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії) знаходиться на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, а прокурором визначено позивача у даній справі Киселівську сільську раду, суд доходить висновку, що прокурором не доведено факту порушення прав чи законних інтересів вказаної особи щодо предмету спору у даній справі, що відповідно, свідчить про відсутність підстав для задоволення позову прокурора.

В той же час, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 17 Лісового кодексу України, у постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Як встановлено судом, відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ЧН №002191, Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» є постійним користувачем земельної ділянки площею 23.73 га, що розташована на території Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області (землю надано в постійне користування для виробничих потреб залізниці). Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею за №124 (копія державного акту на право постійного користування земельною ділянкою разом з планом меж земельної ділянки подана відповідачем 08.02.2017).

В той же час, відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ЧН №000045, Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» є постійним користувачем земельної ділянки площею 81,17 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області (землю надано в постійне користування для виробничих потреб залізниці). Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею за №168 (копія державного акту на право постійного користування земельною ділянкою разом з планом меж земельної ділянки подана відповідачем 06.03.2017).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 63 Лісового Кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

При цьому, за змістом ст. 89 Лісового кодексу України, охорону і захист лісів на території України здійснюють:

державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління;

лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.

При цьому, за змістом ст. 86 Лісового кодексу України, організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов'язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік протипожежних та інших заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Як встановлено судом, в межах Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» створено відокремлений підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень.

Так, відповідно до Положення про відокремлений підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом №017-П від 23.01.2017, Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень є виробничим структурним підрозділом регіональної філії «Південно-Західна залізниця».

Згідно з розділом 3 Положення, Підрозділ відповідно до покладених на нього завдань здійснює зокрема такі функції: виконання вимог по охороні навколишнього природного середовища, ліквідація пожеж і раціональне використання природних ресурсів; фіксація та розрахунок обсягів порушень лісового законодавства в захисних насадженнях природного і штучного походження в смузі відведення та подання матеріалів по цим порушенням до правоохоронних органів.

Так, як встановлено судом, 28.10.2016 Бахмацькою дистанцією захисних лісонасаджень було складено акт огляду місця вчинення порушення, відповідно до якого виявлено незаконну рубку дерев, загальна кількість яких складає 10 дерев, на земельній ділянці лінія Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії (копія акту долучена до позову).

Як зазначено вище, прокурор вважає, що внаслідок неналежного забезпечення відповідачем охорони розташованого в межах Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області лісу, постійним користувачем якого він є, що мало наслідком здійснення невідомими особами незаконної рубки лісу, відповідач, який не забезпечив охорону лісу, повинен відшкодувати державі шкоду, спричинену незаконною рубкою лісу.

Отже, фактично прокурор просить суд застосувати до відповідача заходи відповідальності у вигляді відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу, оскільки розмір шкоди, завданої державі, прокурором обчислено на підставі Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N 665.

Суд зазначає, що спір у даній справі про стягнення збитків, з огляду на заявлені предмет і підстави, виник з делікту, а отже фактично позовні вимоги у даній справі заявлено про стягнення шкоди, у зв'язку з чим на спірні правовідносини поширюються норми ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідним є доведення таких фактів:

а) неправомірність поведінки особи: неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди, зокрема, втрату або пошкодження майна потерпілого. При цьому, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

При цьому, за змістом статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За таких обставин, з огляду на наведене вище, заявляючи позов про відшкодування відповідачем шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки лісу, прокурор повинен довести наявність усіх зазначених вище елементів складу цивільного правопорушення, в тому числі (але не виключно), і наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, оскільки шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу об'єктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев.

Водночас, прокурор в обґрунтування своїх вимог про відшкодування шкоди, оціненої як за незаконну рубку дерев (враховуючи здійснений розрахунок шкоди за Таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N 665), вказує на незабезпечення відповідачем належної охорони та збереження лісу, що знаходився на земельній ділянці, переданій відповідачу в постійне користування.

Дійсно, відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

В той же час, відповідно до положень ст. 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Дана норма закону передбачає загальну підставу відповідальності, відсилаючи до застосування спеціальних норм за конкретне правопорушення.

При цьому, як передбачено ст. 105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у:

1) незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників;

2) знищенні або пошкодженні лісу внаслідок підпалу або недбалого поводження з вогнем, порушенні інших вимог пожежної безпеки в лісах;

3) знищенні або пошкодженні лісу внаслідок його забруднення хімічними та радіоактивними речовинами, виробничими і побутовими відходами, стічними водами, іншими шкідливими речовинами, підтоплення, осушення та інших видів шкідливого впливу;

4) засміченні лісів побутовими і промисловими відходами;

5) порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів;

6) знищенні або пошкодженні лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також природного підросту та самосіву на землях, призначених для відновлення лісу;

7) порушенні правил зберігання, транспортування та застосування засобів захисту лісу, стимуляторів росту, мінеральних добрив та інших препаратів;

8) розкорчовуванні лісових ділянок і використанні їх не за призначенням, у тому числі для спорудження жилих будинків, виробничих та інших будівель і споруд без належного дозволу;

9) самовільній заготівлі сіна та випасанні худоби на лісових ділянках;

10) порушенні правил заготівлі лісової підстилки, лікарських рослин, дикорослих плодів, горіхів, грибів, ягід тощо;

11) заготівлі лісових ресурсів способами, що негативно впливають на стан і відтворення лісів;

12) порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, заготівлі живиці і використання інших лісових ресурсів;

13) невнесенні плати за використання лісових ресурсів у встановлені строки;

14) знищенні та пошкодженні відмежувальних знаків у лісах;

15) введенні в дію нових і реконструйованих підприємств, споруд та інших об'єктів, не забезпечених обладнанням, що запобігає негативному впливу на стан і відтворення лісів;

16) порушенні строків повернення лісових ділянок, що перебувають у тимчасовому користуванні, або невиконанні обов'язків щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням;

17) пошкодженні сіножатей, пасовищ і ріллі на землях лісогосподарського призначення;

18) знищенні або пошкодженні лісоосушувальних канав, дренажних систем і доріг на лісових ділянках;

19) невиконанні приписів державної лісової охорони та органів виконавчої влади, які здійснюють державний контроль за додержанням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів;

20) порушенні вимог з охорони пралісів, квазіпралісів та природних лісів.

Законом може бути встановлено відповідальність і за інші порушення лісового законодавства.

Суд зазначає, що нормами Лісового кодексу України не передбачено відповідальності за незабезпечення охорони та збереження лісу.

Більше того, суд наголошує на тому, що постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» від 23 липня 2008 р. N 665, якими затверджено, зокрема, Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, на підставі яких, власне, прокурором розраховано розмір шкоди, що є предметом розгляду, також не передбачено відповідальності за незабезпечення охорони та збереження лісу, так само як і, відповідно, порядку розрахунку розміру шкоди, завданої такою бездіяльністю.

Наведене вище дає підстави для висновку суду, що забезпечення охорони лісу дійсно входить до обов'язків постійних лісокористувачів, однак неналежна охорона лісу, відповідно до норм чинного законодавства України, не є лісовим правопорушенням, яке тягне за собою матеріальну відповідальність за неналежне здійснення контролю за збереженням лісу.

В той же час, суд зазначає, що підставами притягнення до юридичної відповідальності є наявність складу правопорушення, як такого (фактична підстава) та наявність норми права, що прямо передбачає склад правопорушення та санкцію за його вчинення (нормативна підстава).

Так, згідно з нормами ст. 58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав застосування до відповідача, який, за твердженням прокурора, не забезпечив належну охорону лісу, міри відповідальності у вигляді відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу, за відсутності відповідних доказів на підтвердження вчинення відповідачем таких дій (рубки лісу), а також з огляду на заявлені предмет та підстави даного позову.

Такі висновки суду ґрунтуються також і на тих обставинах, що у випадку встановлення відповідними правоохоронними органами особи порушника, який вчинив незаконну рубку лісу, позивач, як орган місцевого самоврядування, що реалізовує права власника спірних ділянок, зайнятих лісом, та що уповноважений на здійснення в межах своєї території контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вправі буде заявляти до стягнення з правопорушника завдану внаслідок таких дій шкоду, розраховану на підставі Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N 665, саме за незаконну рубку лісу. І саме особа, визнана винною у незаконній рубці лісу, зобов'язана буде нести відповідальність з такі дії та відшкодовувати шкоду, розмір якої визначається відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N 665. Таким чином, держава отримає подвійне відшкодування шкоди: перше - з лісокористувача за незабезпечення належної охорони лісу від незаконних порубок; друге - з особи, визнаної винною у незаконній рубці лісу, що суперечить засадам розумності та справедливості, а також підставам і порядку відшкодування шкоди, що визначені нормами Цивільного кодексу України та Лісового кодексу України.

В той же час, у випадку стягнення з постійного лісокористувача (відповідача), за умови незабезпечення ним належної охорони лісу від незаконних порубок, шкоди за вказану бездіяльність у такому ж розмірі (як за незаконну рубку лісу), в наведеній ситуації ця особа, яка фактично буде такою, що відшкодувала шкоду замість іншої, винної особи (яка здійснила рубку лісу), водночас буде позбавлена правової можливості в порядку ст. 1191 Цивільного кодексу України звернутись до винної особи зі зворотною вимогою (регресом) у розмірі виплаченого відшкодування, оскільки підстави відповідальності постійного лісокористувача (відповідача) та особи, визнаної винною у незаконній порубці дерев, будуть різними (відповідальність за неналежну охорону лісу в першому випадку та відповідальність за незаконну рубку лісу у другому), що певною мірою суперечить ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, адже розрахований на підставі спеціальних Такс розмір шкоди, завданої саме незаконною рубкою лісу, повністю охоплює розмір шкоди за такий вид правопорушення, як незаконна рубка лісу, натомість стягнення такої шкоди з обох осіб (лісокористувача-охоронника та особи, що незаконно здійснила рубку дерев), тобто в подвійному розмірі, по-перше, суперечить загальним принципам притягнення до юридичної відповідальності, по-друге, не передбачено нормами чинного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що відповідальність зберігача, передбачена законом (в тому числі, Цивільним кодексом України - ст. 950 Цивільного кодексу України) та договором, за незбереження речі, яка передана на зберігання за договором, у даних правовідносинах не може бути застосована, оскільки спірні правовідносини є деліктними.

Суд зазначає, що позивачем (прокурором) повинна бути доведена неправомірність поведінки, яка виражається у діях чи бездіяльності особи, до якої заявляється позов про стягнення шкоди. При цьому, така бездіяльність повинна мати конкретне вираження, тобто позивачем має бути доведено, які саме дії не вчинив відповідач, вчинення яких входить до його обов'язків відповідно до закону.

Суд наголошує на тому, що ні прокурором, ні позивачем не обґрунтовано, які саме заходи охорони лісів не було вчинено відповідачем з метою збереження лісів від незаконних порубок.

Так, як вбачається з наданих 08.02.2017 відповідачем документів, Бахмацькою дистанцією захисних лісонасаджень надано пояснення, відповідно до яких зазначено, що Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень щорічно складає перелік заходів для запобігання незаконних порубок лісу враховуючи основні причини поширення цих рубок,низький життєвий рівень населення існування організованих угруповань які систематично займаються розкраданням лісу,велика кількість пилорам які є споживачами незаконно добутої лісопродукції. З метою охорони захисних лісонасаджень від незаконних порубок дистанція вчиняла ряд заходів які були направлені на збереження захисних лісонасаджень від незаконних порубок: розроблена структура в якій площа захисних лісонасаджень розділена на квартали, лісові обходи та закріплені за майстрами , лісниками які безпосередньо відповідають за своєчасне виявлення самовільних рубок; розроблений графік та маршрути патрулювання майстрів та лісників, при виявленні незаконної порубки лісу лісники майстри діють згідно наказу про охорону лісонасаджень від лісопорушень; проведення профілактичних бесід з місцевим населенням про недопустимість скоєння незаконних порубів, а також повідомляти населення про можливість отримання деревини для опалення помешкань законним шляхом в наслідок проведення дистанцією планових рубок; виявлення пилорам для подальшого контролю, що знаходяться в населених пунктах прилеглих до залізниці.

Наведене вище свідчить про вчинення відповідачем ряду заходів з метою забезпечення належної охорони лісу, спрямованих на охорону лісу та попередження незаконної рубки лісу. При цьому, прокурором не вказано, якого конкретного заходу/яких дій не було здійснено/вчинено відповідачем, виконання яких чітко передбачено законом, та, власне, внаслідок нездійснення/невчинення яких невідомими особами було вчинено незаконну рубку двох дерев.

Окрім того, суд зазначає, що за приписами ст. 86 Лісового кодексу України, забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Як зазначено вище, охорону і захист лісів на території України здійснює, в тому числі, державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління. Державна лісова охорона має статус правоохоронного органу.

Також, відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Тобто обов'язки із забезпечення охорони та захисту лісів в Україні покладено не виключно на лісокористувачів, а тому твердження прокурора про неналежне забезпечення відповідачем охорони лісу у Бахмацькій дистанції захисних лісонасаджень по лінії Бахмач-Хоробичі, квартал 9, 68 кілометр, пікет 9, права сторона колії, що призвело до незаконної рубки лісу, одночасно свідчить і про неналежне виконання таких обов'язків щодо охорони лісу іншими, уповноваженими нормами наведеного вище законодавства, суб'єктами, що в свою чергу, зважаючи на позицію прокурора щодо наявності окремого складу правопорушення у вигляді незабезпечення охорони лісу, повинно свідчити про наявність підстав для солідарної відповідальності усіх суб'єктів, на яких законом покладено обов'язок щодо забезпечення охорони лісу.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, з огляду на відсутність порушеного права особи, яку прокурором визначено як позивача, та з огляду на недоведеність викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Киселівської сільської ради Менського району Чернігівської області з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 79337 грн. 20 коп. шкоди не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 19.12.2017

Суддя І.М. Отрош