ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2017 Справа № 905/1759/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сковородіної О.М., судді Попова О.В., судді Лейби М.О.,

при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман Донецької області

до відповідача: Державного підприємства Артемсіль, м.Соледар Донецької області

про стягнення 5 484,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №5302 від 01.11.2017

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю №27/10-01-84 від 31.08.2017

ОСОБА_3, за довіреністю №27/10-01-100 від 12.10.2017

Позивач, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Державного підприємства Артемсіль, м.Соледар Донецької області про стягнення додаткових зборів в сумі 5484,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в лютому 2017 року відповідачем зі станції Сіль Донецької залізниці згідно накладної №48527097 направлено вагон № 60602547 на станцію Варшава Всходня Товарова. По прибуттю на проміжну станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці був затриманий вагон з причини нерівномірного завантаження візків. В процесі затримки вагону №60602547 залізницею були нараховані наступні додаткові збори: плата за користування вагонами - 916,70грн., маневрові роботи - 2020,70грн., зважування - 173,10грн., зберігання вантажу дві доби - 1215,50грн., повідомлення телеграфом - 244,00грн., а всього 5484,00грн. (в т.ч. ПДВ).

Відповідач 28.08.2017р. надав відзив від 19.08.2017р., в якому висловився про необґрунтованість позовних вимог, та просив відмовити в його задоволенні. Повідомив, що завантаження вагону № 60602547 проводилось 17.02.2017р. на під'їзній колії ДП "Артемсіль" на технічно справних залізничних вагах марки ВЕТП-150В, заводський номер №320, які відповідно до Інструкції про порядок застосування засобів вимірювальної техніки на залізничному транспорті від 31.07.2012 р. №442 передані на облік станції відправлення Сіль Донецької залізниці, які пройшли перевірку і контроль придатності. Зазначив, що відповідно до п. 6.4 Додатку № 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) вантаж, що перевозиться навалом або насипом у вагонах відкритого типу, перевізник приймає до перевезення, перевіряючи рівномірність поверхні вантажу. Вагон був оглянутий прийомоздавальником станції Сіль і без зауважень прийнятий до перевезення.

Від відповідача 07.09.17р. до суду надійшли доповнення до відзиву, 23.11.17р., 12.12.17р. надійшли додаткові заперечення щодо позовних вимог, в яких ДП Артемсіль, крім іншого, зазначив, що на проміжній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці технічно неможливо було встановити зміщення вантажу. Визначення навантаження на візок частини загальної маси вантажу є можливим після розвантаження вагону, що позивачем здійснено не було.

Ухвалою суду від 23.11.2017 року був залучений до участі у справі працівник позивача (станції "Сіль" регіональної філії " Донецька залізниця"), гр. ОСОБА_4, якою здійснювалося прийняття вагону № 60602547 по накладній № 48527097 від 17.02.2017р., для надання додаткових пояснень по суті спору.

Проте, явка гр. ОСОБА_4 в судове засідання 14.12.2017 року забезпечена не була.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представники відповідача надали додаткові усні заперечення по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив.

25.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Державного підприємства Артемсіль був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, предметом якого є надання залізницею послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (а.с. 14).

Як свідчать матеріали справи, в лютому 2017р. Державним підприємством Артемсіль зі станції Сіль Донецької залізниці на станцію Варшава Всходня Товарова було направлено за залізничною накладною №48527097 у вагоні №60602547 вантаж сіль кухонна для промислових цілей (НОМЕР_1) та сіль технічна (сіль камяна) (25010051) (вантажоодержувач Artemsol Polska SP.O.O.UL.Kasztanowa,14B, Lomianki, 05-092).

Вказана накладна містила наступні відомості: - маса вантажу 66000 кг (п.18, відомість вагонів); - спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) №320 (п.21); ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.20).

Як встановлено судом, при проходженні вагону №60602547 через попутну станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці залізницею було виявлено нерівномірне навантаження на візки та скаледно акт загальної форми №2/СМГС, в якому зазначено, що вказаний вагон затримано на колії станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці у зв'язку з нерівномірним навантаженням на візки, комерційна несправність усунена, простій з вини клієнта. За час затримки вагону з 19.02.2017р. 5:30 год. по 21.02.2017р. 14:00 год., нараховані наступні збори: плата за користування вагонами - 916,70грн., маневрові роботи - 2020,70грн., зважування - 173,10грн., зберігання вантажу дві доби - 1215,50грн., повідомлення телеграфом - 244,00грн., а всього 5484,00грн. (в т.ч. ПДВ).

Згідно наявної в матеріалах справи виписки з Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні на ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, за результатами контрольного зважування 19.02.2017р., маса вантажу у вагоні №60602547, складає: нетто фактична 65870 кг, нетто за документами 66000 кг, відхилення в масі складає - 130кг. Також зазначено, що поперечне зміщення центру маси 11; різниця завантаження візків 8250 (а.с.75).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.306 Господарського кодексу України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

За приписами ст.918 Цивільного кодексу України завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як визначено у ст.32 Статуту залізниць України, вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Відповідно до п.4 розділу Правила приймання вантажів до перевезення Правил перевезення вантажів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством.

Додатком №14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення Правила розміщення і кріплення вантажів у вагонах і контейнерах встановлено, що вантажі повинні розміщуватись і кріпитись у вагонах при перевезенні рівномірно по всіх візкам, згідно умов підпункту 4.3 пункту 4 глави 1.

Згідно з п. 1.2 Порядку розміщення і кріплення вантажів у вагонах і контейнерах повинно відповідати вимогам додатка 14 до СМГС та Інструкції з перевезення негабаритних і великовагових вантажів залізницями України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України від 23.11.2004 р. № 1026.

Пунктом 1.3 вказаного порядку передбачено, що відправники, одержувачі та організації, які здійснюють навантаження, перевантаження, розвантаження вантажів, повинні забезпечувати збереження вагонного парку і контейнерів під час навантаження і вивантаження вантажів та дотримуватися вимог, наведених у Стандарті ГОСТ 22235-2010.

Відповідно до вимог ГОСТ-2010 різниця у завантаженні візків 4-вісного вагону не повинна перевищувати 10 тон. При цьому навантаження, що припадає на кожен візок не повинна бути більше половини вантажопідйомності вагону.

Згідно п.4.3, таблиці 9 Технічних умов розташування та кріплення вантажів (Додаток №3 к СМГС), допускається подовжнє зміщення загального центру тяжіння вантажу (але не навантаженого вагону), як при навантаженні так і в дорозі проходження і вимірюється зміщення в сантиметрах.

При цьому, позивач в позовній заяві параметри зміщення вантажу не навів. В Акті загальної форми № 488 від 19.02.2017 р. зміщення визначене в кілограмах.

За приписами ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вже було зазначено судом, при проходженні вагону №60602547 через попутну станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці залізницею, у зв'язку з нерівномірним навантаженням на візки, був затриманий вагон, та складено акт загальної форми №2/СМГС, на підставі чого, за час затримки вагону з 19.02.2017р. по 21.02.2017р. відповідачу були нараховані додаткові збори в загальній сумі 5484,00грн.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи із змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.20 ГК України та ГПК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов:

- наявності у позивача певного субєктивного права (інтересу);

- порушення (невизнання, оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача;

- належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Згідно з ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В письмових поясненнях від 02.11.2017р. позивач навів модель ваг, на яких зважувався вагон №60602547 на проміжній станції, та встановлено нерівномірне навантаження візків, а саме модель - №ВВЕТ-150ТД,1-ЕП,2-ДП-С. За поясненнями позивача, згідно паспорту заводу виробника, ваги, на яких зважувався вищевказаний вагон дозволяють встановити швидкість і напрямок руху потягу, а також положення центру ваги, навантаження на кожну ось залізничного вагону.

За змістом ст.13 Статуту залізниць України, для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Для визначення маси вантажу зважуванням залізниці в місцях загального користування, а відправники та одержувачі вантажів, морські і річкові порти, які примикають до залізниць, в місцях незагального користування повинні мати необхідну кількість ваг і вагових приладів. Для навантаження масових насипних і навалочних вантажів їх відправники повинні використовувати вагові прилади, які визначають масу вантажу в процесі навантаження, чи механізовані дозувальні пристрої.

При цьому, наданий суду технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки №032 (модифікація ЗВВТ ВВЕТ-150ТД,1-ЕП,2-ДП-С), виробником яких є - НВП ТОВ «ЕЛВА» м.Харків, не містить відомості щодо технічної можливості встановити положення центру ваги, навантаження на кожну ось залізничного вагону (а.с. 69-74).

В наданій суду роздруківці з сайту НВП ТОВ «ЕЛВА», яка містить інформацію щодо основних технічних характеристик ваг «ОСОБА_1 тензометричні вагонні ВВЕТ-150-ХХХХ» значиться, що у залежності від модифікації ваги дозволяють встановити швидкість і напрямок руху потягу, а також положення центру ваги, навантаження на кожну ось залізничного вагону (а.с. 106).

Така роздруківка свідчить про наявність різновиду моделей тензометричних вагонних ваг «ВВЕТ-150-ХХХХ», з яких, деякі мають таку технічну можливість, як встановлення положення центру ваги, навантаження на кожну ось залізничного вагону.

Проте, суд не може прийняти такі відомості, як технічну характеристику ваг, якими було здійснено зважування вагону №60602547, у звязку з недоведеністю співставлення виду модифікації використаних залізницею ваг, з тими вагами, що можуть мати вище зазначені технічні характеристики.

Крім того, як було встановлено судом, завантаження вагону № 60602547 проводилось 17.02.2017 р. на під'їзній колії ДП "Артемсіль" на технічно справних, які пройшли перевірку і контроль придатності, залізничних вагах марки ВЕТП-150В, заводський номер № 320, які відповідно до Інструкції про порядок застосування засобів вимірювальної техніки на залізничному транспорті від 31.07.2012 р. № 442 передані на облік станції відправлення Сіль Донецької залізниці.

Відповідно до п. 6.4 Додатку № 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) вантаж, що перевозиться навалом або насипом у вагонах відкритого типу, перевізник приймає до перевезення, перевіряючи рівномірність поверхні вантажу.

Абзацом 4 п.28 Правил приймання встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні.

Відповідно до Переліку комерційних несправностей, за наявності яких вагони забороняється відправляти зі станції (додаток 2 до п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, затверджених наказом Укрзалізниці від 26.04.2006р. №152-Ц), забороняється ставити в поїзди напіввагони, що завантажені в порушення технічних умов навантаження та кріплення вантажу на відкритому рухомому складі.

Також, п.16 Договору про експлуатацію залізничної підїзної колії №2/21 від 15.11.2016р., укладеного між ПАТ Українська залізниця та ДП Артемсіль, передбачено, що при порушенні технічних умов навантаження та кріплення вантажу вагони повертаються власнику колії до повторного проведення передавальних операцій (а.с. 84-87).

Проте, щодо завантаженого на станції відправлення вагону №60602547 був складений звіт про його зважування (а.с. 38), і без зауважень прийнято до перевезення, про що свідчить відтиск календарного штемпеля станції в графі «Приймання вантажу до перевезення» залізничної накладної №48527097, з чого слідує, що спірний вагон був завантажений з дотриманням технічних умов.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтована необхідність затримання вагону №60602547 на проміжній станції з 19.02.2017р. 5:30 год. по 21.02.2017р. 14:00 год., та відповідно необґрунтованим є нарахування відповідних додаткових зборів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.43 ГПК України).

З огляду на те, що, під час розгляду справи, обставини на які посилався позивач в обґрунтування позовних вимог не знайшли свого підтвердження, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 42, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман Донецької області, до відповідача: Державного підприємства Артемсіль, м.Соледар Донецької області, про стягнення 5 484,00 грн., відмовити.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.12.2017р.

Рішення набирає законної сили 02.01.2018р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Сковородіна

Суддя О.В. Попов

Суддя М.О. Лейба