ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа № 914/2801/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" №14/5-1356в від 16.11.2017

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.11.2017

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Енергія-Новояворівськ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі №914/2801/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Енергія-Новояворівськ", м. Новояворівськ, Львівська область

про стягнення 29 463 469, 85грн.

За участю представників :

від позивача: не з»явився;

від відповідача: Нагірняк І.В..- представник;

Права та обов'язки представнику відповідача відповідно до ст. ст.20, 22 ГПК України роз'яснено.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 81-1 ГПК України, учасником судового процесу не заявлено.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п"ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прийнято до провадження 30.11.2017, отже кінцевий термін розгляду даної апеляційної скарги є 15.12.2017. Згідно із ч.3 ст.69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на п"ятнадцять днів. Сторонами не надано суду заяви про продовження строку розгляду спору відповідно до ст.69 ГПК України.

Враховуючи те, що має місце доказ належного повідомлення позивача клопотання про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2017 у справі №914/2801/16 (суддя Горецька З.В.) заяву ТОВ НВП "Енергія - Новояворівськ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 10 977 111,48 грн. пені, 1 325 705,93 грн. - 3% річних, 5 984 717,44 грн. інфляційних втрат - задоволено. Визнано наказ Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 у справі №914/2801/16 в частині стягнення з ТОВ НВП "Енергія - Новояворівськ" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України" 10 977 111,48 грн. пені, 1 325 705,93 грн. - 3% річних, 5 984 717,44 грн. інфляційних втрат - таким, що не підлягає виконанню.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подано апеляційну скаргу №14/5-1356в від 16.11.2017, в якій просить апеляційну скаргу задоволити, ухвалу суду про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 №914/2801/16 скасувати, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Енергія-Новий Розділ» про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 №914/2801/16, посилаючись на те, що ухвала суду є необгрунтована, безпідставна, винесена без врахування встановлених судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що доводи відповідача, що Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» не вимагає від сторін будь-яких дій і заборгованість визнається списаною автоматично з вступом в дію цього Закону, не є вірними.

Скаржник вважає, що боржником не надано документів, підтверджуючих списання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованості, яка обліковується за підприємством відповідача зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, тому неможливо зробити висновок про відсутність обов»язку боржника перед кредитором з виконання наказу від 09.03.2017 або видачі його помилково, що позбавляє господарський суд підстав для застосування приписів ч.4 ст.117 ГПК України до судового наказу у справі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 20.12.2016 у справі №914/2801/16, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2017, позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" на користь ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" заборгованість в розмірі 18 287 534,85 грн., з яких: 10 977 111,48 грн. пені, 1 325 705,93 грн. 3% річних, 5 984 717,44 грн. інфляційних втрат та 205 253,10 грн. судового збору з відстрочкою виконання рішення суду на 6 (шість) місяців, в задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

09.03.2017 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 20.12.2016 та виданий відповідний наказ.

10.07.2017 ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" подано Господарському суду Львівської області заяву про визнання наказу щодо стягнення пені, інфляційних втрат і 3 % річних таким, що не підлягає виконанню з підстав списання цих сум відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Відповідач обґрунтовує заяву положеннями частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який набрав чинності 30 листопада 2016 року.

Статтею 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено яка саме кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу за спожитий природний газ підлягає врегулюванню.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (частина 1 статті 3 Закону).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 9 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.12.2016 у справі №914/2801/16 встановлено, що ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" до порушення провадження у справі погасило перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" борг за поставлений газ на умовах договору від 02.12.2014 №2111/15-ТЕ-21/ПТ, проте за несвоєчасне виконання зобов'язань боржник має відшкодувати кредитору втрати від інфляції, 3 % річних та пеню. Отже, до набрання чинності Законом заборгованість боржника за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, була погашена.

Згідно з приписами частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Зазначена норма Закону є підставою для ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" і ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" списати з відображенням у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності сум пені, інфляційних втрат і 3 % річних, нарахованих на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, яка погашена до 30 листопада 2016 року.

За змістом частин 2 і 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, якщо обов'язок відсутній повністю чи частково і перелік підстав для того не є вичерпним.

Вищий господарський суд України у постанові пленуму "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 №9 роз'яснив, зокрема, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 19.04.2017 у справі №912/487/15-г, у постанові від 01.11.2017 у справі №914/1211/16.

Отже, враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач не має заборгованості за спожитий природний газ, оскільки така була погашена до подання позову до суду та до 30.11.2016, тобто, до вступу в законну силу Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Таким чином, застосуванню до даних спірних правовідносин підлягають положення п.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", які встановлюють, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Додаткові умови для списання сум пені, інфляційних втрат та відсотків річних при відсутності кредиторської заборгованості за спожитий природний газ на день набрання чинності Законом, не вимагаються.

Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що нараховані пеня, інфляційні втрати та три відсотки річних підлягають списанню сторонами згідно приписів ч.3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Окрім того, відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №173 від 12.07.2017 ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Враховуючи наведені обставини, судом першої інстанції правомірно встановлено, що заява ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" про визнання наказу у справі №914/2801/16, виданого 09.03.2017 Господарським судом Львівської області, в частині стягнення з ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 10 977 111,48 грн. пені, 1 325 705,93 грн. - 3% річних, 5 984 717,44 грн. інфляційних втрат - підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст..33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи на ведені в апеляційній скарзі, щодо того, що судом не взято до уваги той факт, що боржником не надано документів, підтверджуючих списання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованості, яка обліковується за підприємством відповідача зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, тому неможливо зробити висновок про відсутність обов»язку боржника перед кредитором з виконання наказу від 09.03.2017 або видачі його помилково, оскільки вищенаведене спростовується матеріалами справи.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що ухвала суду прийнята із дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 105, 106, 117 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.11.2017 у справі №914/2801/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.