ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Справа № 911/1329/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників:
позивачаОСОБА_3
відповідачаВарес М.О.
третьої особине з'явилась (про час та місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у судовому засіданні матеріали касаційної скаргиОСОБА_6
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 31.05.2017
у справі№911/1329/17 Господарського суду Київської області
за позовомГоловного управління Держгеокадастру у Київській області
доВолодарської районної державної адміністрації
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаОСОБА_6,
провизнання недійсними розпоряджень та державного акта

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держгеокадастру у Київській області звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Володарської районної державної адміністрації, в якому відповідно до заяви від 27.06.2017 просить визнати незаконними та скасувати розпорядження Володарської районної державної адміністрації №544 від 15.10.2009 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку в межах Косівської сільської ради за межами сіл Косівка, Гор-Косівка" та №217 від 14.05.2010 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 для обслуговування господарських будівель та споруд на території Косівської сільської ради" та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №002622.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.07.2017 (суддя Шевчук Н.Г.) у задоволені позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 (головуючий суддя Отрюх Б.В., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.) рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 скасовано повністю. Прийнято нове рішення по справі, яким позов задоволено повністю. Визнано незаконними та скасовано розпорядження Володарської районної державної адміністрації №544 від 15.10.2009 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку в межах Косівської сільської ради за межами сіл Косівка, Гор-Косівка". Визнано незаконними та скасовано розпорядження Володарської районної державної адміністрації №217 від 14.05.2010 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 для обслуговування господарських будівель та споруд на території Косівської сільської ради". Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №002622. Стягнуто з Володарської районної державної адміністрації Київської області (09300, Київська область, Володарський район, смт Володарка, пл. Миру, 4, ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул.. Серпова, 3/14, ) 4800,00 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 5280,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_6 звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017, а рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 залишити без змін.

Скаржник вважає, що постанова апеляційної інстанції прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому судом не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно досліджені докази, а також невірно застосовано норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2017 у даній справі визначено склад колегії суддів: головуючий суддя -Данилова М.В., судді Алєєва І.В., Корсак В.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.12.2017.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Володарської районної державної адміністрації №544 від 15.10.2009 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку в межах Косівської сільської ради за межами сіл Косівка, Гор-Косівка" надано дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку загальною площею 11,6042 га для обслуговування господарських будівель та споруд в межах Косівської сільської ради за межами сіл Косівка, Гор-Косівка.

14.05.2010 розпорядженням Володарської районної державної адміністрації №217 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 для обслуговування господарських будівель та споруд на території Косівської сільської ради" затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 11,6040 га ОСОБА_6 для обслуговування господарських будівель та споруд на території Косівської сільської ради, вирішено передати ОСОБА_6 у власність земельну ділянку площею 11,6040 га для обслуговування господарських будівель та споруд на території Косівської сільської ради, зобов'язано відділ Держкомзему у Володарському районі забезпечити збереження технічної документації (арк. с. 16).

ОСОБА_6 на підставі розпорядження Володарської районної державної адміністрації №217 від 14.05.2010 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №002622, відповідно до якого ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 11,6040га кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої Київська область, Володарський район, Косівська сільська рада за межами населеного пункту з цільовим призначенням - для обслуговування господарський будівель і споруд (арк. с. 17).

Цей Акт складений у двох примірниках, один з яких передано власнику земельної ділянки, другий - на зберігання у Відділ Держкомзему у Володарському районі Київської області.

Акт 06.07.2010 підписаний керівником Володарської районної державної адміністрації та керівником Відділ Держкомзему у Володарському районі Київської області, державна реєстрація вчинена 08.07.2010.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.07.2017 про земельну ділянку площею 11,6040 га кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої Київська область, Володарський район, Косівська сільська рада, вулиця Нечипоренка, 1, власник ОСОБА_6, цільове призначення земельної ділянки - для іншого сільськогосподарського призначення, вид використання - для обслуговування господарських будівель та дворів.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.04.2008 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.04.2008 на даній земельній ділянці розташовані нежитлові будівлі та споруди, які на праві приватної власності належать ОСОБА_6.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Місцевий господарський суд, натомість, надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, всебічно, повно і об'єктивно розглянувши в судовому засіданні всі обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, вказавши про наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України "Про Державне агентство земельних ресурсів" №445/2011 від 08.04.2011 Державне агентство земельних ресурсів України є правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів.

У подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів було реорганізовано шляхом перетворення його у Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр).

Пунктом 5 цієї постанови встановлено, що органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, що реорганізуються.

Відповідно до пункту "є " 1 статті 151 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, яким є позивач, віднесено, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що повноваження стосовно перевірки та контролю дотримання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю має виключно центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексу.

Таким центральним органом на теперішній час є Держгеокадастр.

Позивач у позовній заяві зазначає, що Управлінням з контролю за використанням земель та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області в порядку статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" проведено перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства Володарською районною державною адміністрацією у Київській області при розпорядженні земельними ділянками, в результаті якої позивач дійшов висновку про те, що розпорядження Володарської районної державної адміністрації №544 від 15.10.2009 і №217 від 14.05.2010 прийняті з порушенням вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачами відповідно до частини другої статті 21 цього Кодексу є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно частин 1, 2 статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Нормами частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; визнання правочину недійсним

Проте, позивач у позовній заяві не вказав, за захистом яких саме своїх (тобто, його - позивача) прав або охоронюваних законом інтересів поданий цей позов.

Згідно пунктів "а", "ж" частини 1 статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 122 цього Кодексу районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Таким чином, передача земельної ділянки площею 11,6040га кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої Київська область, Володарський район, Косівська сільська рада, вулиця Нечипорука, 1, у власність ОСОБА_6, цільове призначення якої згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.07.2017 - для іншого сільськогосподарського призначення, вид використання - для обслуговування господарський будівель і споруд, не є порушенням вказаних приписів земельного кодексу України.

За змістом пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних актів належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Скасування такого акта не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладення договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у такий спосіб виникло право власності або право володіння земельною ділянкою і це право грунтується на правовстановлюючих документах.

Отже, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачі земельних ділянок у власність, укладення договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Наведеної позиції притримується Верховний Суд України у постанові від 06.07.2016 у справі №916/876/13, про що доведено до відома господарських судів Інформаційним листом Вищого господарського суду України №01-06/1097/17 від 07.07.2017.

Прийняті Володарською районною державною адміністрацією (як суб'єктом владних повноважень) розпорядження №544 від 15.10.2009 та №217 від 14.05.2010 про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання.

Окрім того, відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що втручання відповідало вимозі закону і не було свавільним.

Особа, на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то таке компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Докази неправомірних дій з боку ОСОБА_6 при набутті у власність спірної земельної ділянки відсутні.

А тому як визнання незаконними розпоряджень, так і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку призведе до позбавлення його права на земельну ділянку, якою він мирно володіє, покладаючись на легітимність добросовісних дій державного органу, а тому буде свавільним втручанням.

Колегія суддів, розглянувши дану справу у касаційному порядку, встановила, що рішення суду першої інстанції є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи.

Натомість постанова апеляційного суду, на думку колегії суддів, прийнята при неналежному дослідженні всіх обставин справи всупереч норм права, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, касаційна інстанція приймає до уваги доводи касаційної скарги та приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення, в зв'язку з чим оскаржувана постанова апеляційного суду у даній справі підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись пунктом 6 статті 1119, статтями 1117, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі №911/1329/17 скасувати, рішення Господарського суду Київської області від 13.07.2017 залишити в силі.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул.. Серпова, 3/14, ) на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний код НОМЕР_1) 5760,00 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Доручити видачу відповідного наказу Господарському суду Київської області.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді І.Алєєва

В.Корсак