РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2017Справа №910/18807/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд»

до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» та

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола»

про визнання права та визнання відсутнім права

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Повалій О.В. - представник на підставі договору про надання адвокатом юридичних послуг (правової допомоги) №0111117/2 від 01.11.2017;

від відповідача 1: Каракоця О.Р. - представник за довіреністю №8220-К-Н-О від 23.08.2017.

від відповідача 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» з вимогами до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» про визнання права та визнання відсутнім права.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в забезпечення виконання ТОВ «Компанія «Біола» своїх зобов'язань за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013, укладеним між ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ «Компанія «Біола», між позивачем та відповідачем було укладено Договір поруки №4К13664И/П від 22.11.2016.

23.11.2016 позивач як поручитель виконав обов'язок боржника ТОВ «Компанія «Біола» перед кредитором (відповідачем 1) за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013, а саме сплатив заборгованість в розмірі 27966184,10 грн., у зв'язку з чим відповідно до ст.ст. 512, 514, 556 Цивільного кодексу України відбулась заміна кредитора у зобов'язанні - з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд».

Однак, відповідач 2 відмовляється добровільно виконувати зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів у розмірі 27966184,10 грн., так як не підписує направлену позивачем угоду, відповідно до умов якої відповідач 2 визнає заборгованість перед позивачем у сумі 27966184 грн. 10 коп. та зобов'язується її сплатити протягом 3-х банківських днів.

Враховуючи викладені обставини, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд: - визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» сплати суми боргу за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 у розмірі 27966184 грн. 10 коп., який був сплачений Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» Товариством з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» за Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» за Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016; - визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» права вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» сплати суми боргу за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 у розмірі 27966184 грн. 10 коп., який був сплачений Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» Товариством з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» за Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» за Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18807/17, розгляд справи призначено на 28.11.2017.

27.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач, зокрема, зазначив, що у нього відсутні копії документів, які було зобов'язано позивача надати ухвалою суду від 30.10.2017, так як ПА «КБ «Приватбанк» жодних документів, які підтверджують зобов'язання відповідача 2, позивачу не передав.

28.11.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшло клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні 28.11.2017 представник відповідача 1 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів відповідачами. При цьому, відповідач 1 вказав на те, що він не направляв позивачу вимогу про сплату заборгованості за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013.

Крім того, відповідач 1 зауважив, що наслідки, передбачені ст. 556 ЦКУ щодо переходу прав до нового кредитора, виникають лише у випадку повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання.

У судовому засіданні 28.11.2017 представник відповідача 2 подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що у нього відсутній Кредитний договір №4К13664И від 23.10.2013, докази надання кредиту, повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, так як всі документи за період з 2011 - 2017 років були вилучені у відповідача 2 старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України на підстав ухвали Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 08.12.2017.

У судовому засіданні 08.12.2017 представник відповідача 1 подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що не має можливості надати суду витребувані ухвалами документи, так як вони знаходяться у м. Дніпро, що утруднює їх надання.

У судовому засіданні 08.12.2017 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту, з яким позивач звернувся до суду, так як задоволення кредиторських вимог у випадку набуття поручителем статусу кредитора здійснюється шляхом примусового виконання обов'язку в натурі, а не шляхом визнання права/визнання відсутнім права.

Представник позивача у судовому засіданні 08.12.2017 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 08.12.2017 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

Представник відповідача 2 у судове засідання 08.12.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 28.11.2017 та розпискою про відкладення розгляду справу від 28.11.2017.

У судовому засіданні 08.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, суд

ВСТАНОВИВ:

22.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адор Лтд" (далі - позивач, поручитель) та Публічним акціонерним товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - відповідач, кредитор) укладено Договір поруки № 4К13664И/П.

Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» (далі - боржник) своїх зобов'язань за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до п. 2 та п. 3 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016 поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за Кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору. Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

Згідно з пунктами 4, 5 та 6 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016 у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору; у випадку невиконання боржником п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

У випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 цього Договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за Кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ "Приватбанк". Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього Договору (п. 7 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016).

За умовами пункту 8 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016, до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

У відповідності до п. 9 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016, у випадку невиконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в п. 5 цього Договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмові вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим Договором.

Згідно з п. 10 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016, кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим Договором (п. 11 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016).

Цей Договір укладено/підписано із використання електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 07.02.2013, укладеної сторонами (п. 17 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016).

Відповідач 1 не заперечив факт укладення з позивачем Договір поруки №4К13664И/П від 22.11.2016 із використанням електронного цифрового підпису.

Судом встановлено, що 23.11.2016 позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 27966184,10 грн. з призначенням платежу: виконання зобов'язання за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 згідно з Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016, що підтверджується платіжним дорученням №3 від 23.11.2016.

Як зазначає позивач, у забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» своїх зобов'язань за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола», між позивачем та відповідачем було укладено Договір поруки №4К13664И/П від 22.11.2016.

Як зазначає позивач, 23.11.2016 позивач як поручитель виконав обов'язок боржника ТОВ «Компанія «Біола» перед кредитором (відповідачем 1) за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013, а саме сплатив заборгованість в розмірі 27966184,10 грн., у зв'язку з чим відповідно до ст.ст. 512, 514, 556 Цивільного кодексу України відбулась заміна кредитора у зобов'язанні - з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд».

Однак, як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач 2 відмовляється добровільно виконувати зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів у розмірі 27966184,10 грн., так як не підписує направлену позивачем угоду, відповідно до умов якої відповідач 2 визнає заборгованість перед позивачем у сумі 27966184 грн. 10 коп. та зобов'язується її сплатити протягом 3-х банківських днів.

Враховуючи викладені обставини, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд: - визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» сплати суми боргу за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 у розмірі 27966184 грн. 10 коп., який був сплачений Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» Товариством з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» за Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» за Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016; - визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» права вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» сплати суми боргу за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 у розмірі 27966184 грн. 10 коп., який був сплачений Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» Товариством з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» за Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» за Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено судом, відповідно до п. 8 Договору поруки №4К13664И/П від 22.11.2016 до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Суд зазначає, що зважаючи на заявлений позивачем предмет позову та викладені у позовній заяві підстави позову, судом підлягають встановленню обставини щодо виконання позивачем як поручителем зобов'язань відповідача 2 як боржника за кредитним договором, укладеним з відповідачем 1 як кредитором, внаслідок чого відбулась заміна кредитора у зобов'язанні за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 - з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд», та позивач набув прав вимоги до відповідача 2 на суму сплачених грошових коштів (27966184 грн. 10 коп.).

Тобто, підлягають встановленню обставини як існування у відповідача 2 заборгованості за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013, так і обставини сплати вказаної заборгованості позивачем у повному обсязі.

Як встановлено судом, 23.11.2016 позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 27966184,10 грн. з призначенням платежу: виконання зобов'язання за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 згідно з Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016, що підтверджується платіжним дорученням №3 від 23.11.2016.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Суд зазначає, що відповідачем 1 не заперечується факт отримання коштів від позивача у сумі 27966184 грн. 10 коп., сплачених за платіжним дорученням №3 від 23.11.2016.

Разом з тим, з метою встановлення обставин, які входять до предмету дослідження у даній справі, а саме щодо наявності у відповідача 2 заборгованості за кредитним договором та погашення такої заборгованості позивачем як поручителем, ухвалами суду від 30.10.2017 та від 28.11.2017 зобов'язано позивача та відповідачів надати суду копію Кредитного договору № 4К13664И від 23.10.2013, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Біола" з усіма додатками та додатковими угодами до нього (оригінали - для огляду у судовому засіданні); - докази надання кредиту за Кредитним договором № 4К13664И від 23.10.2013 (копії банківських виписок, платіжних доручень, меморіальних ордерів, тощо); - докази повернення кредиту за Кредитним договором № 4К13664И від 23.10.2013 та сплати процентів за користування кредитом (копії платіжних доручень, банківських виписок, тощо); - розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 4К13664И від 23.10.2013 станом на 23.11.2016.

Однак, вказані вимоги ухвал суду не були виконані сторонами по справі.

27.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач, зокрема, зазначив, що у нього відсутні копії документів, які було зобов'язано позивача надати ухвалою суду від 30.10.2017, так як ПА «КБ «Приватбанк» жодних документів, які підтверджують зобов'язання відповідача 2, позивачу не передав.

У судовому засіданні 08.12.2017 представник відповідача 1 подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що не має можливості надати суду витребувані ухвалами документи, так як вони знаходяться у м. Дніпро, що утруднює їх надання.

У судовому засіданні 28.11.2017 представник відповідача 2 подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що у нього відсутній Кредитний договір №4К13664И від 23.10.2013, докази надання кредиту, повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, так як всі документи за період з 2011 - 2017 років були вилучені у відповідача 2 старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України на підстав ухвали Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2017.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15.

В той же час, за відсутності у матеріалах справи копії Кредитного договору №4К13664И від 23.10.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк", доказів щодо наявності та розміру заборгованості боржника за вказаним кредитним договором та відповідного розрахунку заборгованості, суд позбавлений можливості встановити обставини стосовно наявності такої заборгованості та обставини повного виконання поручителем зобов'язання за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 та, відповідно, наявності підстав для переходу прав кредитора до позивача.

При цьому, з огляду на заявлені позивачем вимоги про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» права вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» сплати суми боргу за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 у розмірі 27966184 грн. 10 коп., який був сплачений Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» Товариством з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» за Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» за Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016, суд зазначає таке.

Так, по суті, вказані вимоги позивача є вимогами про визнання поруки припиненою, та відповідно, судом підлягають встановленню обставини припинення зобов'язань позивача за Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016 у сумі 27966184 грн. 10 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Таким чином, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, враховуючи заявлені позивачем предмет та підстави позову в частині вказаних позовних вимог, встановленню підлягають обставини щодо наявності у боржника (відповідача 2) зобов'язання зі сплати заборгованості за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 у розмірі 27966184 грн. 10 коп. (отримання кредиту, погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, виникнення заборгованості у розмірі 27966184 грн. 10 коп.) та виконання позивачем як поручителем вказаного зобов'язання замість відповідача 2.

Водночас, як встановлено судом, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують вказані позовні вимоги позивача, а саме копії Кредитного договору №4К13664И від 23.10.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк", доказів щодо наявності та розміру заборгованості боржника за вказаним кредитним договором та відповідного розрахунку заборгованості, з огляду на що суд позбавлений можливості встановити обставини стосовно наявності такої заборгованості та обставини виконання поручителем зобов'язання за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013 та, відповідно, наявності підстав для припинення поруки за Договором поруки №4К13664И/П від 22.11.2016 на суму 27966184 грн. 10 коп.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Суд зазначає, що позов про визнання права подається з метою підтвердження наявного права у позивача, коли таке право не визначається або оспорюється іншою особою.

Водночас, позивачем не доведено наявності у нього тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, та які, на думку позивача, не визнаються або оспорюються іншими особами, а саме прав кредитора за Кредитним договором №4К13664И від 23.10.2013, набутих у зв'язку зі сплатою заборгованості боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола») за вказаним кредитним договором.

При цьому, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

27.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач, зокрема, зазначив, що у нього відсутні копії документів, які було зобов'язано позивача надати ухвалою суду від 30.10.2017, так як ПАТ «КБ «Приватбанк» жодних документів, які підтверджують зобов'язання відповідача 2, позивачу не передав.

Враховуючи надані позивачем пояснення щодо причин (які визнані судом поважними) неподання ним витребуваних судом доказів, відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Адор Лтд» до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Біола» про визнання права та визнання відсутнім права не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у зв'язку з відмовою в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись 43, 49, 82, 82-1, ст.ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.12.2017

Суддя І.М. Отрош