УХВАЛА

27.12.2017Справа № 910/22890/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рокфеллоу ОЮ»
доФізичної особи-підприємця Устимович Наталії Юріївни
проприпинення порушення прав на корисну модель
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

не викликалися
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рокфеллоу ОЮ» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Устимович Наталії Юріївни про припинення порушення прав на корисну модель.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без дозволу позивача як власника патенту на корисну модель «Мультимедійний розважальний комплекс» використовує у своїй діяльності аналогічну модель мультимедійного розважального комплексу у власному закладі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Василя Липківського, 18, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідача припинити дії з використання запатентованої корисної моделі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.12.2017 р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 17.01.2018 р.

26.12.2017 р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- заборонити Фізичній особі-підприємцю Устимович Наталії Юріївні використовувати запатентовану корисну модель «Мультимедійний розважальний комплекс»;

- зобов'язати Фізичну особу-підприємця Устимович Наталію Юріївну дозволити огляд приміщення анти кафе «PlacZabaw», за адресою: 03035, м. Київ, вул. Василя Липківського, 18, в якому відбуваються протиправні дії з використання запатентованої корисної моделі «Мультимедійний розважальний комплекс».

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Як на підставу для забезпечення даного позову позивач вказує на те, що відповідач досі не припинив на вимоги представника позивача використовувати у своїй господарській діяльності аналогічну модель «Мультимедійний розважальний комплекс», чим істотно продовжує порушувати права позивача як власника патенту України №80215 на корисну модель «Мультимедійний розважальний комплекс».

При цьому, на думку позивача, невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, і, відповідно, поновлення порушених прав позивача.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, відповідно до ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Разом з цим, у випадку задоволення позову у даній справі та зобов'язання відповідача припинити дії з використання запатентованої корисної моделі «Мультимедійний розважальний комплекс», відповідачу фактично буде заборонено використовувати таку корисну модель.

В той же час, у поданій заяві про забезпечення позову позивач просить суд заборонити Фізичній особі-підприємцю Устимович Наталії Юріївні використовувати запатентовану корисну модель «Мультимедійний розважальний комплекс», тобто в даному випадку позивач просить суд вжити захід забезпечення позову, який фактично є тотожним задоволенню заявленої позовної вимоги та при цьому спір не вирішується по суті.

За таких обставин, застосування заходів до забезпечення позову, якими вирішується спір по суті без встановлення дійсних правовідносин між сторонами та обставин справи, є неможливим, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу використовувати запатентовану корисну модель «Мультимедійний розважальний комплекс».

Стосовно вимоги позивача про вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді зобов'язання відповідача дозволити огляд приміщення анти кафе «PlacZabaw», за адресою: 03035, м. Київ, вул. Василя Липківського, 18, в якому відбуваються протиправні дії з використання запатентованої корисної моделі «Мультимедійний розважальний комплекс» суд відзначає наступне.

В даному випадку, будь-який зв'язок між вказаним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги відсутній, а обраний позивачем захід не може забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді зобов'язання дозволити огляд приміщення не є обґрунтованим, не забезпечує збалансованості інтересів сторін.

Обраний позивачем захід забезпечення позову жодним чином не співвідносний із заявленою позивачем вимогою, оскільки не відповідає вимозі, на забезпечення якої він вживається.

Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокфеллоу ОЮ» про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокфеллоу ОЮ» про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий