КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа№ 911/829/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Палій Ю.В. - дов. №17072002 від 20.07.2017

від відповідача: Науменко С.В. - дов. № 3 від 10.01.2017

Савенецька-Фурс Т.В. - дов. № 2 від 10.01.2017

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Столичні будинки" на рішення Господарського суду Київської області від 22.05.2017

у справі № 911/829/17 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до відповідача Приватного підприємства "Столичні будинки"

про стягнення 680 946,20 грн.

В судовому засіданні 13.12.2017 відповідно до ст.ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Столичні будинки", в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за постачання теплової енергії за період жовтень 2015 - квітень 2016 в сумі 583 076,82 грн. за договором №510345 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 04.02.2014, а також 3% річних в сумі 20012,14 грн. та 77857,24 грн. інфляційних втрат, нарахованих по 28.02.2017 згідно ст. 625 ЦК України у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими та просить суд в позові відмовити. Заперечення мотивовані тим, що тимчасовий договір №510345 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 04.02.2014 був укладений на два місяці до 15.04.2014, термін його дії сплив, а позивач не надав належних доказів того, що сторони в належній формі досягли згоди про продовження договору на спірний період з 01.10.2015 по 01.05.2016. Крім того, відповідач, посилаючись на положення пункту 12 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005, твердить, що за наявності лічильника облік теплової енергії повинен здійснюватися виключно за показниками лічильника. Відповідач твердить, що позивачем не подано Актів зняття показів приладу обліку за спірний період, а тому вважає вимоги позивача безпідставними, та такими, що не підтверджені належними первинними бухгалтерськими документами.

24.04.2017 від відповідача надійшли заперечення на позовні вимоги, у яких відповідач зазначає про те, що позивачем не надано письмових доказів того, що сторони продовжили дію Тимчасового договору №510345 від 04.02.2014 на спірний період з 01.10.2015 по 01.05.2016. Також відповідач наголошує на порушенні відповідачем ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до якої експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється, а зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії. Так, відповідач твердить, що наказом від 11.07.2013 №34"Д" Інспекція архітектурно-будівельного контролю в м. Києві скасувала сертифікат відповідності житлового будинку (секція А, секція Б) на вул. Шумського 5, відтак у позивача не було підстав для постачання теплової енергії до житлового будинку, який має статус об'єкта незавершеного будівництва. Фактично договір, який є підставою поданого позову, укладався на строк з 04.02.2014 по 15.04.2014, протягом якого забудовник ПАТ "Трест Київміськбуд-3" мав намір отримати новий сертифікат відповідності закінченого будівництвом об'єкту, чого зроблено не було.

Додатково в судовому засіданні 24.04.2017 представники відповідача зазначали, що у будинку по вул. Шумського 5 в 2016 році було створено ОСББ, у зв'язку з чим саме ОСББ повинно було забезпечувати утримання та експлуатацію будинку, відповідно вимоги позивача до відповідача, засновані на договорі, який припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.05.2017р. у справі №911/829/17 позов задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства "Столичні будинки" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 583 076,82 грн. основного боргу, 77 857,24 грн. інфляційних втрат, 20 012,14 грн. 3% річних, 10 214,19 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, рішення прийнято з неправильним з'ясуванням фактичних обставин справи.

На думку апелянта, у нього відсутній обов'язок щодо оплати теплової енергії за період з 01.10.2015 по 01.05.2016 у зв'язку з тим, що дія тимчасового договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №510345 від 04.02.2014, укладеного між позивачем та відповідачем, закінчилась 15.04.2014.

Апелянт вважає, що судом було задоволено позовні вимоги позивача без врахування того, що останній не надав первинні бухгалтерські документи, в порушення норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України».

Також апелянтом зазначено, що суд незаконно відхилив докази відповідача про створення з 25.01.2016 у будинку за адресою: м. Київ, вул. Шумського, буд. 5 ОСББ «Шумського 5».

Крім того, апелянт вказує про порушення позивачем норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв'язку з тим, що наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві №34Д від 11.07.2013 було скасовано сертифікат відповідності закінченого будівництвом об'єкту житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Шумського, буд. 5.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу відповідача 15.06.2017 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Майданевич А.Г., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався, відповідно до ст. 77 ГПК України у справі оголошувалась перерва, останній раз на 13.12.2017.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 13.12.2017 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 13.12.2017 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.02.2014 між ПАТ "Київенерго" (постачальник) та ПП "Столичні будинки" (споживач) укладено договір №510345 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі Договір), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у договорі (пункт 1.1 договору);

- споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від їх балансової належності) щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії не пізніше 28 числа звітного місяця (пункт 5 Додатку 2);

- споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує оформлену постачальником рахунок-фактуру, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх отримання (пункт 9 Додатку 2);

- споживач щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, забезпечує оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок постачальника або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА (пункт 10 Додатку 2);

- споживач має право перевіряти достовірність нарахувань та проведення розрахунків за теплову енергію, згідно з умовами Договору (пункт 2.5.2 договору);

- споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством (пункт 3.3 договору);

- договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.04.2014 (пункт 4.1 договору). Припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язку повної сплати вартості спожитої теплової енергії (пункт 4.9 договору).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання. Згідно положень ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до частин 6, 7 ст 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Як стверджує позивач, та підтверджує даними відомостей обліку, обліковими картками, позивач за даними теплового вузла обліку поставив до будинку за адресою м. Київ, вул. Шумського буд. 5, а відповідач спожив теплову енергію: у жовтні 2015 - на суму 13 001,33 грн.; в листопаді 2015 - на суму 125 360,84 грн., в грудні 2015 - на суму 156 143,40 грн.; в січні 2016 - на суму 268 375,45 грн., в лютому 2016 - на суму 203 623,74 грн.; в березні 2016 - на суму 169 272,19 грн., в квітні 2016 - на суму 451,86 грн., всього за спірний опалювальний сезон на суму 936 228,81 грн. з ПДВ.

Відповідач заперечує наявність даної заборгованості та вказує на недоведеність обсягів споживання, оскільки позивачем не подано Акти зняття показів приладу обліку за спірний період. Вказані твердження колегією суддів відхиляються, оскільки позивачем подані відомості обліку з усередненими по добовими показаннями приладу обліку, дані у яких збігаються з даними облікових карток.

Підписаних актів приймання-передавання товарної продукції суду не подано.

Апеляційний суд погоджується з висновками господарського суду про те, що в порядку згідно пункту 9 Додатку 2 до договору самостійне отримання з 12 по 15 число оформлених постачальником рахунку-фактури, акту приймання-передавання товарної продукції, облікової картки фактичного споживання за попередній період та акту звіряння, подальше оформлення їх та повернення одного примірника постачальнику належить до обов'язків саме споживача, а не постачальника.

Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про порушення позивачем норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» через неподання до суду підписаних актів приймання-передавання товарної продукції з підстав їх необґрунтованості.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що згідно ч. 2 ст. 275 ГПК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається, та згідно положень ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Однак твердження апелянта про закінчення строку дії спірного договору та незаконний відпуск енергії позивачем на об'єкт не прийнятий в експлуатацію, відхиляються виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, листом від 28.10.2014 №28/14 відповідач ПП "Столичні будинки" звертався до позивача з пропозицією продовжити строк договору №510435 від 04.02.2014 (а.с. 152).

Листом від 25.11.2014 №029/53/1/11923 позивач погодив продовження Договору на строк з 15.04.2014 до 15.04.2015 (а.с. 153).

Листом від 15.10.2015 №364 відповідач ПП "Столичні будинки" звертався до позивача з пропозицією продовжити строк договору №510435 від 04.02.2014 на 2015-2016 опалювальний рік ( а.с. 131).

Листом від 27.10.2015 №29/53/1/12785 позивач погодив продовження Договору на строк з 15.04.2015 до 15.04.2016 ( а.с. 155), крім того, в порядку ч. 2 ст. 642 ЦК України позивач вчинив дії відповідно до вказаних у пропозиції умов, а саме відпустив теплову енергію, відтак судом встановлено, що договір сторонами продовжений до 15.04.2016.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо.

Договір №510345 на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладений між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі.

Відповідно до частини 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно зі ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відтак, твердження апелянта про те, що вищевказані листи не є підтвердженням продовження дії спірного договору є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.

Щодо тверджень апелянта про незаконний відпуск енергії позивачем на об'єкт, не прийнятий в експлуатацію апеляційний суд зазначає наступне.

Місцевим господарським судом всебічно досліджено зазначені доводи відповідача та зроблено правомірний висновок про те, що зазначені обставини не можуть бути підставою залишення мешканців будинку без опалення в зимовий період, зокрема і в порядку частини 4 ст. 275 ГК України, відповідно до якої виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії.

Пунктом 4.9 Договору передбачено, що припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язку повної оплати вартості спожитої теплової енергії.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що порушення частини 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" має інші наслідки і не стосується обов'язку споживача оплатити фактично спожиту теплову енергію.

Доводи апелянта, щодо незаконного відхилення судом доказів відповідача про те, що з 25.01.2016р. за адресою: м. Київ, вул. Шумського, буд. 5 було створено ОСББ «Шумського 5» є необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що 25.01.2016 було проведено державну реєстрацію Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шумського 5", який звертався до відповідача з вимогою від 10.02.2016 передати технічну документацію на будинок та ключі від технічних приміщень.

Разом із тим, відповідно до ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об'єднання за рішенням загальних зборів має право:

задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення;

визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори;

виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Однак відповідач не надав, а матеріали справи не містять доказів того, що у спірний період у позивача з ОСББ "Шумського 5" був укладений договір, за яким здійснювалось постачання теплової енергії до буд. 5 по вул. Шумського в м. Києві.

Наданий позивачем до суду апеляційної інстанції тимчасовий договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №512345 від 11.11.2016, укладений між ПАТ «Київенерго» та ОСББ «Шумського 5», свідчить про початок постачання теплової енергії позивачем ОСББ з 11.11.2016, в той же час як позовні вимоги у справі заявлені до ПП "Столичні будинки" - споживача теплової енергії за чинним у спірний період договором №510345 від 04.02.2014.

З огляду на вищевикладене та враховуючи відсутність доказів сплати відповідачем заборгованості за теплову енергію за період жовтень 2015 - квітень 2016, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 583 076,82 грн.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем зобов'язання щодо оплати, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 20 012,14 грн. 3% річних та 77 857,24 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків 3% та інфляційних втрат, за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.", погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача 20 012,14 грн. 3% річних та 77 857,24 грн. інфляційних втрат, які підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Столичні будинки" на рішення Господарського суду Київської області від 22.05.2017 у справі №911/829/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.05.2017 у справі №911/829/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/829/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко