ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про передачу за підсудністю

"11" грудня 2017 р.Справа № 922/3718/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" м. Ізюм
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвест-груп", м. Лозова, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, м. Харків.
про визнання недійсним правочину та зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

позивача - Хорошевська Т.В., дов. від 20.11.2017р.;

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Відкрите акціонерне товариство "Ізюмський тепловозоремонтний завод", м. Ізюм, в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенка С.О., звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвест-груп", м. Лозова, в якому просить суд:

1. Визнати недійсним нікчемний правочин - Договір іпотеки № 1273 від 24.06.2016 року нерухомого майна: 1/2 частини нежитлового приміщення - малярного відділення літ "У1", заг. пл. 2368,0 кв.м., що складає 267/10000 частин за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлового приміщення тарного - цеху з побутовими приміщеннями літ. "Р- 2Н", загальною площею 2843,0 кв.м., що складає 320/10000 частин за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлових будівель, загальною площею 16428,2 кв.м., що складається з: корпус ходових частин, під літ. "0-1Н", площею 13256,9 кв.м.; підстанція, під літ. "01-2Н", площею 957,6 кв. м.; адміністративна будівля і побутові приміщення КХЧ, під літ. "03-2Н", площею 594,9 кв.м.; перехід, під літ. "04-1Н", площею 175,7 кв.м., що складає 1852/10000 частин за адресою: АДРЕСА_1, укладений між TOB "Укрпромінвест-Груп" та ОСОБА_4 та засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Галиною Іванівною.

2. Зобов'язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахову Галину Іванівну видалити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку нерухомого майна: 1/2 частини нежитлового приміщення - малярного відділення літ "У1", заг. пл. 2368,0 кв.м., що складає 267/10000 частин за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлового приміщення тарного - цеху з побутовими приміщеннями літ. "Р- 2Н", загальною площею 2843,0 кв.м., що складає 320/10000 частин за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлових будівель, загальною площею 16428,2 кв.м., що складається з: корпус ходових частин, під літ. "0-1Н", площею 13256,9 кв.м.; підстанція, під літ. "01-2Н", площею 957,6 кв. м.; адміністративна будівля і побутові приміщення КХЧ, під літ. "03-2Н", площею 594,9 кв.м.; перехід, під літ. "04- 1Н", площею 175,7 кв.м., що складає 1852/10000 частин за адресою: АДРЕСА_1, № 15129134 від 24.06.2016 року, який внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 30205613 від 25.06.2016 року.

3. Покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 08.11.2017р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.11.2017р. о 12:15 год. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахову Галину Іванівну, м. Харків.

Ухвалою господарського суду від 28.11.2017р. розгляд справи відкладався на 11.12.2017р. о 12:00 год.

У судовому засіданні 11.12.2017р., представник позивача вимог ухвали суду від 08.11.2017р. не виконав, додаткових доказів по справі суду не надав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав.

Третя особа у судове засідання 11.12.2017р. не з'явилась, про причини неявки суд повідомлено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа Б39/02-09 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» (скорочено - ВАТ «ІТРЗ»).

Відповідно до положень статті 41 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 2343-XII.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною дев'ятою статті 16 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Як зазначає позивач, ВАТ «ІТРЗ» є власником нерухомого майна, яке знаходиться у спільній частковій власності з іншим співвласником - TOB «Укрпромінвест - груп» за адресою: АДРЕСА_1.

В свою чергу, 24.06.2016р. між TOB «Укрпромінвест-груп» як Іпотекодавцем та ОСОБА_4 як Іпотекодержателем укладений Договір іпотеки № 12 нерухомого майна, а саме, приміщень малярного відділення, тарного цеху, корпусу ходові частин, адміністративної будівлі і побутових приміщень, вентиляційних приміщень та і які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, дана позовна заява про визнання Договору іпотеки № 12 недійсним подається арбітражним керуючим, ліквідатором ВАТ «ІТРЗ» в інтересах підприємства - ВАТ «ІТРЗ» як уповноваженою особою, який на даний час виконує функції керівника підприємства.

Отже, арбітражний керуючий, ліквідатор ВАТ «ІТРЗ» звертається з даною позовною заявою до господарського суду в межах позовного провадження як уповноважена діяти від позивача особа, в інтересах боржника, а тому спір підлягає розгляду в господарському суді Харківської області, який розглядає справу про банкрутство, на вимогу ч. 9 ст. 16 ГПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне передати справу №922/3718/17 для розгляду за підсудністю в рамках справи Б39/02-09 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» (суддя господарського суду Харківської області Савченко А.А.), виходячи з наступного.

В ході ліквідаційної процедури Відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» застосовуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19 січня 2013 року (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до положень статті 4-1 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Зі змісту ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство та п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України вбачається, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Правилами виключної підсудності встановлено, що справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч. 10 ст. 16 ГПК України).

Таким чином, майнові спори, стороною яких є боржник, визначається за правилами підсудності, встановленої Законом про банкрутство та положеннями ст. 16 ГПК України.

Згідно пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону про банкрутство внесено доповнення до статті 16 Господарського процесуального кодексу України частиною такого змісту: "справи у майновій спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство", а також доповнено частину 1 статті 12 пунктом 7 про підвідомчість господарським судам справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство. Перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено, однак передбачено винятки щодо спорів, пов'язаних з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів) за позовом контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України.

Тобто, з 19 січня 2013 року майнові спори про витребування майна до ліквідаційної маси та пов'язані з цим вимоги розглядаються судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Правова позиція щодо підсудності майнових спорів за участі боржника відображена і у судовій практиці Вищого господарського суду України та Верховного суду України.

Так, у Постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 910/1872/15-г Вищий господарський суд України зазначив, що ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, а саме: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника, а оскільки дана норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України (у редакції Закону про банкрутство), тому застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Відповідно суд касаційної інстанції дійшов висновку, що приписи ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство охоплюють усі без виключення майнові спори щодо угод, укладених за участю боржника. У зв'язку з чим, відповідні спори розглядаються у межах справи про банкрутство незалежно від того, який процесуальний статус у такому спорі (позивача чи відповідача) має боржник (банкрут).

Встановивши виключну підсудність майнових спорів за участі боржника з 19 січня 2013 року суду, який здійснює розгляд справи про банкрутство, законодавець тим самим розширив повноваження такого суду на предмет можливості визнання недійсними правочинів із цивільно-правових підстав та повернення майна боржнику в порядку статей 387, 388 ЦК України.

Таким чином, з огляду на існуючу судову практику, майнові спори за участі боржника розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство як у позовному провадженні, так і в межах провадження у справі про банкрутство без порушення нової справи.

За переконанням позивача, при розгляді майнових спорів за участі боржника основоположною вимогою є розгляд таких спорів судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. При чому, питання розгляду вказаних спорів в межах провадження у справі про банкрутство без порушення нової справи чи з порушенням нової справи не є принциповим.

Як видно з судової практики, розгляд майнових спорів за участі боржника судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, як в межах провадження у справі про банкрутство без порушення нової справи, так і з порушенням нової справи, не впливає на суть ухвалених рішень та не може слугувати підставою для скасування такого рішення вищестоящими інстанціями.

Така правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду від 17 січня 2017 року у справі № 910/10453/16, а саме, у вказаному судовому рішенні зазначено, що з метою забезпечення прав і законних інтересів сторін спору на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, зважаючи на те, що господарськими судами передніх інстанцій під час розгляду справи прийняті вірні та обґрунтовані рішення у справі, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість перегляду рішення господарського суду м. Києва від 02 серпня 2016 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2016 року у справі № 910/10453/16 у касаційному порядку за правилами позовного порядку, без припинення провадження у даній справі з підстав необхідності її розгляду в межах справи про банкрутство.

Вказана позиція щодо недопустимості надмірного формалізму при розгляді судових спорів повністю відповідає судовій практиці Європейського Суду з прав людини, яка в силу приписів ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні (зокрема, Рішення ЄСПЛ від 08 грудня 2016 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України» (заява №24003/07)).

Також, вказаний принцип недопустимості надмірного формалізму відображається в правових позиціях Верховного суду України, зокрема, у Постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33 цс 15.

Таким чином, з огляду на судову практику ЄСПЛ та ВСУ, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду першої інстанції з одних лише формальних міркувань, при цьому, на сьогодні в судовій практиці відсутня однозначна та єдина позиція з вищевикладеного питання розгляду майнових спорів за участі боржника.

Враховуючи викладене, ліквідатор Відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» звернувся до господарського суду Харківської області у провадженні якого перебуває справа про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» з позовною заявою про визнання недійсним нікчемного правочину - Договору іпотеки № 1273 від 24.06.2016р. В заяві позивача зазначено номер справи про банкрутство.

Частиною першою ст. 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, основоположним принципом ст.6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосудця.

Реалізація права на правосуддя реалізується шляхом ефективного способу судового захисту.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Закон про банкрутство зобов'язує ліквідатора боржника реалізовувати свої повноваження при здійсненні ліквідаційної процедури шляхом витребування майна у третьої особи. А тому, звернення ліквідатора до суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, відповідає статті 6 Конвенції, оскільки саме такий суд є судом "встановленим законом".

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку передати справу №922/3718/17 до розгляду по суті в межах справи № Б39/02-09 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» (код 01056356).

Керуючись ст. ст. 12, 16, 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Передати справу №922/3718/17 за підсудністю в межах справи № Б39/02-09 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» (код 01056356).

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/3718/17