ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2017 року Справа № 904/7183/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.О. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Березкіна О.В.,

Секретар судового засідання Манчік О.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 15.12.2017 р., представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №709 від 31.07.2017 р., представник

Розглядається апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2017р. у справі №904/7183/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року (суддя: Петренко І.В.) в задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Відмова в задоволені позовних вимог судом першої інстанції мотивована відсутністю правових підстав для стягнення заборгованості за період з січня 2016 року по червень 2017 року, розрахованої позивачем на підставі договору після його припинення.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що обовязок споживача сплачувати вартість одержаних послуг випливає з прямої вказівки Закону та Рішення органу місцевого самоврядування, а також із правовідносин, в силу яких особа не відмовляється від прийняття житлово-комунальних послуг, споживає їх щомісячно та породжує таким чином фактичні договірні відносини, які зобовязують відповідача до певної поведінки.

Крім того, скаржник вказав, що надання житлово-комунальних послуг є обовязком виконавця у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а споживачі, у свою чергу, зобовязані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції слід залишити без замін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки відсутні підстави для нарахування плати за комунальні послуги, які начебто надавались згідно договору.

В судовому засіданні 18.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2013 між позивачем (далі по тексту - позивач, управитель) та Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради (далі по тексту - замовник) укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Центрально-Міському районі. Предметом договору є передача замовником управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі по тексту - об'єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі по тексту - мешканці об'єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі по тексту - послуги), а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника.

Вказаний договір було укладено на підставі рішення комісії з проведення конкурсу з визначення управителів будинку, споруди або групи будинків по Центрально-Міському району по об'єкту №1, оформленого протоколом від 14.11.2013, яким було визначено товариство з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" переможцем конкурсу з визначення управителя будинку, споруди або групи будинків на території Центрально-Міського району.

Пунктом 4.1 договору від 18.11.2013 визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях розпочинають здійснювати з 01.02.2014. Даний договір може бути пролонговано за згодою сторін на той самий термін. Якщо одна із сторін має намір розірвати договір, вона повинна попередити про свій намір не менше як за місяць до його розірвання.

Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 14.12.2011 за №418 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення Центрально-Міського району м.Кривого Рогу" установлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зокрема в будинку №1 по вулиці Українська.

Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 27.12.2011 за №435 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для власників (орендарів) нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) у місті ОСОБА_4" установлено періодичність та строки виконання робіт на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, порядок проведення перерахунків за ненадані або надані не в повному обсязі послуги для всіх категорій споживачів.

Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.04.2017 за №176 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню міста ОСОБА_4 товариством з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" установлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню міста ОСОБА_4 товариством з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" зокрема в будинку №1 по вулиці Українська.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення №1/194 по вулиці Українська, що підтверджується договором купівлі-продажу приміщення від 23.01.2003, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого у реєстрі за №794.

30.09.2014 між позивачем (далі по тексту - позивач, виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, споживач) укладено договір №3009/02-14 про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території (далі по тексту - договір від 30.09.2014). Предметом вказаного договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території (далі по тексту - послуги) у житловому будинку №1 по вулиці Українська у місті Кривому Розі, а споживач - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Виконавець, відповідно до пункту 1.2 договору від 30.09.2014, надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Розмір тарифу на послуги, які виконавець щомісячно надає споживачу, встановлено згідно з рішеннями Криворізької міської ради за №418 від 14.12.2011 (Додаток №1) та №435 від 27.12.2011 (Додаток №2), з урахуванням перерахунку зазначеного тарифу, як для приміщення першого поверху з окремим входом, згідно постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011, з розрахунку на 1 кв.м. приміщення споживача №194 загальна площа якого становить 1217,2кв.м. (пункт 1.3 договору від 30.09.2014).

Згідно з пунктом 2.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач, згідно з пунктом 2.2 договору від 30.09.2014, сплачує послуги до 20-го числа місяця наступним за місяцем, в якому надавалися відповідні послуги.

Цей договір, відповідно до пункту 7.1 договору від 30.09.2014, набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Договір вважається щороку пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його строку жодна із сторін не повідомить письмово щодо його розірвання.

Пунктом 7.2 договору від 30.09.2014 визначено, що договір може бути достроково розірваним у разі, зокрема його невиконання сторонами (п.п.7.2.2 договору).

02.11.2015 відповідач направив позивачу лист, в якому повідомив про розірвання договору, у зв'язку з систематичним невиконанням пункту 3.4.3. договору №3009/02-14 від 30.09.2014, що підтверджується штампом позивача з вхідним №С245/2 від 02.11.2015

15.11.2015 позивач надав письмову відповідь зазначивши, що викладена аварійна ситуація у зверненні від 02.11.2015 була усунена працівниками позивача. На підтвердження вказаних обставин позивачем було додано титульну сторінку картки оцінки якості розгляду звернення та зазначено, що підстав для розірвання договору з причин невиконання його сторонами умов не вбачається.

Позивач, стверджуючи, що надав відповідачу послуги з утримання будинку, споруд і прибудинкової території на загальну суму 33260,59грн. за період з 01.01.2016 по 01.06.2017, які були несплачені відповідачем, звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволені позову, господарським судом було зазначено, що лист відповідача про розірвання договору, положення пункту 7.1, 7.2 договору свідчить про те, що договір укладений між сторонами, припинив свою дію з 01.01.2016, а тому відсутні підстави для нарахування заборгованості за надані позивачем відповідачу послуги.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно положень статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

У статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) (стаття 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

У відповідності до пункту 1 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у даній сфері.

Згідно із частиною 1 статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки

Згідно ст. 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Для підтвердження надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території у період з 01.01.2016р. по 01.06.2017р. позивачем було надано наряди-завдання та акти виконаних робіт (т.1, а.с.215-250, т.2, а.с. 1-219).

Апеляційним господарським судом встановлено, що відповідачем не надано доказів оплати наданих позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Позивачем було надано розрахуно заборгованості за період з січня 2016р. по травень 2017р. включно в сумі 33260,59грн. (т.1, а.с.91-92).

Перевіривши розрахунок, апеляційний суд вважає його правильним, а тому приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в сумі 33260,59грн.

Вказане вище спростовує висновок господарського суду про відсутністю правових підстав для стягнення заборгованості за період з січня 2016 року по червень 2017 року, розрахованої позивачем на підставі договору після його припинення, оскільки, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, рішення господарського суду належить скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2017р. у справі №904/7183/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сітісервіс-КР" 33260,59грн. заборгованості, 3360,00грн. витрати по сплаті судового збору, у тому числі за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

повний текст постанови виготовлений 22.12.2017р.