ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" грудня 2017 р.Справа № 916/2687/17

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС";

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ЧАЙКА";

про стягнення 74584,20грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

В судовому засіданні від 13.12.2017р. було оголошено перерву по 14.12.2017р. відповідно до ст.77 ГПК України.

Суть спору: про стягнення 74584,20грн.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інфокс" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ЧАЙКА" 74584,20грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2017р. порушено провадження у справі № 916/2687/17 та справу призначено до розгляду.

30.11.2017р. за вх.суду№2-6284/17 відповідач звернувся до суду з заявою про розстрочення виконання рішення в якому просить надати розстрочку виконання рішення згідно запропонованого графіку.

В судовому засіданні від 13.12.2017р. представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (вх.суду№26765/17).

В судовому засіданні від 14.12.2017р. представник позивача надав до суду бухгалтерську довідку щодо оплат відповідача та письмові пояснення стосовно залишку боргу.

Позивач позовні вимоги підтримує.

Відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розстрочити виконання рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив:

08.12.2008р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" (позивач, Виробник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ЧАЙКА" (відповідач, Споживач) було укладено договір на послуги постачання та водовідведення (населення) відповідно до умов якого Виробник надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на обєкт Споживача, а Споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за отримані послуги (п.1.1. договору).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору облік спожитої води здійснюється по даним засобів обліку, встановлених на обєктах Споживача. Оплата послуг з водопостачання та водовідведення здійснюється щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

24.01.2011р. між сторонами було укладено додаткову угоду №20-01-11 якою сторони встановили дислокацію обєктів Споживача.

01.04.2011р. між сторонами було укладено договір на відшкодування витрат зі збору платежів з населення за водопостачання та водовідведення №450/11-КС.

01.01.2012р. сторони підписали додаткову угоду до договору на відшкодування витрат зі збору платежів з населення за водопостачання та водовідведення №450/11-КС.

14.08.2013р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору на послуги водопостачання та водовідведення.

Як зазначає позивач, відповідно до умов договору розрахунки заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у спірний період здійснювалися позивачем відповідно до показань водолічильника, що підтверджується звітами водоспоживання за: травень 2017р. вересень 2017р. та актами контрольних зйомок від №1058/6 від 06.06.2017р., №4977, 4978 від 28.07.2017р. за тарифом затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1141 від 16.06.2016р.

Позивач вказує, що у звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо своєчасної оплати наданих послуг у відповідача за період з 01.05.2017р. по 01.10.2017р. виникла заборгованість у сумі 74584,20грн.

Під час розгляду справи відповідач частково розрахувався з позивачем про що позивачем надана до матеріалів справи бухгалтерська довідка згідно якої відповідачем були здійснені оплати в листопаді 2017р. 26000,00грн., у грудні 2017р. 20000,00грн., таким чином станом на день розгляду справи заборгованість відповідача складає 28584,20грн.

Відповідач заборгованість у сумі 28584,20грн. визнає у повному обсязі та просить суд надати розстрочку виконання рішення згідно наступного графіку: до 15.12.2017р. 10000,00грн., до 22.12.2017р. 10000,00грн., до 29.12.2017р. 8584,20грн., до 01.02.2018р. 1600,00грн. судового збору.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2008р. між позивачем та відповідачем було укладено договір на послуги постачання та водовідведення (населення) відповідно до умов якого Виробник надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на обєкт Споживача, а Споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за отримані послуги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Судом встановлено, що позивач, на виконання умов договору надавав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується звітами водоспоживання за: травень 2017р. вересень 2017р. та актами контрольних зйомок від №1058/6 від 06.06.2017р., №4977, 4978 від 28.07.2017р. за тарифом затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1141 від 16.06.2016р.

У відповідача за період з 01.05.2017р. по 01.10.2017р. виникла заборгованість у сумі 74584,20грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Під час розгляду справи відповідач частково розрахувався з позивачем за надані послуги про що позивачем надана до матеріалів справи бухгалтерська довідка згідно якої відповідачем були здійснені оплати в листопаді 2017р. 26000,00грн., у грудні 2017р. 20000,00грн. у звязку з чим провадження у справі в частині стягнення з відповідача 46000,00грн. підлягає припиненню в порядку п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі якщо зокрема відсутній предмет спору.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи відповідач за надані послуги розрахувався частково, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 28584,20грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" підлягають частковому задоволенню у сумі 28584,20грн.

30.11.2017р. представник відповідача звернувся до суду з заявою про надання розстрочки виконання рішення суду в якому просить розстрочити виконання рішення згідно наступного графіку: до 15.12.2017р. 10000,00грн., до 22.12.2017р. 10000,00грн., до 29.12.2017р. 8584,20грн., до 01.02.2018р. 1600,00грн. судового збору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зокрема відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо) Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи (пп7.1.2. п.7.1., п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" із змінами та доповненнями).

В судовому засіданні представник позивача проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення не заперечував.

Крім того між сторонами 30.11.2017р. був укладений договір розстрочки погашення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи сплату відповідачем 46000,00грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду згідно наступного графіку: до 15.12.2017р. 10000,00грн., до 22.12.2017р. 10000,00грн., до 29.12.2017р. 8584,20грн.

Щодо надання розстрочки виконання рішення суду на суму судового збору у розмірі 1600,00грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Тобто чинним законодавством не передбачено можливості надання рострочки по сплаті судового збору після прийняття рішення по справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про надання розстрочки в частині сплати судового збору у сумі 1600,00грн.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ЧАЙКА" про стягнення 74584,20грн. задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ЧАЙКА" 46000,00грн. припинити.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ЧАЙКА" (65089, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59Е, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5) в особі Філії "Інфоксводоканал" ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" (65039, м. Одеса, вул. Басейна,5, ) 28584/двадцять вісім тисяч пятсот вісімдесят чотири/грн. 20коп. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Надати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ЧАЙКА" (65089, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59Е, ) розстрочку виконання рішення згідно наступного графіку: до 15.12.2017р. 10000,00грн., до 22.12.2017р. 10000,00грн., до 29.12.2017р. 8584,20грн. з дня набрання рішення законної сили.

Наказ видати.

4. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ЧАЙКА" (65089, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59Е, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5) в особі Філії "Інфоксводоканал" ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" (65039, м. Одеса, вул. Басейна,5, ) 1600,00грн. судового збору.

Наказ видати.

Повне рішення складено 18 грудня 2017р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя Л.В. Степанова