ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа № 917/217/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача - Тимошенко С.А. - дов. № 214 від 30.12.2016,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1323 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/217/17,

за позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", м. Заводське, Лохвицький район, Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч, Полтавська область,

про стягнення 1 813 262,91 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/217/17 (суддя Мацько О.С.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" 1 813 262,91 грн. заборгованості за договором поставки № 87-Ш від 12.07.2016, 27 198,94 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/217/17, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач посилається на те, що посилання суду першої інстанції про те, що надані відповідачем платіжні доручення відносяться до іншого договору поставки з таким же номером 87-Ш, ґрунтуються виключно на усних поясненнях представника позивача і не підтверджені належними доказами. Як зазначає апелянт, позивач не довів належними доказами момент виникнення зобов'язань покупця щодо оплати продукції за договором, а саме, відсутні докази отримання відповідачем рахунків-фактур та актів звірки на спірну суму заборгованості. Відповідач зазначає, що наявні в матеріалах справи приймальні квитанції, на які посилається суд першої інстанції, не є первинними документами та не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів у справі. Також, на думку апелянта, єдиними належними доказами є товарні накладні за формою № 1-ТН (МС).

В судове засідання відповідач свого представника не направив, про причини неявки Харківський апеляційний господарський суд не сповістив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач зазначає, що приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини за формою № 3-ПК (МС) є товаророзпорядчими документами та оформлені у відповідності до Інструкції про порядок заповнення приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини (ф. № 3-ПК (МС)) затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 457 від 01.12.2015 та відповідає вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Отже, як вважає позивач, строк виконання відповідачем даного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України. Крім того, позивач вказав, що договором поставки та діючим законодавством не передбачена відмова від оплати товару з підстав надання документів не в повному обсязі.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та у відзиві до неї доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.07.2016 між Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 87-Ш (том 1, а.с. 17-20), за умовами якого постачальник зобов'язався передавати покупцю молочну сировину (молоко коров'яче, сире, незбиране, яке піддавалося попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню), відповідно до усного та/або письмового (в тому числі отриманого за допомогою інформаційно-комунікаційних систем) замовлення покупця, а покупець - приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим договором (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 1.2 договору кількість молока зазначається у товарно-транспортній накладній Ф1-ТН (ТТН) та Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молока за формою № 1 ТН (МС), затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України №457 від 01.12.2015 року (товарна накладна), ціна - у Протоколах погодження цін (Додаток №1), які після погодження (в порядку передбаченому цим договором), належного оформлення та підписання, є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3 договору постачальник зобов'язаний поставляти молоко на умовах EXW - склад постачальника, що знаходиться за адресою: с. Гребениківка, с. Жигалівка Тростянецького району, Сумської області. Молоко за даним договором може поставлятись покупцю партіями в кількості, вказаній в ТТН та Товарній накладній (п. 1.3.1). Передача постачальником передплаченої покупцем партії молока/молока проводиться протягом 1 календарного дня з моменту здійснення покупцем 100% попередньої оплати (за умови надання покупцем автоцистерни для завантаження молока) (п. 1.3.2).

Ціна на молоко встановлюється в національній валюті України - гривні, та погоджується сторонами шляхом підписання протоколу погодження ціни (додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору (п. 5.1 договору).

За умовами додатку № 1 до договору поставки № 87-Ш від 12.07.2016 "Протокол погодження ціни" в редакції від 09.08.2016, від 05.10.2016, від 19.10.2016, від 03.11.2016, від 08.11.2016, від 28.11.2016, від 09.12.2016 (том 1, а.с. 21-27) сторонами узгоджувалась планова закупівельна ціна за 1 тону молока коров'ячого незбираного ДСТУ 3662-97.

Відповідно до п. 5.2 договору покупець проводить 100% попередню оплату замовленого молока/партії молока у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 банківського дня з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури.

Загальна сума цього договору (тобто загальна вартість усього молока, поставленого за цим договором) сторонами не обмежується і визначається загальною сумою вартості фактично поставленого молока (п. 5.3 договору).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на виконання умов укладеного договору позивач в період з 10.08.2016 по 26.12.2016 поставив, а відповідач прийняв молоко на загальну суму 7 936 357,11 грн, що підтверджується наступними документами: товарно-транспортні накладні за серпень 2016 p.; приймальна квитанція № 29 від 31.08.2016; довіреність на отримання товару № 607 від 01.08.2016; видаткова накладна № 437 від 31.08.2016 на суму 319 591,79 грн; товарно-транспортні накладні за вересень 2016 p.; приймальна квитанція № 27 від 30.09.2016; довіреність на отримання товару № 730 від 01.09.2016; видаткова накладна № 461 від 30.09.2016 на суму 1 371 489,93 грн; товарно-транспортні накладні за жовтень 2016 p.; приймальна квитанція № 10 від 31.10.2016; довіреність на отримання товару № 835 від 01.10.2016; видаткова накладна № 522 від 31.10.2016 на суму 1 626 367,32 грн; товарно-транспортні накладні за листопад 2016 p.; приймальна квитанція № 7 від 30.11.2016; довіреність на отримання товару № 903 від 01.11.2016; видаткова накладна № 718 від 30.11.2016 на суму 1 742 333,85 грн; товарно-транспортні накладні за грудень 2016 p.; приймальна квитанція № 7 від 31.12.2016; довіреність на отримання товару № 971 від 01.12.2016; видаткова накладна № 847 від 26.12.2016 на суму 1 758 003,19 грн.

При цьому позивач зазначає, що вищезазначені видаткові накладні № 437 від 31.08.2016, № 461 від 30.09.2016, № 522 від 31.10.2016, № 718 від 30.11.2016, № 847 від 26.12.2016, копії яких залучені до матеріалів позовної заяви (а.с. 44, 62, 87,120, 148 том І) не містять підпису отримувача товару, оскільки надавались відповідачу для підпису, однак неповернуті останнім, всупереч п. 3.2.5 договору, за яким відповідач зобов'язаний підписати та повернути примірники видаткової накладної протягом 3-х робочих днів з моменту їх отримання.

Як свідчать матеріали справи, відповідач частково розрахувався за поставлену йому продукцію, сплативши кошти в загальній сумі 6 123 094,20 грн, що підтверджується відомістю проплат ТОВ "Гадячсир" за період з серпня по грудень 2016 року (том 1, а.с. 151-152) та копіями банківських виписок (том 1, а.с. 185-233).

Таким чином, як зазначає позивач, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" перед Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" по договору поставки № 87-Ш від 12.07.2016 становить 1 813 262,91 грн (7 936 357,11 грн - 6 123 094,20 грн.).

Претензію позивача про необхідність сплати заборгованості від 20.01.2017 (том 1, а.с. 181-184), відповідач залишив без реагування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" перед Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" в сумі 1 813 262,91 грн за договором поставки № 87-Ш від 12.07.2016.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем(попередня оплата) покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Факт поставки позивачем продукції за договором підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказами, а саме, позивачем надано до матеріалів справи товарно-транспортні накладні, приймальні квитанції на всі партії поставки товару за договором за спірний період, видаткові накладні, довіреності на отримання товару.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 1.2. договору кількість молока зазначається у Товарно-транспортній накладній Ф1-ТН (ТТН) та Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молока за формою № 1 ТН (МС).

Інструкція щодо заповнення Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (яка затверджена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01.12.2015 № 457 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.12.2015 за № 1581/28026) встановлює порядок заповнення Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (форма N 1-ТН (МС)) (накладна), яка додається до товарно-транспортної накладної за типовою формою N 1-ТН, разом з накладною є первинними документами, які є підставою для списання молочної сировини суб'єктом господарювання або фізичною особою, що здійснили відправлення цієї сировини, а також прийняття її молокоприймальним пунктом або молокопереробним підприємством.

У відповідності з пунктом 2.1 Порядку застосування форм первинної документації з обліку закупівель сільськогосподарських продуктів та сировини, затвердженого постановою Укоопспілки від 29.05.2000 № 118 за погодженням з Держкомстатом України (Порядок №118), приймальні квитанції та закупівельні відомості, якими оформлюється закупівля сільськогосподарських продуктів, продуктів їх переробки та сировини, є первинними документами для ведення обліку і використовуються для складання фінансової і статистичної звітності, для аналізу обсягів обороту з закупівлі окремих видів сільськогосподарської продукції та сировини, загального обсягу заготівельного обороту тощо.

Також, згідно з пунктом 2 Інструкції щодо заповнення прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини, яка затверджена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01.12.2015 № 457 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.12.2015 за № 1582/28027, прийомна квитанція - документ, у якому приймальник на підставі Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (форма N 1-ТН (МС)) вказує кількість і вартість молочної сировини та розрахунки з продавцем за минулий місяць.

Таким чином, приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини за своєю природою є первинними документами і їх належна виписка є неможливою без попереднього складання товарних накладних на перевезення молочної сировини за спеціалізованою формою № 1-ТН (МС), на підставі яких такі приймальні квитанції складаються.

При цьому накладна товарна за своєю природою - це первинний бухгалтерський документ, призначений для оформлення операцій по відпустці і прийому товарно-матеріальних цінностей.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що факт виписки відповідачем приймальних квитанцій свідчить про виписку накладних на перевезення молочної сировини за спеціалізованою формою N 1-ТН (МС) і вказаний різновид первинних документів підтверджує факт здійснення операції з передачі позивачем у власність відповідача обумовленого договором товару (аналогічної позиції притримується і Вищий господарський суд України при розгляді подібних справ, наприклад, постанова від 17.10.2016 в справі № 917/2636/15 ).

При цьому, за змістом пункту 4.5 договору поставки молоко вважається прийнятим належним чином і уповноваженою на це особою, якщо у ТТН та товарній накладній проставлений підпис покупця/уповноваженої особи покупця, печатка або штамп покупця, умови пункту 3.2.3 договору покладають на покупця обов'язок здійснювати своєчасну 100% оплату молока/партії молока, згідно умов розділу 5 договору.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 клопотання ТОВ "Гадячсир" про призначення у справі судової експертизи задоволено. Призначено по справі № 917/217/17 судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.проф.М.С.Бокаріуса. Поставлено на вирішення експерту наступні питання: 1. Чи підтверджується документами бухгалтерського та податкового обліку ПрАТ "Райз-Максимко" сплата ТОВ "Гадячсир" грошових коштів за період з серпня по грудень 2016 року в рахунок погашення заборгованості за договором поставки молока № 87-Ш від 14.07.2014? 2. В якому розмірі документально підтверджується сплата ТОВ "Гадячсир" грошових коштів за період з серпня по грудень 2016 року в рахунок погашення заборгованості за договором поставки молока № 87-Ш від 14.07.2014? 3. В якому розмірі документально підтверджується сплата ТОВ "Гадячсир" грошових коштів в період з серпня по грудень 2016 року в рахунок погашення заборгованості за договором поставки молока № 87-Ш від 12.07.2016? 4. Чи відповідає первинним бухгалтерським документам та документам податкового обліку розрахунок ПрАТ "Райз-Максимко" щодо зарахування часткової оплати ТОВ "Гадячсир" за поставлене молоко по договору № 87-Ш від 12.07.2016 та по договору № 87-Ш від 14.07.2014 згідно довідки № 89 від 26.05.2017, підписаної директором та головним бухгалтером Шевченківської філії ПрАТ "Райз-Максимко" (том 2, а.с. 98-99)? Для проведення експертизи направлено матеріали справи № 917/217/17 (1-й том, 2-й том) до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8 а). Оплату за проведення експертизи покладено на ТОВ "Гадячсир" (37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, 47, ). Зобов'язано відповідача надати до Харківського апеляційного господарського суду докази оплати експертизи. Провадження у справі № 917/217/17 на час проведення експертизи зупинено.

Підставою для призначення судово-бухгалтерської експертизи стало те, що договірні відносини між сторонами у справі виникли на підставі двох договорів № 87-Ш від 14.07.2014 та № 87-Ш від 12.07.2016, позовні вимоги у даній справі стосуються правовідносин за договором № 87-Ш від 12.07.2016 з поставки молока за період з серпня по грудень 2016 року, наявність у сторін довготривалих стосунків за договорами № 87-Ш від 14.07.2014 та № 87-Ш від 12.07.2016, значний обсяг поставки, наявність у сторін значних розбіжностей в сумі проведених оплат (позиція позивача щодо зарахування проведених відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості за іншим договором).

На адресу суду надійшов висновок Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса судової економічної експертизи № 9954 від 31.10.2017, згідно якого по першому питанню: по пертому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, визначити, та документально підтвердити загальний обсяг оплати за період 14.07.2014 - 31.12.2016, за договором № 87-Ш від 14.07.2014, що обліковуються в бухгалтерському та податковому обліках ПАТ "Райз-Максимко", не надається можливим з причин, наведених в дослідженні. Дослідженням наданих документів встановлено, що надходження грошових коштів від ТОВ "Гадячсир" на адресу ПАТ "Райз-Максимко" за період серпень - грудень 2016 року, за платіжними дорученнями на загальну суму 1670473,00 грн., були зараховані ПАТ "Райз-Максимко" в якості оплати ТОВ "Гадячсир" за договором 87-Ш від 14.07.2014.

По другому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, надходження грошових коштів за період серпень - грудень 2016 року від ТОВ "Гадячсир" на адресу ПАТ "Райз-Максимко", які були зараховані ПАТ "Райз-Максимко" в якості оплати ТОВ "Гадячсир" за договором №87-Ш від 14.07.2014, документально підтверджується в сумі 1670473,00 грн.

По третьому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, загальний розмір оплати ТОВ "Гадячсир", зарахованої ПАТ "Райз-Максимко" за договором №87-Ш від 12.07.2016 в період серпень-грудень 2016 року, документально підтверджується в сумі 6123094,00 грн.

По четвертому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, виходячи з даних банківської виписки по рахунку ПАТ "Райз-Максимко" за №2336, відкритому у Сумській ОУ АТ "Ощадбанк" (код 00032129), відомості довідки №89 від 26.05.2017 про розмір оплати, отриманої ПАТ "Райз-Максимко" від ТОВ "Гадячсир", та зарахованої в якості оплати за договором №87-Ш від 12.07.2016, документально підтверджуються в сумі 6123094,00 грн.

В обсязі наданих на дослідження документів, виходячи з даних платіжних доручень, відомості довідки №89 від 26.05.2017 про розмір оплати, отриманої ПАТ "Райз-Максимко" від ТОВ "Гадячсир", та зарахованої в якості оплати за договором №87-Ш від 14.07.2014, документально підтверджуються в сумі 1670473,00 грн, в іншій частині підтвердити не надається можливим з причин, наведених в дослідженні.

Як зазначено у даному висновку за договором поставки №87-Ш від 14.07.2014 за період липень 2014 - серпень 2016 загальна кількість реалізованого молока складає 5 205 732,00 кг, на загальну суму 27 449 460,68 грн; за договором поставки №87-Ш від 12.07.2016 за період серпень 2016 - грудень 2016 поставлено молока 1011 741,00 кг, на загальну суму 7 616 765,32 грн. Зазначену інформацію отримано з "Витягу з реєстру продаж по контрагенту ТОВ "Гадячсир" в розрізі договорів за період липень 2014 - грудень 2016р.".

Експертом зазначено, що згідно видаткових накладних до договору поставки №87-Ш від 14.07.2014 обсяг поставленого молока складає на загальну суму 27 129 868,89 грн, з посиланням на Додаток №1 до висновку; загальна сума поставленої продукції за договором поставки №87-Ш від 14.07.2014, згідно "Витягу з реєстру продаж по контрагенту ТОВ "Гадячсир" в розрізі договорів за період липень 2014 - грудень 2016р." відрізняється від обсягу за видатковими накладними договору поставки №87-Ш від 14.07.2014 на 319 591,79грн (27 449 460,68 - 27 129 868,89 = 319 591,79).

У висновку зазначено, що реалізація молока на суму 319 591,79грн була помилково проведена і 01.09.2016 було здійснено коригування на договір поставки №87-Ш від 12.07.2016.

Експертом вказано, що за договором поставки №87-Ш від 14.07.2014 надійшло оплат на суму 27 127 241,38 грн, що відповідає даним, наданим ТОВ "Гадячсир", а з урахуванням поставки за договором поставки №87-Ш від 14.07.2014 на суму 27 129 868,89 грн, тому залишок заборгованості за останнім 2 627,51грн. (27 129 868,89-27 127 241,38 = 2 627,51).

Як зазначає експерт, ТОВ "Гадячсир" при здійсненні оплат не посилався на договір за яким погашає заборгованість, тому позивач самостійно, на власний розсуд зараховував кошти за двома договорами, що не суперечить законодавству та договірним відносинам. Таким чином, позивач зарахував оплату за договором поставки №87-Ш від 12.07.2016 в сумі 6 123 094,20грн.

Разом з тим, експертом зазначено, що продукції реалізовано за договором поставки №87-Ш від 12.07.2016 на суму 7 616 765, 32грн. та з урахуванням коригування поставок на суму 319 591,79грн., то загальна сума поставленої продукції складає 7 936 357,11грн. (7 616 765,32 + 319 591,79 = 7 936 357,11).

Згідно висновку, з урахуванням коригувань суми поставленої продукції на 319 591,79грн., яка становить в загальному по договору поставки №87-Ш від 12.07.2016 7 936 357,11грн., а також зарахованої оплати на цю ж суму по договору поставки №87-Ш від 12.07.2016 до зарахованих 5 803 502,21грн., то загальна сума оплат за договором поставки №87-Ш від 12.07.2016 складає 6 123 094,20грн. (5 803 502,21 + 319 591,79 = 6 123 094,20). Таким чином, експертом підтверджено зазначені позивачем загальну суму поставленого молока за договором поставки №87-Ш від 12.07.2016 в розмірі 7 936 357,11грн., зарахованих по цьому ж договору оплат на суму 6 123 094,20грн., що підтверджує заборгованість в сумі 1 813 262,91грн. (7 936 357,11 - 6 123 094,20=1 813 262,91).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" перед Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" в сумі 1 813 262,91 грн за договором поставки № 87-Ш від 12.07.2016 та судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги в цій сумі.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені відповідачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/217/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч, Полтавська область, на рішення господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/217/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/217/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Медуниця О.Є.