КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. м. Київ Справа № 910/12447/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

секретар судового засідання Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: не з'явився від відповідача: Митюк С.П. за довіреністю від 29.07.16
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією
на рішеннягосподарського суду міста Києва
від12.10.17
суддяЩербаков С.О.
повний текст складено17.10.17
за позовомпідприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією, м. Вінниця
допублічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК", м. Київ
провизнання недійсним договору іпотеки

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Підприємство "Гассіб" з іноземною інвестицією (надалі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" (надалі-відповідач) про визнання недійсним договору іпотеки від 27.02.2012, укладеного між підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією та публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК", посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 801, а також усіх договорів про внесення до нього змін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний договір іпотеки був підписаний директором підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту підприємства, однак, як зазначає позивач, ОСОБА_5 не було надано повноважень на укладення такого роду договорів, які передбачають потенційну можливість позбавлення підприємства належного йому майна, тобто договір іпотеки вчинений представником позивача з перевищенням повноважень, у зв'язку з чим на думку позивача підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.07.2017 порушено провадження у справі № 910/12447/17 та призначено її до розгляду.

12.10.2017 представником позивача до господарського суду міста Києва було подане клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, в якому позивач повідомив суд що за рішенням зборів засновників Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією від 29.09.2017 підприємство змінило назву на Підприємство "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією.

Місцевим господарським судом задоволено подане клопотання про зміну найменування позивача з підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією на підприємство "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією; змінено найменування позивача з підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією на підприємство "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/12447/17 (суддя Щербаков С.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд з посиланням на ст.ст. 11, 15, 16, 92, 202, 204, 207, 215, 216, 546, 626, 627, 628, 629, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу, ст.ст. 180, 181, Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3, 7, 37 Закону України «Про іпотеку» виходив з того, що позивачем не було надано доказів того, що договір іпотеки від 27.02.2012 був підписаний директором підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту підприємства з перевищенням повноважень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, підприємство "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, а саме ст.ст.2, 80, 91, 92, 203, 204, 215, 237, 241 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1, 7, 37 Закону України «Про іпотеку», статтю 65 Господарського кодексу України.

Так, апелянт у поданій ним апеляційній скарзі зазначає, що місцевим господарським судом не було взято до уваги п. 3.5 статуту підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ( дата реєстрації -27.02.2012), який діяв на момент укладення договору, проте, що підприємство здійснює володіння, користування та розпорядження своїм майном у відповідності, окрім іншого, до рішень засновників підприємством. Таким чином, як вказує апелянт, укладенню та підписанню договору іпотеки мало передувати надання згоди директору підприємства на укладення та підписання такого роду договорів, що передбачають розпорядження дорого вартісним майном підприємства. Однак, судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що такого рішення прийнято не було.

Також, як вказує апелянт, відповідач знав про те, що директор підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією не мав повноважень на укладення та підписання договору іпотеки, оскільки загальні збори підприємства не надали такої письмової згоди при укладенні спірного договору. Так, за твердженнями апелянта, ПАТ «КБ «Хрещатик» було обізнаний проте, що при укладенні та підписані договорів про внесення змін до іпотечного договору загальні збори товариства не надавали директору відповідних повноважень на вчинення таких дій стосовно укладення такого роду правочинів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 відновлено підприємству "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією пропущений процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/12447/17; скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.12.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 задоволено подане клопотання представника підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією ОСОБА_6 про проведення призначеного судового засідання у режимі відеоконференції з господарським судом Вінницької області; розгляд скарги призначено на 19.12.2017 об 14 год. 00 хв.

19.12.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів ПАТ «КБ «Хрещатик» було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2017 залишити без змін.

У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги заперечував, з викладених у відзиві на неї підстав.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Однак, позивач (апелянт) наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, своїх повноважних представників не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України), відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останнього.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз'яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 27.02.2012 між публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" , як кредитором та підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією, як позичальником було укладено генеральний кредитний договір № 06/12.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитор встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі 3 100 000 доларів США (три мільйони сто тисяч доларів США) терміном на 36 (тридцять шість) місяців з 27 лютого 2012 року до 26 лютого 2015 року, в межах якого здійснюються кредитні операції в іноземній валюті долари США за окремими кредитними договорами, що будуть укладені в рамках цієї угоди, в порядку і на умовах, передбачених цієї угодою та договорами. При цьому договори є невід'ємною частиною цієї угоди.

Кредитні операції за цим договором - це операції між банком і позичальником з надання та повернення банківських кредитів відповідно до умов окремих кредитних договорів, яке у разі його виконання спричинить фактичне перерахування кредитних коштів відповідно до умов договорів.

Сторонами вносились зміни до кредитного договору № 06/12 від 27.02.2012, шляхом укладення додаткових угод (№ 1 від 22.08.2012, № 2 від 13.09.2012, № 3 від 21.12.2012, № 4 від 31.01.2013, № 4 від 27.08.2013, № 6 від від 30.09.2013, № 7 від 20.12.2013, № 8 від 21.08.2014, № 9 від 05.12.2014, № 10 від 19.12.2014 до генерального кредитного договору № 06/12 від 19.12.2014), якими, зокрема, сторони вносили зміни до кредитного договору, з частині збільшення ліміту кредитних операцій, процентної ставки, забезпечення зобов'язань позичальника.

Відповідно до п. 3 додаткового договору № 7 від 20.12.2013 до генерального кредитного договору № 06/12 від 19.12.2014, пункт 3.1. генерального договору викладено в наступній редакції: "Згідно з діючим законодавством України виконання зобов'язань позичальника за цим генеральним договором забезпечується, зокрема іпотекою 1/50 часток комплексу нежитлових будівель площею 252, 5 кв.м., що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти, 37 і належить ПП "Гасіб" , заставною вартістю в сумі 69 943 дол. США (еквівалентно 559 054,40 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2013)".

Додатковим договором № 9 від 05.12.2014 до генерального кредитного договору № 06/12 від 19.12.2014, сторони виклали п. 1 договору в наступній редакції: "Кредитор встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі 3 959 500 доларів США строком до 9 місяців з 05.12.2014 до 20.08.2015, в межах якого здійснюються кредитні операції в іноземній валюті (долари США) за окремими кредитними договорами, що будуть укладені в рамках цього генерального договору, в порядку і на умовах, передбачених цим генеральним договором та договорами.

Також, 27.02.2012 між публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК», як іпотекдержателем та підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією, в особі директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту, зареєстрованого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 25.11.1993 року, рішення № 865 зі змінами (далі - іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міськрайонного округу Родіоновою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 801, умовами якого передбачено, що іпотекодавець, з метою забезпечення виконання власних зобов'язань, у повному обсязі з генерального кредитного договору № 06/12 від 27 лютого 2012 року та укладеного в його рамках кредитного договору № 06/12-1 від 27 лютого 2012 року, генерального кредитного договору № 597/07 від 06 липня 2007 року та укладеного в його рамках кредитного договору № 597/07/5 від 16 вересня 2011 року, кредитного договору № 19/11 від 12 травня 2011 року передає, а іпотекодавець приймає в наступну іпотеку майно перераховане в пункті 1.2 розташоване за адресою: Україна, м. Вінниця вул. Гонти, 37.

У п. 1.2. договору іпотеки визначено, що предмет іпотеки складається з: 1/50 частки комплексу нежитлових будівель, а саме з: приміщень в літ. "К": приміщення № 1-32 площею 181.8 кв. м.; приміщення з № 1-55 по № 1-57 площею 70,7 кв. м., всього загальною площею - 252.5 кв. м., які знаходяться за адресою місто Вінниця вул. Гонти, 37 (тридцять сім), і належать іпотекодавцю на праві власності на підставі договору куплі-продажу нежитлових будівель, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В.. 04 лютого 2012 за реєстровим номером 462,право власності зареєстровано 16 лютого 2012 року Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентарізації" в книзі 8 дюо, номер запису 313, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 30172365, про що надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 33202131 від 16 лютого 2012 року.

Предмет іпотеки передається в іпотеку зі всіма його приналежностями (п. 1.3. договору іпотеки).

Інвертарізаційна вартість 1/50 частки комплексу нежитлових будівель становить 100 711,00 (сто тисяч сімсот одинадцять) гривень 00 копійок, відповідно до відомостей, викладених у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому КП "ВМБТІ" 16 лютого 2012 року за № 33202463 ( п. 1.4.договору іптеки).

За домовленістю сторін заставна вартість предметів іпотеки становить на рівні оціночної вартості 52 358 (п'ятдесят дві тисячі триста п'ятдесят вісім) доларів США (гривневий еквівалент 418 172, 87 (чотириста вісімнадцять тисяч сто сімдесят дві) грн. - за курсом НБУ станом на 27 лютого 2012 року (із розрахунку 1 долар США - 7,9868 гривень). Сторони погоджуються з тим, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки його вартість буде визначатися за цінами, що реально склалися на ринку на момент задоволення на аналогічне предмету іпотеки майно (п. 1.5. договору).

Пунктом 1.7. договору передбачено, що при невиконанні іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених цією іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у відповідності з Законом України "Про заставу", "Про іпотеку", "Про іпотечне кредитування, операцій з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" а також у відповідності з цим договором.

Так, договорами № 1 від 22.08.2012, № 2 від 24.09.2012, № 3 від 24.12.2012, № 4 від 31.01.2013 та № 5 від 27.08.2013 сторони вносили зміни до договору іпотеки від 27.02.2012, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міськрайонного округу Родіоновою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 801.

Зокрема, договором № 4 від 31.01.2013 про внесення змін до договору іпотеки від 27.02.2012 за реєстровим № 801, сторони вирішили п. 1.1. договору іпотеки та п. 1.5. договору іпотеки викласти в наступній редакції: "1.1. іпотекодавець, з метою забезпечення виконання власних зобов'язань у повному обсязі, що виникають з кредитного договору № 19/11 від 12 травня 2011 року, генерального кредитного договору № 06/12 від 27 лютого 2012 року та укладений в його рамках кредитного договору № 06/12-2 від 22 серпня 2012 року, кредитного договору № 06/12-3 від 13 вересня 2012 року та кредитного договору № 06/12-4 від 21 грудня 2012 року, генерального кредитного договору № 03/13 від 31 січня 2013 року та укладеного в його рамках кредитного договору № 03/13-1 від 31 січня 2013 року передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку майно, перераховане в пункті 1.2 договору іпотек".

Пункт 1.5 розділу 1 "Предмет договору" іпотеки викладено в наступні редакції: " 1.5. За домовленістю сторін заставна вартість предмета іпотеки становить на рівні оціночної вартості 69 943 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок три) доларів США (гривневий еквівалент 559 054,40 гривень 00 копійок - за курсом НБУ станом на 31 січня 2013 року (із розрахунку 1 долар США = 7,993 гривень). Сторони погоджуються з тим, що у випадку задоволення вимог іпотекодавець за рахунок предмету іпотеки його вартість буде визначатися за цінами, що реально складалися на рику на момент задоволення на аналогічне предмету іпотеки майно.

Предметом даного спору є вимога позивача до відповідача про визнання недійсним договору іпотеки від 27.02.2012, укладеного між підприємством «Гасіб» з іноземною інвестицією (заставодавець) та публічним акціонерним товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (заставодержатель), посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 801, в також усі договори про внесення змін до нього

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги підприємство "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією зазначає, що оспорюваний договір іпотеки, був підписаний директором підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту підприємства, однак, як зазначає позивач, ОСОБА_5 не було надано повноважень на укладення такого роду договорів, які передбачають потенційну можливість позбавлення підприємства належного йому майна, тобто договір іпотеки вчинений представником позивача з перевищенням повноважень, у зв'язку з чим просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 27.02.2012, укладений між підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією та публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК", посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 801.

Місцевий господарський суд із такими доводами позивача покладеними в основу підстав позову не погодився та відмовив у задоволенні позовних вимог. При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.п. 4.1-4.3 статуту підприємства директору було надано право без погодження із зборами засновників підприємства та без попереднього письмового дозволу самостійно укладати від імені підприємства договори, контракти, угоди сума яких не перевищує еквівалент ЕUR 10 000 000 (десяти мільйонів Євро); в той час, як відповідно до п. 1.5. розділу 1 договору іпотеки, в редакції договору № 4 від 31.01.2013 про внесення змін до договору іпотеки від 27.02.2012 за реєстровим № 801, за домовленістю сторін заставна вартість предмета іпотеки становить на рівні оціночної вартості 69 943 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок три) доларів США (гривневий еквівалент 559 054,40 гривень 00 копійок - за курсом НБУ станом на 31 січня 2013 року (із розрахунку 1 долар США = 7,993 гривень), а відтак, відсутні правові підстави для визнання договору іпотеки від 27.02.2012, а також усіх договорів про внесення змін до нього на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи за наступного.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Як роз'яснено у п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( ст. 204 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ч. 1 ст. 239 ЦК України).

Як вбачається з договору іпотеки від 27.02.2012, останній підписаний директором підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту, зареєстрованого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 25.11.1993 року, рішення № 865 зі змінами.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається щ матеріалів справи, що на момент укладення спірного договору підприємство "Гассіб" з іноземною інвестицією здійснювало свою діяльність на підставі статуту, затвердженого зборами засновників підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією, протокол № 3 від 27.02.2012.

Так, відповідно до п.1 статуту позивача, підприємство "Гассіб" з іноземною інвестицією створено згідно з рішенням його засновників, з метою отримання прибутку, і задоволення суспільних потреб у продукції, товарах, роботах, послугах. Засновниками підприємства є: Ліванська компанія "Гассіб компані ЛТД (s.a.r.l.)" та Ліванська компанія "Меркурі Трейдінг" (офшорна компанія) s.a.l.".

Згідно п. 4.1. статуту, Вищим органом управління підприємства є збори засновників підприємства, які складаються з засновників або призначених ними представників. Виконавчим органом підприємства є директор. Контроль за діяльністю директора здійснюється ревізійною комісією підприємства.

До виключної компетенції зборів засновків належить, зокрема надання згоди на укладення підприємством договору, контракту, угоди, правочину на суму, що перевищує еквівалент ЕUR 10 000 000 (десяти мільйонів Євро); відчуження майна підприємства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна підприємства.

Пунктом 4.2. статуту встановлено, що виконавчим органом підприємства є директор підприємства. Директор діє згідно з чинним законодавством України, цим статутом, та має право в порядку визначеному цим статутом самостійно вирішувати всі питання діяльності підприємства, за винятком питань, віднесених до виключної компетенції зборів засновників.

Відповідно до п. 4.3. статуту, директор підприємства виконує такі функції, зокрема без довіреності здійснює всі дії від імені підприємства з урахуванням обмежень встановлених чинним законодавством та даним статутом; є розпорядником майна та коштів підприємства з врахуванням зазначених у даному статуті обмежень; укладає від імені підприємства договори, контракти, угоди, здійснює правочини, видає доручення, відкриває та закриває банківські рахунки.

Директор підприємства чи особа, яка на законних підставах його замішає, без погодження із зборами засновників підприємства та без попереднього письмового дозволу не має права укладати від імені підприємства, без погодження з зборами засновників, договори (контракти) угоди, чи вчиняти правочини, одноразова сума яких перевищує еквівалент ЕUR 10 000 000 (десяти мільйонів Євро). Директор підприємства підзвітний зборам засновників і організовує виконання їх рішень. Заступники директора підприємства діють у відповідності з посадовими інструкціями та розпорядженнями директора.

Таким чином, з наведених вище положень статуту підприємства вбачається право директора без погодження із зборами засновників підприємства та без попереднього письмового дозволу самостійно укладати від імені підприємства договори, контракти, угоди сума яких не перевищує еквівалент ЕUR 10 000 000 (десяти мільйонів Євро).

В свою чергу, як вбачається з п. 1.2. договору іпотеки, предмет іпотеки складається з: 1/50 частки комплексу нежитлових будівель, а саме з: приміщень в літ. "К": приміщення № 1-32 площею 181.8 кв. м.; приміщення з № 1-55 по № 1-57 площею 70,7 кв. м., всього загальною площею - 252.5 кв. м., які знаходяться за адресою місто Вінниця вул. Гонти, 37 (тридцять сім).

Відповідно до п. 1.5. розділу 1 договору іпотеки, в редакції договору № 4 від 31.01.2013 про внесення змін до договору іпотеки від 27.02.2012 за реєстровим № 801, за домовленістю сторін заставна вартість предмета іпотеки становить на рівні оціночної вартості 69 943 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок три) доларів США (гривневий еквівалент 559 054,40 гривень 00 копійок - за курсом НБУ станом на 31 січня 2013 року (із розрахунку 1 долар США = 7,993 гривень).

Отже, з умов оспорюваного договору іпотеки вбачається, що вартість предмета іпотеки -69 943 доларів США, що не перевищує визначений статутом еквівалент ЕUR 10 000 000 (десяти мільйонів Євро).

З огляду на викладене місцевий господарський суд, з яким і погоджується судова колегія, дійшов правильного висновку про відхилення доводів позивача щодо укладення спірного договору директором підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_5, з перевищенням повноважень, адже відповідні повноваження надані йому статутом "Гассіб" з іноземною інвестицією, тобто, директору надано право без погодження із зборами засновників підприємства та без попереднього письмового дозволу самостійно укладати від імені підприємства договори, контракти, угоди сума яких не перевищує еквівалент ЕUR 10 000 000 (десяти мільйонів Євро).

За таких обставин посилання позивача на те, що спірний договір вчинений з перевищенням повноважень, наданих особі є необгрунтованими.

Таким чином, позивач не довів невідповідність укладеного договору іпотеки вимогам ст. 203 ЦК України, а тому підстави для визнання його недійсним за приписами ст. 215 ЦК України відсутні.

Відтак, враховуючи, що вимоги позивача щодо визнання недійсним договору іпотеки від 27.02.2012, укладеного між підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією та публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК", посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 801, а також усіх договорів про внесення до нього змін, з підстав перевищення повноважень директора вказаного товариства є необґрунтованими та недоведеними, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Твердження заявника апеляційної скарги про відсутність відповідного рішення зборів підприємства щодо надання директору підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_5 повноважень на підписання договору іпотеки, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки, як вже зазначалось вище, п. п. 4.1-4.3. статут означеного підприємства надано право директору без погодження із зборами засновників підприємства та без попереднього письмового дозволу самостійно укладати від імені підприємства договори, контракти, угоди сума яких не перевищує еквівалент ЕUR 10 000 000 (десяти мільйонів Євро.

Посилання підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією на п. 3.5 статуту підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією (у редакції від 27.02.2012) є неспроможними, оскільки з викладеного положення статуту підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією вбачається відсутність будь-яких обмежень у директора підприємства на укладення угод, зокрема, обмежень щодо укладення оспорюваного правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками процесу не надано.

Інші доводи апелянта з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміні оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 240, 267-270, 275, 281, 282 та Розділом ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України , Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 12.10.17 у справі № 910/12447/17-без змін.

Справу № 910/12447/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено - 22.12.2017.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв