КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. Справа№ 910/9778/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Карпюк О.С.,

представників:

від позивача - Хлєбнікова С.Г.,

від третьої особи-2 - Антонової Г.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 (повний текст рішення складено 06.11.2017, суддя Мандриченко О.В.)

у справі № 910/9778/17

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами"

в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер мьюзік Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ етнокультурний",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача,

1. фізична особа-підприємець Калугін Антон Володимирович,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Контент делівері сервіс",

про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав у розмірі 32000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (далі - Організація) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер мьюзік Україна" (далі - ТОВ "Ворнер мьюзік Україна") звернулась до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Етнокультурний" (далі - відповідач) про стягнення 32000,00 грн. компенсації у зв'язку із порушенням майнових прав суб'єкта авторського права шляхом публічного виконання - музичного твору "Jeunesse Doree" у виконанні De Phazz (далі - спірний твір) без відповідного дозволу правовласника та без виплати авторської винагороди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі № 910/9778/17 відмовлено повністю у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", розгляд справи № 910/9778/17 призначено на 19.12.2017.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції статей 203, 204, 215, 638 Цивільного кодексу України, статей 15, 32, 33, 50, 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", статей 34,43 Господарського процесуального кодексу України.

За твердженням апелянта, ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" набуло майнові авторські права на спірний твір на підставі договору №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014, укладений із Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл", який є чинним та дійсним з огляду на ст. 204 Цивільного кодексу України, а отже став суб'єктом авторського права в розумінні Закону України "Про авторське право і суміжні права". Фактичні обставини використання відповідачем спірного твору підтверджуються актом фіксації та відеозаписом, які є належними та допустимими доказами, а також фіскальним чеком, що підтверджує здійснення господарської діяльності саме відповідачем. При цьому, позивач зазначає про недоведеність відповідачем правомірного використання спірного твору, оскільки договір суборенди із ФОП Калугіним А.В. не спростовує факт здійснення господарської діяльності у приміщенні ресторану саме відповідачем, а правомірність використання спірного твору ФОП Калугіним А.В. знаходиться поза межами судового розгляду даної справи, оскільки до нього не пред'являлись позовні вимоги.

Відповідач подав відзив, в якому просив залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017, а апеляційну скаргу без задоволення, зазначивши, що позивач не довів ані факт використання в приміщенні ресторану «Лемберг» спірного музичного твору, ані факт використання такого твору саме відповідачем. Також, за твердженням відповідача, позивач не спростував висновку суду першої інстанції щодо неможливості встановлення фактичних обставин набуття ним авторського права на спірний твір з огляду на поданий ліцензійний договір із Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" та за відсутності свідоцтва на такий твір.

19.12.2017 Київський апеляційний господарський суд ухвалив здійснювати апеляційний розгляд справи № 910/9777/17 за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у главі 1 "Апеляційне провадження" розділу IV ГПК України.

В судовому засіданні 19.12.2017 представник Організації підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 скасувати, прийняте нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Представник третьої особи заперечив вимоги апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, літературні та художні твори, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення.

Об'єктом авторського права є твори, зокрема, музичні твори (з текстом або без тексту) (ст. 433 ЦК України).

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Слід зазначити, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладена у постанові Пленуму ВСУ від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Згідно з пунктом 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб.

Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

24.01.2014 між Організацією та ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" (видавник) укладено договір №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами, умовами якого передбачено, що видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії даного договору будуть належати видавнику, а саме дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до змісту Декларації №1 музичних творів до договору №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами 24.01.2014, видавник передав в управління організації, зокрема, спірний твір "Jeunesse Doree" у виконанні De Phazz.

Також, 01.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" (ліцензіар) та ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" (ліцензіат) укладено ліцензійний договір №ВЧ-01112014/02-д.

Як вбачається з додатку №1 до ліцензійного договору №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014, ліцензіар передав ліцензіату право на використання творів, зокрема, "Jeunesse Doree" (виконавець - De Phazz).

За твердженням позивача, 13.05.2015 у приміщенні ресторану "Lemberg", розташованому за адресою: м. Київ, вул. Воровського/Ярославів Вал, 1/37-А, у якому здійснює господарську діяльністю відповідач, відбувалось публічне виконання музичних творів, зокрема, спірного твору "Jeunesse Doree", про що представником Організації складено акт фіксації від №01/02/17 від 02.02.2017.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Вважаючи, що відповідач без дозволу суб'єкта авторського права та без виплати винагороди здійснив публічне виконання спірного твору, що є порушенням майнових авторських прав позивача згідно ст. 50 Закону та підставою для виплати йому компенсації відповідно до ст. 52 Закону, Організація звернулась з даним позовом.

Як встановлено вище на підтвердження своїх повноважень на звернення із даним позовом, позивач надав суду договір №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" та договір №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" та ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" про передачу останньому майнових авторських прав на спірний твір.

З поданих доказів вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл" не є первинним суб'єктом авторського права на спірний твір, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно вказав про необхідність дослідження обставини щодо обсягу прав, які передано чи надано у використання за договором, строку дії авторського договору тощо. У разі коли з матеріалів справи вбачається, що мало місце неодноразове передання майнових прав на твір, господарському суду у розгляді справи необхідно з'ясовувати усі обставини, пов'язані із встановленням суб'єктів майнового права на твір і передачею (відчуженням) повністю чи частково прав таких суб'єктів. Зокрема, підлягають з'ясуванню питання про те, який саме обсяг майнових прав передано і чи дотримано при цьому вимоги Закону щодо авторського договору; яким у зв'язку з цим є обсяг майнового права відповідної особи тощо.

Вказана правова позиція викладена у п. 30.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12.

Відповідно до умов договору №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" отримало 33,37 % прав на умовах виключної ліцензії на використання, в тому числі і шляхом публічного виконання, спірного твору протягом строку (п. 11 договору) на території України.

Згідно з пунктами 11.1 та 11.2 строк договору спливає 31.12.2014 та може автоматично продовжуватись на черговий період в один рік, якщо і то того часу не буде розірваний будь-якою зі сторін.

В той же час, матеріали справи не містять докази на підтвердження набуття авторського права на частку в розмірі 33,37 % на спірний твір Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер/Чаппелл", а також права останнього передавати такі права на умовах виключної ліцензії.

Разом з тим, за нормами ч. 1, 2 статті 11 Закону встановлено, що первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

В той же час, частиною 5 статті 11 Закону передбачено, що суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. Про реєстрацію авторського права на твір Установою видається свідоцтво.

З огляду на вказані норми чинного законодавства та встановлені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності свідоцтва на спірний твір позивач повинен довести наявність майнових авторських прав щодо авторського договору, тобто від автора до кінцевого правовласника.

Втім, позивач не надав докази на підтвердження повноважень ТОВ "Ворнер/Чаппелл" на передачу майнових прав на спірний музичний твір третім особам, в тому числі, ТОВ "Ворнер мьюзік Україна", у зв'язку з чим належить відхилити твердження позивача про набуття ним повноважень управляти виключними майновими права на спірний твір, а отже і звертатись із відповідним позовом про отримання компенсації за використання такого твору відповідачем без його дозволу та сплати авторської винагороди.

На підтвердження факту використання відповідачем твору "Jeunesse Doree" (виконавець - De Phazz), у приміщенні ресторану "Lemberg", розташованому за адресою: м. Київ, вул. Воровського/Ярославів Вал, 1/37-А, позивач надав відеозапис публічного виконання, акт фіксації № 01/02/17 від 02.02.2017, а також фіскальний чек від 02.02.2017.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу "Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом".

У позовній заяві Організація зазначає, що фіксацію використання спірного музичного твору здійснював її представник ОСОБА_6 02.02.2017, а в акті фіксації №01/02/17 від 02.02.2017 зазначається, що представник відповідача відмовився назвати свої дані та підписати акт.

В Акті №01/02/17 від 02.02.2017 зазначено, що його підписав представник ОСОБА_6, що діє на підставі довіреності, проте на відеозаписі ОСОБА_6 візуально відсутній, а доручення не демонструється, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка здійснює відеозапис.

В Акті №01/02/17 від 02.02.2017 зазначено, що представник відповідача відмовився підписувати акт, але з відеозапису вбачається, що представникам відповідача не було запропоновано вказаний акт для ознайомлення та підписання.

З відеозапису не можливо встановити, що акт № 01/02/17 від 02.02.2017 заповнювався та підписувався в ресторані "Lemberg" за адресою: м. Київ, вул. Воровського/Ярославів Вал, 1/37-А.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, про недоведеність обставин про те, що фіксація публічного виконання була здійснена належним чином, уповноваженими особами (оскільки не відомо, якою саме особою здійснювалась фіксація, не встановлено відношення її до організації колективного управління), відеозапис, зафіксований на диску для лазерних систем зчитування, не дає можливості достовірно ідентифікувати джерело походження звукових сигналів, зафіксованих записом, у зв'язку з поганою якістю запису. Зафіксовані на диску для лазерних систем зчитування звукові сигнали взагалі не можуть бути ідентифіковані в якості фонограм, а крім того, не вбачається можливим з наданого суду відеозапису, зафіксованого на диску для лазерних систем зчитування, встановити ані адресу, за якою він здійснювався, ані дату та час його здійснення

Враховуючи наведене, Акт №01/02/17 від 02.02.2017 року та відеозапис не є достатніми та допустимими доказами, а отже немає можливості встановити, чи відеозапис було здійснено комплексно (одночасне поєднання зображення та звукового супроводу), без ознак монтажу (наприклад, без накладення звукового супроводу на візуальне відображення) перед здійсненням його запису на диск, наданий суду в якості доказу.

Таким чином, неможливо дійти до беззаперечного висновку про використання відповідачем музичного твору "Jeunesse Doree" у виконанні De Phazz, саме у приміщенні ресторану "Lemberg", розташованому за адресою: м. Київ, вул. Воровського/Ярославів Вал, 1/37-А лише з огляду на Акт №01/02/17 від 02.02.2017 та відеозапис.

Окрім того, місцевий господарський суд вірно встановив, що що 01 червня 2016 року між ТОВ "Київ етнокультурний" та ФОП Калугін А.В. було укладено Угоду про співробітництво та організацію взаємовідносин, згідно якої сторони здійснювали спільну організацію роботу ресторану "Лемберг".

Також, 01 червня 2016 року між зазначеними сторонами було укладено договір суборенди нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Київ. вул. Воровського/Ярославів Вал, 1/37 (літ. "А"), відповідно до умов якого ФОП Калугін А.В. прийняв в оренду частину приміщення в тому числі і для розміщення й використання культурного центру ресторану.

В той же час між ФОП Калугін А.В. та ТОВ "Контент делівері сервіс" було укладено договір доручення № 06-01/11/2016/КДС від 01.11.2016, відповідно до п. 2.1.1. якого ФОП Калугін А.В. здійснює виплату винагороди (роялті) за використання у ресторані "Лемберг" способом публічного виконання об'єктів права інтелектуальної власності з музичного та/або аудіовізуального репертуару на користь суб'єктів майнових прав.

Таким чином, публічне виконання спірного твору у приміщенні ресторану "Лемберг" за адресою: м. Київ, вул. Воровського/Ярославів Вал, 1/37-А відбувалось правомірно з дотриманням прав суб'єктів авторського права.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки позивач не надав належні докази, на підтвердження набуття ним повноважень управляти майновими авторськими правами, факту використання такого спірного музичного твору (у який спосіб, за допомогою яких технічних пристроїв), та не надав докази на підтвердження використання твору неправомірно.

Позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у даній справі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі № 910/9778/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Приватну організацію "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в сумі 1760,00 грн.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.12.2017.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко