КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа№ 910/14505/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Калатай Н.Ф.

Сітайло Л.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Цесельський Д.С. (довір №04/12/17 від 04.12.17);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Партнер Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017р.

у справі № 910/14505/17 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Партнер Груп"

до 1. Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк";

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагіон 1"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: 1.Національний банк України;

2.Міністерство фінансів України

про визнання права припиненим та визнання зобов'язання погашеним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського міста Києва від 04.10.2017р. у справі №910/14505/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду грунтується на тому, що доказів не визнання відповідачами або оспорювання обставин щодо сплати позивачем на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" коштів у розмірі 16479960,46грн. в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагіон 1" за кредитним договором від 28.12.2012 №4Л12411И у розмірі 16479960,46 грн. позивачем не надано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2017 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що ТОВ «Альянс Партнер Груп» відповідно до положень ст. 526 ЦК України виконало покладені договором поруки №4Л12411И/П від 31.10.2016 року зобов'язання перед відповідачем 1, у зв'язку з чим, позивач відповідно до пункту 3 ч.1ст.512, ст.514, ст.553, ст. 556 ЦК України набуває усі права кредитора у зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Проте боржник, ТОВ «Лагіон 1» не визнає факт погашення боргу та факт переходу до поручителя права вимоги за кредитним договором №4Л12411И від 28.12.2012р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2017р. розгляд апеляційної скарги призначено на 04.12.2017р.

04.12.2017р. у зв'язку з неявкою в судове засідання апеляційного господарського суду представників відповідача 2, третіх осіб 1 та 2, розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.12.2017р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 12.12.2017р. не з'явились відповідачі 1 та 2, треті особи 1 та 2.

Враховуючи те, що про час та місце розгляду справи представники відповідачів 1 та 2, третіх осіб 1 та 2 повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення третім особам 1 та 2, розписка від 04.12.2017р., явка учасників судового процесу не визнана обов'язковою, про причини неявки суд не повідомили, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників відповідачів 1 та 2, третіх осіб 1 та 2.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судова колегія встановила.

31.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Партнер Груп", як поручителем, та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", як кредитором, укладено договір поруки №4Л12411И/П, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Лагіон 1" (боржник) своїх зобов'язань за кредитним договором від 28.12.2012 №4Л12411И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

За правовою природою договір №4Л12411И/П від 31.10.2016 є договором поруки.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 договору поруки №4Л12411И/П від 31.10.2016 поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом п. 4 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що ТОВ «Альянс Партнер Груп» відповідно до положень ст. 526 ЦК України виконало покладені договором поруки №4Л12411И/П від 31.10.2016 року зобов'язання перед відповідачем 1 - погашено заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагіон 1" за кредитним договором від 28.12.2012 №4Л12411И у розмірі 16479960,46 грн., у зв'язку з чим, позивач відповідно до ч.1п.3 ст.512, ст.514, ст.553, ст. 556 ЦК України набуває усі права кредитора у зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

До господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб'єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб'єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов'язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються відповідачем, а тому потребують захисту.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Господарським судом міста Києва обґрунтовано зазначено про те, що позивачем не доведено, в чому саме та з яких підстав його права та законні інтереси є порушеними з боку визначених ним відповідачів.

Відповідачем-1 не заперечується факт укладення договору поруки №4Л12411И/П від 31.10.2016, отримання коштів від позивача в сумі 16479960,46грн. згідно платіжного доручення №1643 від 01.11.2016, зарахування вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків (як це передбачено умовами договору поруки), а також не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих у зв'язку з відсутністю укладеного з ним договору поруки №4Л12411И/П.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

У відповідності до п. 8 Договору поруки №4Л12411И/П від 31.10.2016 до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Отже, перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язані після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки закону та будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно.

Доказів того, що відповідачами не визнаються або оспорюються обставини щодо сплати позивачем на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" коштів у розмірі 16479960,46грн. в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагіон 1" за кредитним договором від 28.12.2012 №4Л12411И у розмірі 16479960,46 грн. позивачем не надано. Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Партнер Груп" належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України факту порушення або невизнання відповідачами його прав або охоронюваних законом інтересів не доведено, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача про визнання за ним права вимоги на сплату грошового зобов'язання боржником Товариством з обмеженою відповідальністю "Лагіон 1" за кредитним договором №4Л12411И від 28.12.2012 на підставі договору поруки №4Л12411И/П від 31.10.2016, а також про визнання погашеним зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагіон 1" перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" за кредитним договором №4Л12411И від 28.12.2012, яке було виконано за договором поруки №4Л12411И/П від 31.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Партнер Груп" не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Партнер Груп" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017р. у справі №910/14505/17 залишити без змін.

3. Справу №910/14505/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Н.Ф. Калатай

Л.Г. Сітайло