РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа №910/17841/17
За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белпарад"

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Белпарад", що оформлене протоколом № 1/20016 від 17.06.2016, в частині переходу ТОВ "Белпарад" на модельний статут.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Андарак К.С., дов. б/н від 03.02.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні ОСОБА_1 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белпарад" (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Белпарад" оформлене протоколом № 1/2016 від 17.06.2016, в частині переходу ТОВ "Белпарад" на модельний статут.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Белпарад" із часткою в статутному капіталі товариства у розмірі 33% (11583,00 грн.), та рішенням Загальних зборів учасників відповідача, оформленим протоколом №1/20016 від 17.06.2016, внесено зміни до Статуту Товариства шляхом переходу на модельний статут, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 16.11.2011. При цьому, позивач посилаючись на п. 9.4. Статуту зазначає, що для прийняття загальними зборами товариства рішення щодо переходу товариства на модельний статут, учасники не мали достатньої кількості голосів, а саме 70 % голосів учасників товариства.

07.11.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано повідомлення про відсутність аналогічного спору та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 13.11.2017 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

У судовому засіданні, у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 про порушення провадження у справі 910/17841/17, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність витребування у Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації належним чином засвідченої копії реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Белпарад" (ідентифікаційний код 34351928).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, неподання витребуваних доказів, необхідність витребування нових доказів.

Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання, а також у зв'язку з частковим виконанням сторонами вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 про порушення провадження у справі № 910/17841/17 та необхідністю витребування доказів, розгляд справи було відкладено на 11.12.2017.

27.11.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли копії реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Белпарад" (ідентифікаційний код 34351928).

11.12.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання 11.12.2017 не з'явився.

У судовому засіданні 11.12.2017 представником відповідача було подано роздруківку модельного статуту товариства з обмеженою відповідальністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 № 1182 та відзив на позов із викладеними запереченнями проти позову з тих підстав, що позивач не надав жодного доводу з приводу того, чим порушуються його права як учасника товариства при переході товариства на модельний статут.

Суд, розглянувши у судовому засіданні 11.12.2017 клопотання позивача про відкладення розгляду справи, заслухавши з цього приводу думку представника відповідача, відхилив його, з огляду на наступне.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Зазначені обставини та підстави оцінюються судом, який розглядає справу з метою реалізації наданого йому права на відкладення розгляду справи.

Неможливість бути присутнім в судовому засіданні представника позивача не являється такими обставинами. При цьому, нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість представника позивача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, розгляд справи відкладався).

При цьому, суд зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Зважаючи на те, що неявка позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.12.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Белпарад" здійснює свою діяльність на підставі Статуту (в редакції від 19.05.2006 року, яка була чинною на час прийняття загальними зборами спірних рішень) та створене з метою здійснення господарської діяльності та іншої діяльності, спрямованої на одержання прибутку, а також задоволення, на підставі одержаного прибутку соціально-економічних інтересів учасників та членів трудового колективу товариства.

Згідно з п. 6.1. Статуту (в редакції від 19.05.2006 року, яка була чинною на час прийняття загальними зборами спірних рішень) статутний фонд товариства складає 35100,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 140 ЦК України, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Частиною першою статті 50 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 82 ГК України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Установчі документи господарського товариства повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, склад і компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, з яких необхідна одностайність або кваліфікована більшість голосів, інші відомості, передбачені статтею 57 ГК України.

Статут товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у частині другій цієї статті, повинен містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів (ч. 4 ст. 82 ГК України).

Відповідно до розділу ІІ Статуту (в редакції від 19.05.2006 року, яка була чинною на час прийняття загальними зборами спірних рішень) засновниками (учасниками) Товариства з обмеженою відповідальністю "Белпарад" на час проведення оспорюваних позивачем зборів акціонерів були наступні особи: ОСОБА_1 (33% статутного фонду), ОСОБА_3 (34% статутного фонду), ОСОБА_4 (33% статутного фонду).

17.06.2016 відбулись Загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Белпарад", рішення яких оформлені протоколом № 1/20016 від 17.06.2016. Відповідно до вказаного протоколу на Зборах були присутні наступні учасники відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, тобто особи, які володіють 100% голосів, у томі числі і позивач, якому належало 33% голосів.

До порядку денного Зборів включено наступні питання: обрання Голови зборів та секретаря зборів; дострокове погашення кредитної заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» та дострокове припинення дії договорів; перехід ТОВ «Белпарад» на модельний статут, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 16.11.2011; продаж основних засобів товариства, а саме транспортних засобів, з метою поповнення обігових коштів товариства.

Так, за наслідками розгляду питань порядку денного, присутніми на засіданні 17.06.2016 учасниками відповідача прийнято наступні рішення: про обрання головою Загальних зборів ОСОБА_4, секретарем зборів - ОСОБА_3; про дострокове погашення кредитної заборгованості в сумі 500000,00 грн. перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» та дострокове припинення дії наступних договорів: генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р1-01-09-1-0/12/126 від 18.12.2014 та додаткової догової угоди № 1 до ГКУ № 01/Р1-01-09-1-0/12/126 від 18.12.2014, кредитного договору № 011/322904/304457 від 13.01.2016; про перехід на модельний статут, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 16.11.2011; з метою поповнення обігових коштів товариства реалізувати в торгівельній мережі 2 транспортних засоби, які належать товариству, а саме Форд Фокус, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Форд Фокус, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Рішення прийняті більшістю голосів, а саме 67%. Учасник товариства ОСОБА_1 з усіх питань, включених до порядку денного проголосував «Проти».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що розділ 9 Статуту врегульовує питання щодо органів управління та контролю товариства. Зокрема, п. 9.1 розділу 9 Статуту ТОВ «Белпарад» визначає, що вищим органом товариства є збори учасників (засновників), а у п. 9.3 встановлено, що загальні збори вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності 70% голосів. До виключної компетенції Загальних зборів Статутом ТОВ «Белпарад» віднесено, зокрема, питання щодо внесення змін до Статуту (п.п. б п. 9.4 розділу 9 Статуту). Відповідно до абзацу 2 п. 9.4 Статуту ТОВ «Белпарад» рішення Загальних зборів щодо внесення змін до Статуту вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більше, ніж 70 % загальної кількості голосів учасників товариства. Кількість голосів учасників товариства під час вирішення питання щодо переходу ТОВ «Белпарад» до діяльності на підставі модельного статуту розподілилась наступним чином: «За» - 67%, «Проти» - 33%, з огляду на що позивач вважає, що рішення про перехід ТОВ «Белпарад» до діяльності на підставі модельного статуту не було прийнято та є недійсним.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю є одним з видів господарських товариств, яке діє на підставі статуту.

Статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 Господарського кодексу України є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦК України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 82 ГК України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут. Установчі документи господарського товариства повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, склад і компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, з яких необхідна одностайність або кваліфікована більшість голосів, інші відомості, передбачені статтею 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 145 ЦК України та ч.1 ст.58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Вказана норма кореспондується з пунктом 9.1. Статуту (в ред.2006 року), згідно якого найвищим органом товариства є збори учасників (засновників товариства). Збори учасників повноважні приймати рішення з будь-яких питань діяльності товариства. Збори скликаються не рідше 4 разів на рік (за підсумками роботи по кожному кварталу). Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Пунктом 9.2. Статуту визначено, що учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному фонді.

Пунктом 9.3. Статуту визначено що збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності 70 відсотками голосів.

Як вбачається з матеріалів справи 17.06.2016 на загальних зборах учасників товариства були присутні учасники, що володіють часткою в 100 % статутного капіталу.

Приписами ч. 1 ст. 60 Закону України „Про господарські товариства" передбачено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

У відповідності до п.9.4. Статуту рішення про визначення основних напрямів діяльності товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства, виключення учасника з товариства рахується прийнятим, якщо за них проголосують учасники, що володіють в сукупності більш ніж 70% загальної кількості голосів учасників товариства, а з решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

Як вбачається з протоколу Загальних зборів товариства від 17.06.2016 при прийнятті спірних рішень був наявний кворум, що відповідно до ст.60 ЗУ «Про господарські товариства» дає підстави вважати загальні збори товариства повноважними та такими, що можуть приймати будь-які питання порядку денного.

Статтею 61 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Позивач, як учасник товариства не заперечує, що був повідомлений про час, місце, дату проведення загальних зборів учасників товариства та їх порядок денний, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.10.2008, № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При цьому, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Крім того, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Як на підставу для визнання недійсним рішення від 17.06.2016 про перехід товариства на діяльність на підставі модельного статуту позивач посилається на п. 9.4. Статуту та зазначає, що для прийняття загальними зборами товариства рішення щодо переходу товариства на діяльність на підставі модельного статуту, учасники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали достатньої кількості голосів, а саме 70 % голосів учасників товариства.

Відповідно до п. 9.4. Статуту рішення про визначення основних напрямів діяльності товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства, виключення учасника з товариства рахується прийнятим, якщо за них проголосують учасники, що володіють в сукупності більш ніж 70% загальної кількості голосів учасників товариства, а з решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

Згідно з ч. 2 ст. 98 ЦК України рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України "Про господарські товариства" до компетенції загальних зборів належить: а) визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання; б) внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу; в) обрання і відкликання членів наглядової ради; г) утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства; д) затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків; е)створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, затвердження їх статутів та положень; є) винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління товариства; ж) затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів товариства, визначення організаційної структури товариства; з) вирішення питання про придбання акціонерним товариством акцій, що випускаються ним; и) визначення умов оплати праці посадових осіб акціонерного товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв; і) затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства; ї) прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу; й) прийняття рішення про обрання уповноваженої особи акціонерів для представлення інтересів акціонерів у випадках, передбачених законом.

Частинами 2, 3 статті 59 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що з питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

Таким чином, спеціальним Законом України "Про господарські товариства" визначений порядок прийняття рішення загальними зборами, відповідно до якого рішення про визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання, внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміну розміру його статутного капіталу, вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства.

У зв'язку з цим положення установчих документів товариства, які встановлюють інші порядок прийняття рішень, є такими, що суперечать закону і не підлягають застосуванню.

Посилання позивача на ч. 2 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства», відповідно до якої установчими документами товариств, у статутному капіталі яких відсутня державна частка, може бути встановлений інший відсоток голосів учасників (представників учасників), за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними, є помилковим з огляду на те, що вказаною нормою передбачена можливість встановити у статуті інший відсоток голосів учасників, ніж передбачений законом, за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними, тоді як статтею 59 Закону України "Про господарські товариства" врегульовано питання кількості голосів для прийняття окремих рішень загальними зборами.

Крім того, пунктом 9.4. Статуту передбачено кількість голосів лише для прийняття загальними зборами товариства рішення про внесення змін до діючого статуту, в той час як рішенням від 17.06.2016 р. загальних зборів учасників товариства приймалось рішення не про внесення змін до статуту, а було прийнято рішення про перехід товариства на діяльність на підставі модельного статуту, яке є зовсім іншим видом рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, посилання позивача на відсутність кворуму для прийняття рішення про перехід товариства на діяльність на підставі модельного статуту є безпідставним та необґрунтованим.

Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача, зокрема такими підставами можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів, у зв'язку з прямою вказівкою закону, є :прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону України «Про господарські товариства»); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону України «Про господарські товариства»); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону України «Про господарські товариства»).

Таким чином, з огляду на вищенаведений аналіз правових норм та матеріалів справи, враховуючи встановлені судом обставини відсутності підстав вважати, що у даному випадку під час прийняття рішення загальними зборами товариства порушено порядок голосування та прийняття рішення простою більшістю голосів, судом також не встановлено факту порушення законних прав та інтересів позивача як учасника товариства.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не доведено безумовних підстав для визнання оскаржуваних рішень недійсними, як і не встановлено судом, при вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, які, як вважає позивач, були допущені під час скликання та проведення загальних зборів, а також те, що вказані позивачем порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами оскаржуваних рішень.

Водночас, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства чого в ході розгляду даної справи судом не встановлено, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами та спростовується вищенаведеними висновками суду та наявними матеріалами справи.

Як вже зазначалося, загальні збори учасників ТОВ "Белпарад", які відбулись 17.06.2016 були правомочними, оскаржувані рішення були прийняті кількістю голосів - 67%, тобто за наявності кворуму для їх прийняття, усі рішення були прийняті з питань, які були включені у порядок денний.

Учасник товариства ОСОБА_1 з усіх питань, включених до порядку денного проголосував «Проти».

Суд зазначає, що учасники господарського товариства здійснюють своє волевиявлення з приводу питань порядку денного загальних зборів учасників товариства шляхом голосування за власним переконанням.

Зазначене свідчить про відсутність безумовних підстав для визнання оскаржуваних рішень загальних зборів недійсними.

Інші доводи та мотиви позивача належним чином не обґрунтовані та не доведені належними та допустимими доказами.

Таким чином, позивачем не було представлено належних та допустимих, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності достатніх і беззаперечних обставини, з якими положення чинного законодавства України пов'язують можливість визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства.

З огляду на все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання рішень загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Белпарад", які оформлені протоколом № 1/2006 від 17.06.2016 недійсними.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.12.2017

Суддя О.А.Грєхова