РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. Справа № 924/541/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Петухов М.Г. ,

судді Бучинська Г.Б.

при секретарі Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" на рішення господарського суду Хмельницької області від 26 вересня 2017 року в справі № 924/541/16 (головуючий суддя Виноградова В.В., суддя Заверуха С.В., суддя Танасюк О.С. )

за позовом приватного акціонерного товариства "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Шепетівської міської ради;

2) ОСОБА_1;

про: 1) визнання недійсними рішення загальних зборів засновників (учасників) відповідача, які оформлені протоколом №1 від 24 червня 2015 року;

2) визнання недійним Статуту відповідача;

3) скасування державної реєстрації відповідача.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 26 липня 2016 року);

відповідача - ОСОБА_3 - керівник; ОСОБА_4А (довіреність № 1 від 14 червня 2017 року);

третіх осіб - не з'явились.

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання, з підстав, визначених статтями 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до статті 205 ГПК України, не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року в справі №924/541/16 задоволено позов приватного акціонерного товариства "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" (надалі - Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"(надалі - Відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - виконавчого комітету Шепетівської міської ради (надалі - ОСОБА_5 особа 1) про: визнання недійсними рішення загальних зборів засновників (учасників) Відповідача, які оформлені протоколом №1 від 24 червня 2015 року; визнання недійним Статуту Відповідача; скасування державної реєстрації Відповідача.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03 листопада 2016 року було задоволено апеляційні скарги ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_5 особа 2), (який був залучений до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року) та Відповідача, рішення господарського суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року скасовано, а в позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 10 квітня 2017 року касаційну скаргу Позивача було задоволено частково: рішення господарського суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03 листопада 2016 року в справі №924/541/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Суд констатує, що позовні вимоги Позивача обгрунтовані тим, що в порушення положень ст. ст. 15.3.8, 15.3.16 Статуту Позивача, голова правління Позивача ОСОБА_6 під час участі у загальних зборах засновників Відповідача діяв за межами своїх повноважень та не міг представляти інтереси Позивача при створенні нових юридичних осіб, оскільки відсутнє відповідне рішення наглядової ради Позивача про заснування іншої юридичної особи, що віднесено до її виключної компетенції. В даному позові Позивач зауважує, що Позивач не надавав згоди на відчуження ні матеріальних, ні немайнових активів Позивача, проте ОСОБА_7 дозвіл №3824 від 30 грудня 2005 року на видобуток корисних копалин на ОСОБА_8 родовищі гранодіоритів, ділянка №1, переоформлено на Відповідача, що порушує права Позивача та унеможливлює його статутну діяльність у сфері добування корисних копалин. Разом з тим, Позивач стверджує, що оскільки Відповідач створений на підставі рішення, оформленого протоколом №1 від 24 червня 2015 року загальних зборів засновників Відповідача, що прийняте неуповноваженою особою - головою правління Позивача без відома наглядової ради Позивача та статут Відповідача, який був затверджений цими зборами, підлягає визнанню недійсним, а державна реєстрація Відповідача - скасуванню.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26 вересня 2017 року позов було задоволено у повному обсязі.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд, зокрема, виходив з того, що недоведення сторонами факту прийняття наглядовою радою Позивача рішення про участь у створенні Відповідача, прийняття якого належить до її виключної компетенції, про уповноваження ОСОБА_6. при цьому діяти від імені Позивача та відповідно, оформлення цих рішень протоколом засідання наглядової ради Позивача №1/15 від 24 червня 2015 року, рішення загальних зборів засновників (учасників) Відповідача від 24 червня 2015 року, оформлене протоколом №1, не відповідає приписам законодавства та положенням статуту Позивача.

Також суд вказав, що оскільки вимога Позивача про зобов'язання скасувати державну реєстрацію Відповідача по суті, є похідною від вимоги про визнання рішення загальних зборів Відповідача недійсними та визнання недійсними установчих документів, то враховуючи недійсність рішення засновників про створення Відповідача та недійсність його статуту, суд прийшов до висновку, що вимога Позивача про скасування державної реєстрації Відповідача є обгрунтованою.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргу (том 6; а.с.71-74), в якій, з підстав, висвітлених в ній Відповідач просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що місцевий господарський суд, незважаючи на доводи Відповідача та на обов'язкові до виконання судами першої інстанції роз'яснень Пленуму ВГСУ від 25 лютого 2016 року №4. так і не визначив якими саме корпоративними правами наділений Позивач на дату подачі позову, які саме корпоративні права його порушені та на захист яких прав подано корпоративний позов.

Також, як вказує, Відповідач: на дату подачі позову останній не порушував прав Позивача щодо сплати належної йому вартості частки майна; рішення про вихід Позивача з засновників Відповідача обгрунтоване та перевірене судами; будь-яких рішень, які б порушували корпоративні права Позивача до його виходу з учасників не приймалось.

Разом з тим, на переконання Відповідача, суд першої інстанції припустився порушення статті 58 ГПК України (в редакції до 14 грудня 2017 року включно), допустивши розгляд вимог Позивача, які належать розглядати в порядку адміністративного судочинства. Дане, на думку Відповідача, підтверджується тим, що вийшовши за межі позовних вимог (за клопотанням Позивача) місцевий господарський суд розглянув питання правомірності отримання Відповідачем ОСОБА_7 дозволу на користування надрами та зробив висновки про порушення прав та законних інтересів Позивача, саме через отримання ОСОБА_7 дозволу Відповідачем.

Крім того, Відповідач вказує на недоведеність Позивачем відсутності повноважень ОСОБА_6 на вчинення дій щодо створення Відповідача за весь час слухання даної справи (з моменту подачі цього позову) належними та допустимими доказами.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року апеляційна скарга Відповідача прийнята до продовження, справа призначена до слухання на 29 листопада 2017 року (том 6; а.с. 70).

10 листопада 2017 року на поштову адресу суду від Відповідача надійшло клопотання про виклик для дачі пояснень стосовно законності створення та державної реєстрації Відповідача посадових осіб, а саме: ОСОБА_6 (голова правління Позивача) та ОСОБА_9 (директор) (том 6; а.с. 88-89).

14 листопада 2017 року на електронну адресу суду від Позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (том 6; а.с. 99-101).

Ухвалою суду від 14 листопада 2017 року клопотання Позивача було задоволено, судове засідання призначене в режимі відконференції, з дорученням забезпечити її проведення господарському суду Хмельницької області (том 6; а.с. 102).

23 листопада 2017 року від Відповідача надійшло клопотання, в якому Позивач просить суд долучити до матеріалів справи нотаріально засвідчене пояснення ОСОБА_6 (голова правління Позивача) та нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_9Ю (директор). Дане клопотання обгрунтоване тим, що вищевказані особи можуть надати суду пояснення щодо наявності рішення наглядової ради Позивача, яке оформлене протоколом від 24 червня 2015 року за №1/15 про участь Позивача у створенні Відповідача. Дані документи судом долучені до матеріалів справи (том 64; а.с. 103-105).

Дані пояснення долучені судом до матеріалів справи. Водночас, факт подачі даних пояснень, в котрих особи висвітлили свої пояснення, з огляду на їх заслухання, привело суд до висновку про недоцільність додаткового їх виклику за вищеописаним клопотанням Відповідача, для дачі тих самих пояснень.

Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року (том 6; а.с. 119), з підстав, висвітлених в ній, розгляд справи було відкладено на 19 грудня 2017 року в режимі відеоконференції та витребувано у сторін ряд доказів.

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 19 жовтня 2017 року Позивач надіслав на електрону адресу суду відзив на апеляційну скаргу (том 6; а.с. 120-123), в якому з підстав, висвітлених в ньому, Позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Відповідача, а рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін. У відзиві Позивач вказує на законність рішення місцевого господарського суду та правильність встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи та вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги.

В судових засіданнях від 29 листопада 2017 року та від 19 грудня 2017 року в режимі відеоконференції представники Відповідача підтримали доводи, висвітлені в апеляційній скарзі, просять її задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судових засіданнях від 29 листопада 2017 року та від 19 грудня 2017 року в режимі відеоконференції представник Позивача заперечив щодо доводів, що наведені в в апеляційній скарзі, вважає її безпідставною та необгрунтованою, а тому просить відмовити у її задоволенні, при цьому залишивши рішення суду першої інстанції в силі.

В судові засідання від 29 листопада 2017 року та від 19 грудня 2017 року представники ОСОБА_5 особи 1 та ОСОБА_5 особи 2 не прибули, про дату, час та місце розгляду даної апеляційної скарги повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши представників Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що її слід задоволити, а оскаржуване рішення скасувати.

Враховуючи те, що розгляд даної справи розпочинався і проводився (окрім останнього судового засідання від 19 грудня 2017 року) за нормами попереднього ГПК України (згідно частини 2 статті 101 котрого, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі), суд апеляційної інстанції повністю дослідивши обставини справи, виходив з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до витягу з ЄДРЮО, Позивач зареєстрований як юридична особа з 11 травня 1994 року.

Діяльність Позивача врегульована статутом Позивача (надалі - Статут), який затверджений протоколом №1 від 24 квітня 2012 року загальних зборів акціонерів Позивача, зареєстрований 18 травня 2014 року за №7000159 (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів) (пункт 1.1 статуту).

Відповідно до пункту 4.1 Статуту, Позивач є самостійною юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, поточний, валютний та інші рахунки в установах банків, може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав та нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем в суді, господарському суді або третейському суді.

Згідно пункту 4.3 Статуту, Позивач діє на підставі чинного законодавства України, статуту, положень та інших внутрішніх документів товариства.

У пункті 5.2 Статуту зазначено, що предметом діяльності Позивача є, зокрема, виробництво продукції з природного каменю та граніту, в тому числі щебеню, відсіву, каменю, плит та іншої продукції; розробка родовищ природних копалин, видобуток сировини і реалізація.

Згідно пункту 10.2 Статуту, органи управління Позивача здійснюють керівництво діяльністю Позивача в межах своєї компетенції і у порядку, визначеному Статутом, положеннями та іншими внутрішніми документами Позивача, а також діючим законодавством.

Як передбачено пунктом 13.1 Статуту, управління Позивачем здійснюють: вищий орган загальні збори акціонерів; наглядова рада; ревізор; виконавчим органом Позивача є управління Позивача.

В силу дії пунктів 17, 22 та 14.2 Статуту, до компетенції вищого органу Позивача загальних зборів, належать, зокрема, обрання членів наглядової ради, затвердження умов цивільно-правових договорів, трудових договорів (контрактів), що укладаються з ними, встановлення розміру їх винагороди, обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів (контрактів) з членами наглядової ради; прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної звітності товариства. Загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності Позивача.

Наглядова рада Позивача є органом, що здійснює захист прав акціонерів Позивача, і в межах компетенції, визначеної цим Статутом та законом України "Про акціонерні товариства", контролює та регулює діяльність виконавчого органу Позивача (пункт 15.1 Статуту).

В силу дії пункту 15.2 Статуту, порядок роботи та відповідальність членів наглядової ради визначається Законом України "Про акціонерні товариства", цим Статутом, положенням про наглядову раду товариства, а також договором, що укладається із членом наглядової ради. Такий договір від імені Позивача підписується головою правління чи іншою уповноваженою загальними зборами особою на умовах, затверджених рішенням загальних зборів.

Відповідно до пункту 15.3 Статуту до виключної компетенції наглядової ради належить, зокрема, обрання та відкликання (припинення повноважень) голови і членів виконавчого органу товариства (підпункт 15.3.8 статуту); обрання та припинення повноважень голови і членів інших органів товариства (підпункт 15.3.11 статуту); вирішення питань про участь товариства у промислово-фінансових групах та інших об'єднаннях, про заснування інших юридичних осіб (підпункт 15.3.16 статуту); вирішення питань, віднесених до компетенції наглядової ради Законом України "Про акціонерні товариства" (підпункт 15.3.17 статуту); прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених Законом України "Про акціонерні товариства" (підпункт 15.3.8 статуту).

В той же час, як вказано в пункті 15.3 Статуту, питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради, не можуть вирішуватись іншими органами товариства, крім загальних зборів, за винятком випадків, встановлених Законом України "Про акціонерні товариства".

Положеннями пункту 15.25 Статуту передбачено, що протокол засідання наглядової ради оформляється не пізніше, ніж протягом п'яти днів після проведення засідання. Протокол засідання наглядової ради підписує головуючий на засіданні. Ведення протоколів засідань наглядової ради забезпечується головою наглядової ради. Книга протоколів засідань наглядової ради повинна зберігатись за місцем знаходженням товариства. Зберігання книги протоколів забезпечує голова наглядової ради.

У пункті 16.1 Статуту зазначено, що правління товариства є виконавчим органом Позивача, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Роботою правління Позивача керує голова правління. Правління є колегіальним органом.

З головою правління укладається контракт. Контракт з головою правління підписує від імені Позивача голова наглядової ради (пункт 16.4 статуту).

Як вбачається з пункту 16.6 Статуту, правління товариства вирішує всі питання діяльності Позивача, за виключенням тих, що віднесені до компетенції загальних зборів акціонерів Позивача, наглядової ради, ревізійної комісії, голови правління.

Пункт 16.7 Статуту визначає, що голова правління без довіреності діє від імені Позивача, представляє Позивача у стосунках з усіма особами, в тому числі, в судах, укладає різного роду угоди, вчиняє інші правочини. Голова правління діє в межах компетенції, визначеної статутом Позивача, контрактом з головою правління, положенням "Про правління" Позивача та чинним законодавством.

Згідно пункту 16.8 Статуту, голова правління Позивача: здійснює оперативне керівництво діяльністю товариства; організовує роботу товариства; забезпечує виконання рішень загальних зборів акціонерів товариства, наглядової ради товариства, правління товариства; підписує без довіреності всі документи від імені товариства; приймає на посаду та звільняє працівників товариства; затверджує посадові інструкції працівників товариства, схеми взаємодії підрозділів товариства, документи внутрішнього розпорядку працівників товариства; організовує роботу правління товариства, збирає його збори, підписує всі документи, затверджені правлінням товариства; відкриває та закриває банківські рахунки товариства; видає довіреності; вирішує інші питання діяльності товариства в межах своєї компетенції, передбаченої статутом товариства, положенням "Про правління" товариства, контрактом з головою правління та чинним законодавством.

В силу дії пункту 16.9 Статуту, голова правління не може самостійно прийняти рішення і вчиняти відповідні дії, щодо яких є обмеження, передбачені Статутом товариства, положеннями "Про правління", "Про Наглядову раду" товариства, контрактом з головою правління, іншими внутрішніми документами товариства та чинним законодавством.

Суд констатує, що головою правління Позивача рішенням наглядової ради від 15 січня 2013 року, оформленим протоколом №1, призначено ОСОБА_6.

Відповідно до протоколу №1 від 24 червня 2015 року загальних зборів засновників (учасників) Відповідача, Позивачем в особі голови правління ОСОБА_6, який діяв на підставі Статуту та протоколу засідання наглядової ради №1/15 від 24 червня 2015 року, та ОСОБА_5 особою 2 (засновники, учасники) вирішено створити Відповідача шляхом об'єднання матеріальних та фінансових ресурсів засновників (учасників) з метою продовження діяльності на наданих у користування одному із засновників - Позивачу ОСОБА_8 родовищі гранодіоритів та Ділянці №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів.

Зазначено, що Судилківське родовище гранодіоритів надане в користування Позивачу на підставі ОСОБА_7 дозволу на користування надрами, реєстраційний №3824, виданого 30 грудня 2005 року Державною службою геології та надр України (наказ №127 від 15 березня 2013 року) з метою видобування гранодіоритів, в якості сировини для виготовлення щебеню для будівельних робіт та баластного шару залізничного шляху. Місцезнаходження обєкту Хмельницька обл., Шепетівський р-н, 2,5 км на південних схід від м. Шепетівка. Ступінь освоєння надр розробляється з 1970 р. Також Ділянка №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів надана в користування Позивачу на підставі протоколу Комісії Держгеонадр з питань надрокористування від 14 березня 2013 року №5/13 та наказу Держгеонадр від 15 березня 2013 року №126 з метою видобування гранодіоритів, придатних для виробництва щебеню та каменю бутового. Місцезнаходження обєкту Хмельницька обл., Шепетівський р-н, 2,5 км на південних схід від залізничної станції Шепетівка. Ступінь освоєння надр не розробляється.

У протоколі №1 від 24 червня 2015 року визначено місцезнаходження Відповідача: вул. Гранітна, 89, м. Шепетівка, Хмельницька область, 30400.

Для забезпечення діяльності Відповідача за рахунок внесків засновників (учасників) створюється статутний капітал у розмірі 2126657 грн 58 коп., який формується наступним чином 100% статутного капіталу вноситься на протязі року з моменту реєстрації Відповідача.

Розподіл часток серед учасників здійснюється таким чином: Позивач - 1063328,79 грн. (50%), ОСОБА_5 особа 2 1063328,79 грн. (50%). Частка Позивача формується за рахунок внесення до статутного капіталу Відповідача цілісного майнового комплексу ОСОБА_8 родовища гранодіоритів та іншого майна, а також геологічної інформації про надра Ділянки №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів, а саме: будівлі та споруди, обладнання, устаткування: Будівля для охоронців (Площа 15,17 кв.м, розміри (м): д. 3,7 ш. 4,1, в. 2,6, матеріал стін: блоки, рік побудови: 2007) на суму 69 534,96 грн.; Установка завантаження щебеню И-130 (Модель И-130, потужність 180, рік випуску: 1982) на суму 132 233,15 грн.; Огорожа з залізобетонних конструкцій (К-сть секцій 113 шт., матеріал зал.бетон, висота 2,5 м, довжина 478 м) на суму 5 118,76 грн.; Будівля вагової для автомобілів (Площа 61,38 кв.м, розміри (м): д. 13,2 ш. 4,65, в. 2,9, матеріал стін: цегла, рік побудови: 2003) на суму 66 190,23 грн.; Незавершена будівництвом будівля побутового корпусу (К-сть поверхів: 3, площа 1281 кв.м, розміри (м): д* 37 ш 18, в 9, матеріал стін: бетонні блоки, рік побудови: 1989, ступінь будівельної готовності) на суму 415 876,65 грн.; ОСОБА_2 (Площа 28,8 кв.м, розміри (м): д 6,7 ш 4,3, в 3,6, матеріал стін: камінь, рік побудови:) на суму 35 812,90 грн.; Відвали гірничих розробок (Площа: 60 кв.м, Об'єм: 120 куб.м) на суму 43 200,00 грн.; Промислові майданчики: Промисловий майданчик для автомобільної техніки (Площа 2 800 кв.м, розміри (м): д.: 70, ш.: 40, вид покриття: асфальт) на суму 6 115,80 грн.; Промисловий майданчик (склад готової продукції) (Площа 10 000 кв.м, розміри (м): д.: 250, ш.: 40) на суму 25 546,00 грн.; Інженерні мережі: Виробничий газопровід (Січення 57*30 мм протяжність 0,11 км, матеріал сталь, рік вводу в експлуатацію 2004 р.) на суму 2 876,00 грн.; Виробничий водопровід (Січення 50 мм протяжність 0,3 км, матеріал сталь, рік вводу в експлуатацію 1970 р.) на суму 7 862,43 грн.; Гідроспоруда (3 відстійники рік побудови 1970р.. розміри: д: 62 м. ш: 22, г.: 1,5 на суму 15 654,12 грн.; Водовідведення на суму 5 765,09 грн.; Трубопровід Січення 160 мм протяжність 70 м. матеріал сталь, рік вводу в експлуатацію на суму 5 432,61 грн.); Спецтехніка: Фронтальний навантажувач «Сталева Воля» Ь-34 (Модель Ь-34, номер кузову, рік випуску 1988, номерний знак 24420ВХ) на суму 71310,09 грн.; Екскаватор (гідравлічний) (рік випуску 1996, ЕО 3322Б1) на суму 75 000,00 грн.; Бульдозер Т-170 (марка ДЗ-170,1983р.в.,ХМТ0070) на суму 59000,00 грн.; Геологічна інформація про надра Ділянки № 2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів, затверджена Протоколом № 2089 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України від „03 листопада 2010 р. всього на суму 1063328,79 грн.

Також рішенням загальних зборів учасників протоколом №1 від 24 червня 2015 року затверджено статут Відповідача та обрано на посаду директора ОСОБА_9

Згідно зі Статутом Відповідача, затвердженим рішенням загальних зборів засновників (учасників), що оформленого протоколом №1 від 24 червня 2015 року, Відповідач заснований (створений) на підставі чинного законодавства України, шляхом об'єднання матеріальних та фінансових ресурсів засновників (учасників) з метою продовження діяльності на наданих в користування одному із засновників Відповідача Позивачу ОСОБА_8 родовищі гранодіоритів та Ділянці №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів (п. п. 1.1, 2.1 статуту Відповідача).

Як визначається з підпунктів 1.2.1 та 1.2.2 Статуту Відповідача, засновниками (учасниками) Відповідача є: Позивач та ОСОБА_5 особа 2.

Зі змісту пункту 3.5 Статуту Відповідача вбачається, що внесення вкладу може проводитися у грошовій формі, а також шляхом передачі у власність товариства споруд, обладнання, сировини та інших матеріальних цінностей, цінних паперів, передачі прав на користування землею, водними та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнання, рухомим та нерухомим майном, а також іншими майновими правами.

У пункті 5 Статуту Відповідача визначено порядок переходу частки (її частини) учасника до іншої особи, вихід учасника.

Розділом 7 Статуту Відповідача врегульовано розмір та порядок формування статутного капіталу, визначено розмір статутного капіталу Відповідача, частки засновників, їх склад, що за змістом відповідає протоколу зборів засновників №1 від 24 червня 2015 року.

Статут Відповідача підписано від імені Позивача в особі голови правління ОСОБА_6, та ОСОБА_5 особою 2.

В свою чергу, 26 червня 2015 року ОСОБА_6 подано відповідні відомості та документи до державного реєстратора (реєстраційна картка на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи; рішення засновників або уповноваженого ним органу про створення юридичної особи (примірник оригіналу); статут (два примірники); копія квитанції, виданої банком), на підставі яких державним реєстратором проведено державну реєстрацію юридичної особи Відповідача.

Відповідно до протоколу №2 загальних зборів учасників Відповідача від 07 серпня 2015 року було внесено зміни до переліку майна, що вноситься до статутного капіталу Відповідача одним з його учасників - Позивачем, а саме: "формується за рахунок внесення до статутного капіталу товариства цілісного майнового комплексу ОСОБА_8 родовища гранодіоритів та іншого майна, а також геологічної інформації про надра Ділянки №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів, а саме: будівлі та споруди, обладнання, устаткування: Будівля для охоронців (Площа 15,17 кв.м, розміри (м): д. 3,7 ш. 4,1, в. 2,6, матеріал стін: блоки, рік побудови: 2007) на суму 69 534,96 грн.; Установка завантаження щебеню И-130 (Модель И-130, потужність 180, рік випуску: 1982) на суму 132 233,15 грн.; Огорожа з залізобетонних конструкцій (К-сть секцій 113 шт., матеріал зал.бетон, висота 2,5 м, довжина 478 м) на суму 5 118,76 грн.; Будівля вагової для автомобілів (Площа 61,38 кв.м, розміри (м): д. 13,2 ш. 4,65, в. 2,9, матеріал стін: цегла, рік побудови: 2003) на суму 66 190,23 грн.; Незавершена будівництвом будівля побутового корпусу (К-сть поверхів: 3, площа 1281 кв.м, розміри (м): д* 37 ш 18, в 9, матеріал стін: бетонні блоки, рік побудови: 1989, ступінь будівельної готовності) на суму 415 876,65 грн.; ОСОБА_2 (Площа 28,8 кв.м, розміри (м): д 6,7 ш 4,3, в 3,6, матеріал стін: камінь, рік побудови:) на суму 35 812,90 грн.; Відвали гірничих розробок (Площа: 60 кв.м, Об'єм: 120 куб.м) на суму 43 200,00 грн.; Підїздні колії (Довжина 161м., ширина-1520 мм, шпали) на суму 205310,09 грн.; Промислові майданчики: Промисловий майданчик для автомобільної техніки (Площа 2 800 кв.м, розміри (м): д.: 70, ш.: 40, вид покриття: асфальт) на суму 6 115,80 грн.; Промисловий майданчик (склад готової продукції) (Площа 10 000 кв.м, розміри (м): д.: 250, ш.: 40) на суму 25 546,00 грн.; Інженерні мережі: Виробничий газопровід (Січення 57*30 мм протяжність 0,11 км, матеріал сталь, рік вводу в експлуатацію 2004 р.) на суму 2 876,00 грн.; Виробничий водопровід (Січення 50 мм протяжність 0,3 км, матеріал сталь, рік вводу в експлуатацію 1970 р.) на суму 7 862,43 грн.; Гідроспоруда (3 відстійники рік побудови 1970р.. розміри: д: 62 м. ш: 22, г.: 1,5 на суму 15 654,12 грн.; Водовідведення на суму 5 765,09 грн.; Трубопровід Січення 160 мм протяжність 70 м. матеріал сталь, рік вводу в експлуатацію на суму 5 432,61 грн.); Геологічна інформація про надра Ділянки № 2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів, затверджена Протоколом № 2089 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України від "03" листопада 2010 року всього на суму 1063328 грн 79 коп..

В звязку із внесенням змін до статутного капіталу товариства вирішено внести зміни до статуту товариства та затвердити статут у новій редакції.

Державну реєстрацію відповідних змін до установчих документів юридичної особи проведено 11 серпня 2015 року.

У подальшому, 28 вересня 2015 року в статутний фонд Відповідача було передано основні засоби від Позивача, про що головою правління Позивача ОСОБА_10, що діяв на підставі Статуту, та директором Відповідача ОСОБА_9, який діяв на підставі Статуту Відповідача, складено акт передачі основних засобів, вказаних вище у даній постанові.

В акті зазначено, що все майно передано в робочому стані, придатне для використання в виробничій діяльності.

Згодом, 02 листопада 2015 року відповідно до рішення позачергових зборів учасників Відповідача, що оформлене протоколом №3, вирішено виключити Позивача зі складу учасників Відповідача. В даному протоколі було зазначено, що: Позивач відступає 50% статутного капіталу Відповідача ОСОБА_5 особі 2; затверджено, що частка ОСОБА_5 особи 2 у статутному капіталі Відповідача складає 100% - 2126657 грн 58 коп., призначено нового директора - ОСОБА_3, а також вирішено укласти, затвердити та підписати зміни до Статуту Відповідача, шляхом викладення у новій редакції Статуту Відповідача. Також даним рішенням було вирішено уповноважити ОСОБА_3 провести державну реєстрацію нової редакції Статуту.

Державна реєстрацію вищезазначених змін до установчих документів Відповідача проведена 03 листопада 2015 року.

Відповідно до Статуту Відповідача (надалі - Новий Статут Відповідача), затвердженого зборами учасників від 02 листопада 2015 року, Відповідач заснований (створений) на підставі чинного законодавства України з метою продовження діяльності на ОСОБА_8 родовищі гранодіоритів та Ділянці №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів.

У пункті 1.1.1 Нового Статуту Відповідача зазначено, що Судилківське родовище гранодіоритів надане в користування Відповідачу на підставі ОСОБА_7 дозволу на користування надрами, реєстраційний №3824, виданого 22 жовтня 2015 року Державною службою геології та надр України, з метою видобування гранодіоритів в якості сировини для виготовлення щебеню для будівельних робіт та баластного шару залізничного шляху. Місцезнаходження обєкту Хмельницька область, Шепетівський район, 2,5 км на південний схід від м. Шепетівка. Ступінь освоєння надр - розробляється з 1970 року. Ділянка №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів надана в користування Відповідачу на підставі ОСОБА_7 дозволу на користування надрами, реєстраційний №6018, виданого 22 жовтня 2015 року. Державною службою геології та надр України з метою видобування гранодіоритів в якості сировини для виготовлення щебеню будівельного та каменю бутового, місцезнаходження обєкту - Хмельницька область, Шепетівський район, північно-західна околиця с. Судилків. Ступінь освоєння надр - не розробляється (підпункт 1.1.2 Нового Статуту Відповідача).

Пунктами 2.1 та 2.2 Нового Статуту Відповідача визначено, що Відповідач створюється з метою продовження діяльності на наданому в користуванні ОСОБА_8 родовищі гранодіоритів та Ділянці №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів. До предмету діяльності Відповідача відноситься, зокрема, розроблення камяних карєрів, блочних, щебеневих, гравійних та піщаних карєрів, видобування глини та каоліну, добування та оброблення декоративного та будівельного каменю, геологічне вивчення, гелогічна розвідка (пошук), у т.ч. дослідно-промислове розроблення родовищ корисних копалин.

У пунктах 7.1 та 7.3 Нового Статуту Відповідача зазначено, що для забезпечення діяльності Відповідача за рахунок внесків засновників (учасників) створюється статутний капітал у розмірі 2126657 грн 58 коп., 100% частка належить ОСОБА_5 особі 2.

Суд констатує, що в матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Відповідача від 02 листопада 2015 року (надалі - Договір), укладений між Позивачем в особі голови правління ОСОБА_6, який діяв в силу повноважень, що ґрунтується на Законі та Статуті, та ОСОБА_5 особою 2.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Позивач, який є власником частки у розмірі 50% статутного капіталу Відповідача, продав у власність, а ОСОБА_5 особа 2 купила (прийняла у власність), зобов`язалась прийняти та сплатити ціну у розмірі та на умовах, викладених у цьому Договорі, за частку у розмірі 50% статутного капіталу Відповідача.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що належність частки Позивача підтверджується Статутом, який зареєстрований виконкомом 18 травня 2012 року ОСОБА_5 особою 1.

В силу дії пунктів 2.1.5, 2.1.6. та 2.2 Договору: розмір статутного капіталу Відповідача ствновив 2126657 грн 58 коп.; розмір корпоративних прав Позивача на момент укладення даного Договору становила 50%; розмір внеску Позивача до статутного капіталу - 1063328 грн 79 коп..

Згідно пункту 3.1 Договору, перехід права власності на частку від Позивача до ОСОБА_5 особи 2 здійснюється в момент підписання цього Договору.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що при переході частки від Позивача до ОСОБА_5 особи 2 одночасно між цими особами відбувається перехід корпоративних прав, тобто прав власності на частку в статутному капіталі Відповідача, включаючи право на участь в управлінні Відповідачем, отримання певної частини прибутку (дивідендів), активів у разі ліквідації відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законодавством України та установчими документами.

Відповідно до пункту 3.3 Договору: Позивач передав ОСОБА_5 особі 2 документ на право власності (тобто цей Договір); сторони усвідомлюють, що цим актом підтверджено передачу корпоративних прав ОСОБА_5 особі 2, а також домовились не складати окремого письмового акту прийому-передачі корпоративних прав.

Згідно пункту 3.4 Договору, сторони домовились, що під передачею корпоративних прав за цим Договором слід вважати символічну передачу документів. Прийняття ОСОБА_5 особо 2 від Позивача документів на право власності (тобто цього Договору), свідчить про те, що передача частки відбулась.

В силу дії пункту 3.5 Договору, Позивач підтвердив, що не має та не буде мати будь-яких претензій щодо майна, що належить Відповідачу.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, сторони оцінюють вартість частки, яка продається, у розмірі: 400000 грн. Розрахунок здійснюється на підставі зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно пункту 4.2 Договору Позивач відмовився від його права одержання вкладу в натурі, а також одержання вартості частини майна пропорційно його частці у статутному капіталі Відповідача.

У пункті 5.1 Договору зазначено, що вказана частка у статутному капіталі Відповідача, яку Позивач продав ОСОБА_5 особі 2, є особистою власністю Позивача, в спорі, під забороною, в заставі, під арештом не перебуває.

Також у матеріалах справи наявні договори про надання поворотної фінансової допомоги №1П від 30 червня 2015 року, №2П від 06 липня 2015 року, №3П від 15 липня 2015 року, №4П від 06 серпня 2015 року, №4П від 29 вересня 2015 року, №6П від 02 жовтня 2015 року, укладені між Позивачем та ОСОБА_5 особою 2 на загальну суму 400 000 грн.

Згідно пункту 1.1 вищевказаних договорів, ОСОБА_5 особа 2 надала Позивачу поворотну фінансову допомогу, а Позивач зобов'язався повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даними Договорами.

Відповідно до пункту 2.1 даних договорів, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми, яка визначена для кожного окремого договору. Факт передачі та отримання фінансової допомоги підтверджується бухгалтерськими документами.

Пунктом 2.2 договорів передбачено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Згідно пункту 2.3 договорів, поворотна фінансова допомога використовується для потреб Позивача відповідно до статутних цілей його діяльності.

Відповідно до пункту 3.1 договорів поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем, але на строк не більший ніж 12 календарних місяців.

Пунктом 8.1. договорів визначено, що дані договори вступають в силу з моменту підписання та діють до повного виконання сторонами їх зобов'язань за договорами. Договори підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток.

На виконання вищевказаних договорів про надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_5 особою 2 надано Позивачу грошові кошти в загальному розмірі 400 000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів №18 від 30 червня 2015 року, №20 від 06 червня 2015 року, №21 від 15 липня 2015 року, №24 від 06 серпня 2015 року, №27 від 29 вересня 2015 року, №28 від 02 жовтня 2015 року.

У подальшому між Позивачем та ОСОБА_5 особою 2 складено акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 02 листопада 2015 року, відповідно до пункту 1 якого, Позивач мав ОСОБА_5 особою 2 непогашене грошове зобов`язання в сумі 400 000 грн., яке виникло на підставі договорів про надання поворотної фінансової допомоги.

Згідно пункту 2 акту, ОСОБА_5 особа 2 мала перед Позивачем непогашене грошове зобов`язання в сумі 400 000 грн., що виникло на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Відповідача від 02 листопада 2015 року.

Пунктом 3 акта передбачено, що строк виконання однорідних грошових зобов'язань, зазначених у пунктах 1 та 2, настав.

Суд констатує, що спір щодо визначення недійсним Договору (від 02 листопада 2015 року) також розглядався в господарських судах України і на момент винесення даної судової постанови у справі №924/1235/16 набрало законної сили судове рішення (постанова) від 19 червня 2017 року, котрим було відмовлено у задоволенні позовних вимог Позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Відповідача від 02 листопада 2015 року.

Враховуючи те, (як зазначалося вище у даній судовій постанові) що розгляд даної справи розпочинався і проводився (окрім останнього судового засідання від 19 грудня 2017 року) за нормами попереднього ГПК України (згідно частини 3 статті 35 ГПК якого: обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини), суд апеляційної інстанції констатує, що факти, які містяться у прийнятих раніше судових рішеннях мають для суду преюдиціальний характер; преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Дані норми також передбачені приписами частини 4 статті 75 ГПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року), норми якого діяли на дату ухвалення судом апеляційної інстанції постанови у даній справі.

Відтак, обставини, встановлені у рішенні (постанові), яке набрало законної сили у справі №924/1235/16 не потребують доказування при вирішенні спору у справі №924/541/16.

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що предметом даного позову є вимоги Позивача про визнання недійсними рішення загальних зборів засновників (учасників) про створення Відповідача, які оформлені протоколом №1 від 24 червня 2015 року, Статуту Відповідача, затвердженого протоколом №1 від 24 червня 2015 року, та державної реєстрації Відповідача, здійсненої 26 червня 2015 року.

Згідно статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Частиною 2 статті 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, які не є підприємцями, державні органи. органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених. невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття, передбачених законом, заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статей 15 та 16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до пунктів 11 та 19 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" №13 від 24 жовтня 2008 року: при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено, зокрема вимоги про припинення дій шляхом заборони чинити перешкоди позивачу стосовно участі у загальних зборах на майбутнє. При цьому, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл.

Наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами права. Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд констатує, що 28 січня 2015 року постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №46254227 від 28 січня 2015 року, було накладено арешт на все майно, яке належить Позивачу у межах суми звернення стягнення 543257 грн 37 коп., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить Позивачу (том 3; а.с. 170).

24 червня 2015 року Позивачем прийнято рішення про заснування Відповідача, розподіл часток серед учасників здійснено наступним чином: Позивач - 1063328 грн 79 коп. (50%); ОСОБА_5 особа 2 1063328 грн 79 коп. (50%).

Так, частка Позивача формувалася за рахунок внесення до статутного капіталу товариства цілісного майнового комплексу ОСОБА_8 родовища гранодіоритів та іншого майна, а також геологічної інформації про надра Ділянки №2 ОСОБА_8 родовища гранодіоритів.

В рахунок формування статутного капіталу Відповідача, Позивачем було передано Відповідачу нерухоме та рухоме майно на загальну суму 1 063 328,79 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 28 вересня 2015 року (том 3; а.с. 189).

Як встановлено судом, між Позивачем та ОСОБА_5 особою 2 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Відповідача від 02 листопада 2015 року, відповідно до пункту 1.1 якого Позивач, який є власником частки у розмірі 50% статутного капіталу Відповідача продав у власність, а ОСОБА_5 особа 2 купила (прийняла у власність), зобов`язалась прийняти та сплатити ціну у розмірі та на умовах, викладених у цьому договорі, за частку у розмірі 50% статутного капіталу Відповідача.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що між Позивачем та ОСОБА_5 особою 2 укладені договори про надання поворотної фінансової допомоги №1П від 30 червня 2015 року, №2П від 06 липня 2015 року, №3П від 15 липня 2015 року, №4П від 06 серпня 2015 року, №4П від 29 вересня 2015 року, №6П від 02 жовтня 2015 року на загальну суму 400 000 грн., на виконання яких ОСОБА_5 особою 2 надано Позивачу грошові кошти в загальному розмірі 400 000 грн, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Крім того, між Позивачем та ОСОБА_5 особою 2 складено акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 02 листопада 2015 року згідно якого Позивач та ОСОБА_5 особа 2 мають один перед одним непогашене грошове зобов`язання в сумі 400 000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 3 статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк виконання якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони.

Згідно статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї з сторін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зобов'язання ОСОБА_5 особи 2 за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Відповідача від 02 листопада 2015 року та зобов'язання Позивача за договорами про надання поворотної фінансової допомоги №1П від 30 червня 2015 року, №2П від 06 липня 2015 року, №3П від 15 липня 2015 року, №4П від 06 серпня 2015 року, №4П від 29 вересня 2015 року, №6П від 02 жовтня 2015 року є грошовими, тобто однорідними.

Суд апеляційної інстанції констатує, що підписавши акт від 02 листопада 2015 року сторони тим самим здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно зобов'язання ОСОБА_5 особи 2 зі сплати вартості частки в статутному капіталі Позивача у розмірі 400 000 грн., так як і зобов'язання Позивача повернути ОСОБА_5 особі 2 суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 400 000 грн. припинилось їх зарахуванням, в силу приписів статті 601 ЦК України.

Однак, згідно акта приймання-передачі від 18 лютого 2016 року майно, яке раніше було передано до статутного фонду Відповідача, повернуто Позивачу на суму 1 063 328 грн 79 коп. (том 3; а.с. 190).

Рішенням загальних зборів учасників (засновників) Відповідача від 01 квітня 2016 року, яке оформлене протоколом №1 вирішено, зокрема, передати все рухоме та нерухоме майно Позивачу, яке знаходиться під арештом відділу ДВС Позивачу, на загальну суму 1 063 120 грн 79 коп. (том 1; .а.с. 172-177).

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що майно, яке передавалось Позивачем до статутного капіталу Відповідача було повністю повернуто Позивачу до звернення Позивачем із позовом, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, частина майна, яке належало Позивачу було придбане Відповідачем на електронних торгах, до звернення Позивачем до суду та вже під час слухання справи в суді, за ціною та у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", в рамках проведення виконавчих дій з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №46254227 від 28 січня 2015 року, боржником за яким виступає Позивач.

Так, згідно протоколу проведення електронних торгів №205814 від 20 жовтня 2016 року Відповідачем придбано майно Позивача за адресою: Хмельницька обл. м. Шепетівка, вул. Гранітна, 89, на суму 5 230 000 грн. та здійснено відповідний розрахунок, що підтверджується платіжними дорученнями №1 від 02 листопада 2016 року на суму 3 100 000 грн., №72 від 13 жовтня 2016 року на суму 154 299 грн 13 коп., №79 від 02 листопада 2016 року на суму 107 200 грн 87 коп., №80 від 02 листопада 2016 року на суму 1 868 500 грн..

Згідно актів проведення електронних торгів від 25 липня 2016 року та від 28 вересня 2016 року, що складені заступником начальника Шепетівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Відповідача визнано переможцем електронних торгів, згідно протоколів електронних торгів №197433 від 14 вересня 2016 року та №183549 від 14 липня 2016 року, №183551 від 14 квітня 2016 року, №183551 від 14 липня 2016 року, №183252 від 13 липня 2016 року, №181605 від 06 липня 2016 року та придбано належне Позивачу майно, а саме: ємність для пального РГС-11,3 куб.м.і.н. 4860, огорожа із залізобетонних конструкцій, висотою 2.5 м., довжиною 478 м.п., в кількості 113 шт., б/в - 56 500 грн.; плити ПК для перекриття пустотілі, б/в, розміром 5,10х3,20 м. в кількості 21 шт. - 7350 грн.; плити аеродромні, б/в, розміром 3,50х 1,95 м., в кількості 9 шт. - 8100 грн.; бордюри б/в, розміром 1х0,18 м. в кількості 25 шт. - 2500 грн.; бордюри б/в. розміром 1х0,18 м. в кількості 25 шт. - 2500 грн.

Також, Відповідачем долучено до матеріалів справи скріншоти сторінок ДП "СЕТАМ" з переліком майна Позивача, яке придбано іншими учасниками електронних торгів в рамках проведення виконавчих дій з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №46254227 від 28 січня 2015 року.

Враховуючи усе вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що: майно, яке знаходилось під арештом та було передано Відповідачу для формування статутного капіталу повернуто Позивачу; Позивач відчужив за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Відповідача свої корпоративні права в товаристві у розмірі 50% статутного капіталу ОСОБА_5 особі 2 та вибув зі складу засновників Відповідача; ОСОБА_5 особою 2 надана Позивачу поворотна фінансова допомога, яка, за наявними в справі документами, не підлягає поверненню Позивачем, оскільки використана в якості платежу за придбану частку в статутному капіталі, яка формувалась за рахунок майна Позивача, яке в подальшому йому і передане Відповідачем.

Тобто, суд апеляційної інстанції аналізуючи надані сторонами та ОСОБА_5 особою 2 докази по справі констатує, що докази вказують на факт того, що в даних правовідносинах відбулося не позбавлення Позивача певних благ, а навпаки їх примноження за рахунок ОСОБА_5 особи 2. При цьому суд констатує, що частина майна, яка належала Позивачу була придбана Відповідачем на електронних торгах, за ціною та у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність факту порушення рішеннями загальних зборів засновників (учасників) Відповідача, які оформлені протоколом №1 від 24 червня 2015 року прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки прийнятті рішення не призвели до втрати матеріальних та нематеріальних активів позивача, чи його корпоративних прав, суб`єктивне право позивача не зазнало протиправного впливу внаслідок якого воно зменшилось або зникло.

Водночас, даний позов і дії Позивача, на переконання суду, свідчать про бажання Позивача в такий спосіб заволодіти майном, що вже належить Відповідачу та шляхом скасування його реєстрації , позбавити себе (в разі такого повернення майна) обов'язку повернути отримані ним кошти. В даному суд вбачає те, що Позивач по суті визначив позов, за котрим не захищає своє право, а порушує права і інших осіб (в даному випадку не лише самого Відповідача, але і його другого засновника).

При цьому, судом апеляційної інстанції приймається до уваги те, що Позивач звернувся до суду з позовом майже через рік після реєстрації Відповідача, жодних доказів того, що Позивач не схвалював створення Відповідача протягом цього часу суду не надано, отримання, на думку суду, Позивачем коштів як поворотну фінансову допомогу, а в подальшому використання її в якості платежу за придбану у Позивача частку у статутному капіталі ( дане ще раз свідчить про схвалення юридичною особою дій її представниками, а визнання недійсним рішення ніяким чином не відновить прав та законних інтересів Позивача, а фактично ліквідує юридичну особу, як субєкта господарської діяльності).

В свою чергу суд апеляційної інстанції критично оцінює дії місцевого господарського суду при прийняття оспорюваного судового рішення, що полягали в оцінці законності чи незаконності отримання Відповідачем ОСОБА_7 дозволу на користування надрами. При цьому, суд апеляційної інстанції не лише погоджується з доводами апелянта щодо того, що даний спір (у разі його існування) та перевірки даного факту має встановлюватись у відповідному спорі, котрий за своєю суттю є не господарським, а є адміністративним (по суті у разі виникнення чи існування відповідного спору, місцевий господарський суд вийшов за межі доказування в даній справі, встановив своїм рішенням обставини, котрі б у разі набуття ним законної сили. в силу дії частини 4 статті 78 КАС України, у відповідній справі про скасування такого спецдозволу уже б не доказувалися), але й те, що суд, вирішуючи спір по справі №924/541/16, вийшов за межі доказування.

Критично апеляційний господарський суд оцінює і лист Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Управління з питань державної реєстрації за №03.3-32/1647 від 04 грудня 2015 року в розрізі з листом ОСОБА_11 щодо протоколу засідання Наглядової ради Позивача №1/15 від 24 червня 2015 року (щодо його відсутності в документах Позивача) і покладення їх у висновки місцевим господарським судом щодо їх неіснування.

При цьому, апеляційний суд констатує факт того, що: в справі (та під час апеляційного розгляду) не доведено факту притягнення до відповідальності (до кримінальної чи будь-якої іншої) посадових осіб, котрі нібито провели державну реєстрацію з порушенням Закону; протокол, котрим прийнято рішення щодо виходу Позивача зі складу засновників Відповідача (№3 від 02 листопада 2015 року) не є оспорюваним протоколом у даній справі (котрий у рішенні від 26 вересня 2017 року по справі №924/541/16 визнано недійсним - №1 від 24 червня 2015 року); вказуючи на лист ОСОБА_11, Позивач усунувся від факту доведення не прийняття рішення (у вигляді протоколу) засідання Наглядової ради №1/15 від 24 червня 2015 року, котре можна було б довести, подавши Книгу Наглядової ради (у разі, якщо там не зафіксовано створення такого протоколу; водночас не доведення позову цим доказом опосередковано свідчить про наявність відповідного запису).

Відтак, суд констатує, що не отримавши фактів доведення щодо предмету спору, місцевий господарський суд з незрозумілих мотивів обгрунтував свої доводи, ставлячи під сумнів рішення, котрі не є предметом спору, і при їх чинності (не скасуванні в судовому порядку) вийшовши тим самим знову за межі доказування, визнав недійсним інше рішення (оспорюване), незаконність котрого в даній справі жодним чином не довів.

Водночас, апеляційний господарський суд приходить до висновку про безпідставність таких висновків суду першої інстанції і з огляду на те, що в сукупності з недоведеним Позивачем реальності обставин щодо не виготовлення протоколу №1/15 від 24 червня 2015 року засідання Наглядової ради Позивача, дані обставини спростовуються (опосередковано) поясненнями директора Відповідача ОСОБА_9 (том 6; а.с. 105) та голови правління Позивача ОСОБА_6 (том 6; а.с. 106), подання котрих і попереднє клопотання Відповідача про дачу ними пояснень в порядку приписів статті 30 ГПК України (в редакції до 14 грудня 2017 року включно).

Зокрема, в своєму поясненні ОСОБА_9 вказав, що він з 02 листопада 2015 року перебував на посаді директора Відповідача. Разом з тим, 26 червня 2015 року ОСОБА_9 разом із засновниками був присутній на державній реєстрації Відповідача, під час якої державному реєстратору був наданий для огляду протокол №1/15 від 24 червня 2015 року засідання Наглядової ради Позивача для підтвердження повноважень представника Позивача. Разом з тим, в даних поясненнях ОСОБА_9 вказав, що вищевказаний протокол був оглянутий державним реєстратором і повернутий представнику Позивача.

Водночас, ОСОБА_6М в своєму поясненні, зокрема, вказав, що при державній реєстрації Відповідача в підтвердження його повноважень, ОСОБА_6 було надано державному реєстратору протокол №1/15 від 24 червня 2015 року Наглядової ради Позивача. Водночас, даний протокол був оглянутий державним реєстратором і повноваження ОСОБА_6 для підписання реєстраційних документів були підтвердженні, після чого вищевказаний протокол був повернутий ОСОБА_6 та був підшитий в папку протоколів Наглядової ради Позивача, яка знаходилась в адмінбудівлі за місцем реєстрації Позивача.

Крім того, як зазначає ОСОБА_6 в своїх поясненнях, в листопаді місяці 2015 року його було незаконно звільнено з посади голови правління Позивача, а після поновлення через суд у лютому місяці 2016 року на попередньо займану посаду, ОСОБА_6 було виявлено факт відсутності будь-яких документів Наглядової ради товариства, зокрема, і протоколу №1/15 від 24 червня 2015 року. По даному факту, як вказує ОСОБА_6. ним було подано заяву до місцевого відділу поліції.

Все вищевказане вказує на безпідставність позовних вимог Позивача щодо визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) Відповідача, яке оформлене протоколом №1/15 від 24 червня 2015 року, а тому апеляційний господарський суд відмовляє в задоволенні даної вимоги повністю.

Що до позовних вимог Позивача в частині визнання недійсним статуту та скасування державної реєстрації, колегія апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 1 статті 57 ГК України: установчими документами суб'єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання.

Згідно статті 143 ЦК України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту. Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

За змістом частини 2 статті 20 ГК України статут юридичної особи є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Таким чином, підставами для визнання статуту недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям, прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" визначено, що відповідно до вимог статей 88, 143, 154 ЦК, статей 57, 82 ГК, статей 4, 37, 51, 65, 67, 76 Закону України "Про господарські товариства", статей 27, 30 Закону України "Про державну реєстрацію" суди вправі визнати недійсними установчі документи товариства за одночасної наявності таких умов: на момент розгляду справи установчі документи не відповідають вимогам законодавства; порушення, допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунені; відповідні положення установчих документів порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Як вже встановлено вище у даній судовій постанові, оспорюваний протокол №1 від 24 червня 2015 року (в зв'язку з відмовою вище у постанові в позові про визнання його недійсним) та всі наступні протоколи Відповідача на час винесення постанови у даній справі, є чинними (факт визнання їх недійсними, в тому числі й судовими рішеннями, апеляційному господарському суду не доведені), і відповідно, не існує рішень з встановленням факту невідповідності установчих документів вимогам законодавства (установчі документи грунтуються на основі залишення вище чинним рішення, оформлене протоколом №1 від 24 червня 2015 року) та інших рішень, котрі не оспорені в даній справі і котрі є чинними; установчі документи на основі чинних (ніким не скасованих) рішень є апріорі законними (до доведення іншого відповідним судовим рішенням). Відтак, суд констатує відсутність однієї з підстав, визначених Пленумом ВСУ від 24 жовтня 2008 року №13.

Відтак, в суду не має підстав для задоволення вимог про визнання недійсним Статуту Відповідача та з огляду на усе вищеописане в даній судовій постанові, і для скасування державної реєстрації Відповідача.

Відповідно, апеляційний господарський суд відмовляє і в цій частині позовних вимог.

Усе вищевказане у даній судовій постанові, вказує на неповне зясування місцевим господарським судом всіх обставин справи, про невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, вихід місцевим господарським судом за межі позовних вимог, при визначенні підставності позову та про порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального права що в силу дії пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України є підставами для скасування оскаржуваного рішення господарського суду Хмельницької області.

Відтак, Рівненський апеляційний господарський суд задовольняє апеляційну скаргу Відповідача та відмовляє Позивачу у задоволенні позову повністю. Водночас, суд скасовує оспорюване судове рішення.

Судові витрати за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на Позивача (з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі).

Керуючись статтями 129, 269-275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" на рішення господарського суду Хмельницької області від 26 вересня 2017 року в справі №924/541/16 задоволити.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 26 вересня 2017 року в справі №924/541/16 скасувати повністю.

3. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Гранітна, буд. 89; код 01373335) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Гранітна, буд. 89; код 39862645) 5 280 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду Хмельницької області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

8. Справу № 924/541/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.