КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа№ 910/11841/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Хлєбніков С.Г. - довіреність б/н від 30.05.2017.

від відповідача: Медвецька Г.І. - довіреність б/н від 01.12.2016.

від третьої особи-1: Медвецька Г.І. - довіреність б/н від 01.02.2017.

від третьої особи-2: Ховхун Ю.Е. - керівник, витяг з ЄДР б/н, б/д.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гулій Владислава Савича на рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року

у справі № 910/11841/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ворнер Мьюзік Україна" в особі Приватної організації „Організація колективного

управління авторськими та суміжними правами"

до Фізичної особи-підприємця Гулій Владислава Савича

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю „ХЕЛСФУД"

2. Об'єднання підприємств „Українська ліга музичних прав"

про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав у

розмірі 32 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Приватна організація „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" звернулась до господарського суду в інтересах ТОВ „Ворнер Мьюзік Україна" з позовною заявою до ФОП Гулій В.С. про стягнення з відповідача 32 000,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем майнових авторських прав позивача шляхом використання у власній господарській діяльності без належного дозволу та без сплати авторської винагороди музичного твору „King Without A Castle" у виконанні Chris Isaak, що є підставою для стягнення відповідної компенсації у мінімально допустимому розмірі.

За наслідком розгляду заявлених вимог, рішенням господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ФОП Гулій В.С. на користь ТОВ „Ворнер Мьюзік Україна" в особі ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" 16 000,00 грн. компенсації та 1600,00 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду ФОП Гулій В.С. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові ТОВ „Ворнер Мьюзік Україна" в особі ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 12.10.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу відповідача у справі № 910/11841/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.10.2017 року за участю повноважних представників сторін.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, а від представника відповідача - клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів та про залучення ТОВ „ХЕЛСФУД" у якості співвідповідача у справі, з яким у відповідача укладено договір суборенди нежитлових приміщень, а також ОП „Українська ліга музичних прав" у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, з яким ТОВ „ХЕЛСФУД" укладено договір про виплату винагороди (роялті).

В судовому засіданні 31.10.2017 року оголошено у справі перерву до 07.11.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України для надання часу представникам позивача ознайомитись з матеріалами справи.

У судовому засіданні 07.11.2017 року за наслідками розгляду клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення, оскільки відповідачем у відповідності до ст. 101 ГПК України обґрунтовано об'єктивними причинами неможливість їх подання до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ „ХЕЛСФУД" та у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОП „Українська ліга музичних прав". Зобов'язано позивача невідкладно надіслати на адресу третіх осіб копію позовної заяви з доданими до неї додатками, докази чого надати суду завчасно через відділ документально забезпечення. Зобов'язано відповідача невідкладно надіслати на адресу третіх осіб копію рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року у справі № 910/11841/17 та копію апеляційної скарги з доданими до неї додатками, докази чого надати суду завчасно через відділ документально забезпечення. Зобов'язано третіх осіб надати письмові пояснення по суті спору з доданням відповідних доказів, що підтверджують викладені обставини, у зв'язку з чим відкладено розгляд справи на 28.11.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшли пояснення по справі та клопотання про витребування документів по справі, а від третьої особи-1 - пояснення по справі на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2017 року.

Судове засідання, призначене на 28.11.2017 року, не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді Остапенка О.М. на лікарняному.

01.12.2017 року від третьої особи-2 на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2017 року надійшли пояснення по справі.

Після виходу головуючого судді Остапенка О.М. з лікарняного ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року розгляд справи призначено на 12.12.2017 року.

В судовому засіданні 12.12.2017 року за наслідками розгляду клопотання представника відповідача про витребування документів по справі, в яких останній просив суд зобов'язати ТОВ „Ворнер Мьюзік Україна" в особі представника ПО „ОКУАСП" надати суду документи, які підтверджують обсяг майнових прав, які йому передано, а також документи, які пов'язані із встановленням суб'єктів майнового права на твір або об'єкт суміжного права і передачею (відчуженням) повністю або частково прав таких суб'єктів на спірний твір, колегією суддів відмовлено у його задоволенні у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Представники відповідача, третьої особи-1 та третьої особи-2 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року - без змін.

12.12.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ФОП Гулій В.С. слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" (далі - Постанова №5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим, така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

У пункті ж 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова №12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Судом встановлено, що ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 року №18/2011.

24.01.2014 року між ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (Організація) і ТОВ „Ворнер Мьюзік Україна" (Товариство, видавник) укладено договір №АВ-24012014/01, за умовами якого:

- видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, які належать або протягом дії Договору №АВ-24012014/01 йому належатимуть, а саме: дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третім особам відповідно до умов Договору №АВ-24012014/01 (пункт 2.1 Договору №АВ-24012014/01);

- надання повноважень на колективне управління правами передбачає: укладення організацією договорів на право використання об'єктів авторського права третім особам, збір винагороди, її розподіл та виплату (пункт 2.2 Договору №АВ-24012014/01);

Згідно з пунктом 3.1 Договору видавник зобов'язується декларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами, встановленими Організацією відповідно до положень статуту.

У відповідності до пункту 3.1 Договору №АВ-24012014/01 Товариством надано декларацію № 136 щодо переданих за ліцензійним договором в управління музичних творів, зокрема, „King Without A Castle" у виконанні Chris Isaak (автор музики та тексту Chris Isaak, авторські права на твір 50 %).

Із названої декларації вбачається, що позивач отримав від ТОВ „Ворнер/Чаппелл" майнові права на зазначений твір на підставі Ліцензійного договору № ВЧ-01112011/02-д; дата початку дії Ліцензійного договору - 01.11.2014 року, кінцева дата дії - автоматично пролонгований не необмежений строк.

Пунктом 5.2 Договору АВ-24012014/01 сторони погодили, що видавник передає Організації право здійснювати збір винагороди за використання об'єктів авторського права способами, зазначеними у пункті 5.1 Договору.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані за цим договором Організації.

У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу організації, вчиняти будь-які інші дії (вживати заходи), направлені за захист авторських прав видавника, за умови отримання попередньої згоди видавника (пункт 9.2 Договору №АВ-24012014/01);

Договір №АВ-24012014/01 вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково (пункт 12.1 Договору №АВ-24012014/01).

Крім того, належність позивачу майнових авторських прав на спірний твір підтверджується також укладеним 01.11.2014 року між ТОВ „Ворнер/Чаппел" (видавник) і ТОВ „Ворнер Мьюзік Україна" (субвидавник) ліцензійним Договом № ВЧ-01112014/02-д, за умовами якого видавник надає субвидавнику право на використання (зокрема, шляхом публічного виконання) творів, що входять до каталогу видавника (за деякими виключеннями, які не стосуються спірних творів), а також додатками № 1 та № 1/2 до нього.

Відповідно до п. 2.3. зазначеного вище Ліцензійного Договору позивачу належить виключне право (виключна ліцензія) на твори ТОВ „Ворнер/Чаппел". Територія - територія України згідно з п. 1.9. договору. Строк дії Ліцензійного Договору - з „01" листопада 2014 року з автоматичною пролонгацією на подальші періоди.

Пунктом 8.1 Ліцензійного договору встановлено, що у разі коли субвидавнику стає відомо про будь-який випадок неавторизованого або порушуючого права використання тих чи інших творів, субвидавник зобов'язаний негайно повідомити про це видавника, а видавник має право самостійно визначити, чи використовувати заходи судового захисту і якщо використовувати, то які; в додаток до зазначеного, субвидавник зобов'язується негайно повідомити видавника про будь-які судові позови і інші вимоги, пред'явлені третіми особами на території відносно субвидавника.

Разом з тим, відповідно до абзаців третіх додатку №1 і додатку №1/2 до Ліцензійного договору Товариство наділене правом звернення до суду згідно з чинним законодавством України з метою захисту порушеного права, зокрема, щодо переданого музичного твору (порядковий № 49 відповідних додатків).

Абзацами четвертими вказаних додатків встановлено, що ТОВ „Ворнер/Чаппелл" погоджується з правом Товариства доручати судове представництво Організації на підставі договору про управління майновими авторськими правами.

Крім того, в абзацах п'ятих додатку №1 і додатку №1/2 до Ліцензійного договору вказано, що право на звернення Організації до суду із позовними вимогами надається і щодо музичних творів, порушення відносно яких були виявлені до 01.11.2014 року, і в цьому разі позивачем, в інтересах якого буде звертатися Організація, є ТОВ „Ворнер/Чаппелл".

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вищезазначені договори станом на дату спірного порушення були чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавались, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов правомірного висновку про те, позивач набув права вимагати і одержувати від третіх осіб будь-які види винагород і компенсацій за використання творів, зокрема „King Without A Castle" у виконанні Chris Isaak, а Організація в свою чергу - звертатися до суду із відповідними позовами в інтересах позивача, з огляду на що спростовуються доводи скаржника щодо відсутності у позивача відповідного права, а також на підставі вищевикладених обставин відхилено клопотання відповідача про витребування додаткових документів у справі.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону, майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено статтею 1 Закону, виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону, виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до приписів статті 1 Закону, публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час;

публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Як зазначено у пункті 41 Постанови № 12, використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до пункту 3 статті 426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

У пункті 29 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Згідно абз. 4 вищенаведеного пункту Постанови № 12 зазначено, що у прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Вважаючи права ТОВ „Ворнер Мьюзік Україна" на твір „King Without A Castle" у виконанні Chris Isaak порушеними з огляду на їх використання відповідачем у власній господарській діяльності без належного дозволу та без сплати авторської винагороди, організація звернулася з позовом про стягнення з відповідача компенсації.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 16.02.2017 року представником Організації Чередниченком Є.І. проведено фіксацію фактів використання музичних творів в приміщені кафе „Пузата Хата", за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, б. 3, в якому господарську діяльність здійснює ФОП Гулій В.С., у зв'язку з чим складено акт № 23/02/17, яким зафіксовано факт публічного виконання музичних творів, зокрема, твору під назвою „King Without A Castle" у виконанні Chris Isaak. Актом зафіксовано, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу здійснюється за допомогою наявного в закладі обладнання.

Перебування Чередніченка Є.І. у приміщенні відповідача підтверджується розрахунковим документом до акту, а саме фіскальним чеком № 66703 від 16.02.2017 року, а факт публічного виконання спірного музичного твору засвідчується також відеозаписом до Акту фіксації № 23/02/17 від 16.02.2017 року на диску, який знаходиться в матеріалах справи та яким підтверджено час і місце використання саме у закладі відповідача музичного твору під назвою „„King Without A Castle" у виконанні Chris Isaak.

Вищезазначений акт та відеозапис колегія суддів вважає належним та допустимим доказом у справі у зв'язку з тим, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 71 „Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 року № 450) надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Тобто, Організація наділена правом фіксувати факт публічного виконання спірних музичних творів. Крім того, законодавством України не встановлено кількість представників Організації, які мають складати та підписувати акт фіксації факту використання музичних творів. В свою чергу законодавчої заборони складати такі акти одноособово не існує.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на правомірне використання спірного твору, оскільки здійснює підприємницьку діяльність у вказаному приміщені на підставі договору суборенди, укладеного 29.11.2016 року з орендарем - ТОВ „ХЕЛСФУД", відповідно до якого, з урахуванням додаткової угоди від 01.01.2017 року, укладеної між відповідачем та третьою особою-1, приміщення передано в суборенду разом з музичним супроводом.

В свою чергу, ТОВ „ХЕЛСФУД" здійснює підприємницьку діяльність, пов'язану з використанням об'єктів авторського права у вказаному закладі на підставі договору від 01.01.2017 року, укладеного з Об'єднанням підприємств „Українська ліга музичних прав".

Проте, колегія суддів не погоджується з даним твердженням скаржника, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2016 року між ТОВ „Дніпроінвестбуд-К" (орендодавець) та ТОВ „ХЕЛСФУД" (орендар, третя особа-1) укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до якого третя особа-1 орендує нежитлові приміщення загальною площею 742,00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, б. 3 з метою організації закладу громадського харчування з використанням знаку для товарів та послуг „Пузата Хата" (п.п. 1.1., 3.1. Договору).

Згідно п. 4.1. даного Договору, строк оренди діє з моменту його підписання та закінчується 30.11.2026 року.

Згодом, 29.11.2016 року між третьої особою-1 - ТОВ „ХЕЛСФУД" (орендар) та відповідачем - ФОП Гулій В.С. (суборендар) укладено договір суборенди нежитлових приміщень, за умовами якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування (суборенду) нежитлові приміщення у будівлі, закладі громадського харчування, загальною площею 400,00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, б. 3 з метою розміщення і експлуатації об'єктів ресторанного господарства (закусочна) з використанням знаку для товарів та послуг „Пузата Хата" (п.п. 1.1., 1.3. Договору).

Відповідно до п. 8.2 Договору, строк суборенди приміщень за цим договором складає 365 послідовних календарних днів та обчислюється з дати надання приміщень орендарем суборендарю у користування за цим договором згідно акту прийому-передачі приміщень.

29.11.2016 року між сторонами підписано Акт прийому-передачі приміщень.

Відповідно до укладеної 01.01.2017 року між сторонами додаткової угоди до вищезазначеного договору суборенди, сторони погодили, що приміщення передається в суборенду разом з музичним супроводом, шляхом публічного виконання оприлюднених фонограм та музичних творів. Орендар, на підставі Договору № Київ/16/01/17 про виплату винагороди (роялті) від 01.01.2017 року, укладеного з Об'єднанням підприємств „Українська ліга музичних прав" забезпечує публічне виконання оприлюднених фонограм, відеограм, у яких зафіксовані виконання музичних творів з текстом або без тексту, передачі (програми) організації мовлення, майнові права на які передані у колективне управління Об'єднанню підприємств „Українська ліга музичних прав" та/або щодо яких об'єднанню надано дозвіл на здійснення збору винагороди (роялті) за їх використання способом публічного виконання у орендованому Орендарем приміщенні та приміщеннях загального користування, включаючи суборендовану Суборендарем площу.

Судом встановлено, що 01.01.2017 року між ТОВ „ХЕЛСФУД" (третя особа-1) та ОП „Українська ліга музичних прав" (Ліга, третя особа-2), як організацією колективного управління, укладено Договір № Київ/16/01/17 про виплату винагороди (роялті), відповідно до якого предметом Договору є умови використання Компанією способом публічного виконання у зазначених в Додатках до цього Договору закладах,що є клієнтами компанії(на підставі укладених договорів), фонограм (відеограм ), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань (далі разом - Фонограми) та сплати Лізі, як організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення, винагороди (роялті) за таке використання Фонограм. Компанія зобов'язується сплачувати Лізі узгоджену в Додатках до цього Договору винагороду за публічне виконання Фонограм.

В додатку № 1 до договору № Київ/16/01/17 від 01.01.2017 року визначено перелік закладів, в яких третя особа-1 здійснює публічне виконання фонограм; таким закладом, зокрема, значиться ресторан „Пузата Хата" за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, б. 3.

В той же час, як встановленому судом, відповідач не є стороною вказаного Договору та, відповідно, не міг набути таких прав на використання у своїй господарській діяльності від ОП „Українська ліга музичних прав".

Разом з тим, доказів того, що ТОВ „ХЕЛСФУД" є організацією колективного управління у розумінні Закону України „Про авторське право і суміжні права", матеріали справи не містять.

ТОВ „ХЕЛСФУД" одержало право на використання фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань способом публічного виконання від організації колективного управління (ОП „Українська ліга музичних прав"). Тобто, таке право на використання творів надано організацією колективного управління саме ТОВ „ХЕЛСФУД", і чинним законодавством не передбачено можливості передачі такого права на користь третіх осіб.

Юридична особа, яка не має статусу організації колективного управління, не має й права надавати дозвіл іншим особам на використання невизначеного переліку творів (аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 19.07.2016 року у справі № 910/26062/15 та від 20.09.2016 року у справі 910/25105/15).

Крім того, як зазначено в пункті 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі („наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - „наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Необхідно також зазначити, що використання музичних творів у господарській діяльності певної особи неможливе без її ініціативи (у тому числі, свідомого допущення звучання музичних творів у приміщенні, в якому нею здійснюється господарська діяльність); особа, яка здійснює господарську діяльність у відповідному закладі несе відповідальність за дотримання вимог закону у ньому, у тому числі у сфері інтелектуальної власності; право на використання музичних творів у здійсненні господарської (комерційної) діяльності надається суб'єкту, який таку діяльність здійснює, а не певній території, на якій вона (діяльність) здійснюється. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.05.2017 року у справі № 916/4242/15).

Наявний в матеріалах справи фіскальний чек № 66703 від 16.02.2017 року підтверджує факт здійснення ФОП Гулій В.С. господарської діяльності у відповідному закладі харчування - ресторані „Пузата Хата" за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, б. 3, а відтак саме відповідач несе відповідальність за додержання в ньому вимог закону щодо охорони права на об'єкти інтелектуальної власності.

З урахуванням викладеного, за результатом розгляду даної справи колегією суддів встановлено, що:

- позивач є організацією колективного управління, повноважною управляти на колективній основі правами, в тому числі, на музичний твір „King Without A Castle" (виконавець Chris Isaak) та має право на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення компенсації за неправомірне використання вказаного твору;

- відповідачем було використано музичний твір „King Without A Castle" (виконавець Chris Isaak) у власній господарській діяльності з метою фонового музичного супроводу у приміщенні ресторані „Пузата Хата" за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, б. 3;

- відповідачем не укладались договори щодо використання твору з правовласниками вказаного твору або організацією колективного управління, яка має право дозволяти використання творів, збирати та розподіляти винагороду за таке використання;

- ТОВ „ХЕЛСФУД" у встановленому законом порядку не набуло статусу організації колективного управління, до функцій якої належить збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського і (або) суміжних прав;

- ТОВ „ХЕЛСФУД" на підставі укладеного договору з організацією колективного управління - ОП „Українська ліга музичних прав", набуло прав саме на використання фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань способом публічного виконання, а не на подальшу передачу прав на таке використання третім особам.

Отже, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні у ній докази обґрунтовано підтверджують факт використання відповідачем у власній господарській діяльності спірний музичний твір шляхом здійснення його публічного виконання. В той же час, матеріали справи не містять належних доказів наявності у ФОП Гулій В.С. дозволу правовласника на здійснення використання (публічного виконання) спірного музичного твору, що свідчить про порушення ним вимог ЦК України та Закону України „Про авторське право і суміжні права".

Таким чином, враховуючи фактичні обставини порушення, встановивши, що вказане порушення відбулось вперше, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, посилаючись на п. 3 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII, суд першої інстанції дійшов законного висновку щодо стягнення з відповідача на користь Організації в інтересах позивача мінімальну компенсацію у розмірі у розмірі 16 000,00 грн.

За наведених вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду про доведеність та обґрунтованість позовних вимог і як наслідок їх часткового задоволення прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гулій Владислава Савича на рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року у справі № 910/11841/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2017 року у справі № 910/11841/17 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати сторонам у справі.

4. Справу № 910/11841/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

С.В. Сотніков