РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа № 910/17362/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши справу

за позовною заявою Компанії "Канела Інвестмент ЛТД" (Kanela Investment LTD)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ"

про визнання права власності

за участю представників:

від позивача: Вабіщевич Т.В. - представник за довіреністю № 127 від 30.01.2017 р.
від відповідача:Коненко Д.Ю. - представник за довіреністю б/н від 06.02.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулась Компанія "Канела Інвестмент ЛТД" (Kanela Investment LTD) (далі - Компанія, позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" (далі - ТОВ "Буд-ВВВ", відповідач) про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Компанія "Канела Інвестмент ЛТД" набула права власності на:

- нежитлове приміщення підвального поверху, загальною площею 2440 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б, приміщення 1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 63);

- нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 2862,40 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б, приміщення 2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 63);

- нежилі приміщення ІІ-го поверху та надбудови з прибудовою, загальною площею 5972,60 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 34806651)

на підставі (відповідно):

- договору купівлі-продажу від 20.05.2016р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Білицькою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 944;

- договору купівлі-продажу від 20.05.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Білицькою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 945;

- договору купівлі-продажу від 13.03.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Байдик Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 308.

Проте, відповідач не визнає право власності Компаніїї на вказані об'єкти, продовжує їх утримувати та використовувати у своїх інтересах. У позові Компанія, посилаючись на ст. 392 ЦК України, просить визнати право власності на вказані приміщення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2017 р. за заявою Компанії "Канела Інвестмент ЛТД" було забезпечено позов шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, вказав на те, що позивачем не доведено факт невизнання ТОВ "Буд-ВВВ" права власності на зазначені об'єкти нерухомого майна, також стверджував, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач був власником та здав в оренду спірні нежитлові приміщення площею 2862,40 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0), тоді як позивач просить суд визнати право власності на об'єкти нерухомого майна площею 2440 кв.м., 2862,40 кв.м. та 5972,60 кв.м. з реєстраційними номерами 63, 63, 34806651 (відповідно). Просив відмовити у задоволенні позову.

До початку розгляду справи по суті представником ТОВ "Буд-ВВВ" було заявлено відвід головуючому судді по справі, який мотивовано наявністю у відповідача сумнівів щодо об'єктивності та неупередженості судді. Розглянувши вказану заяву, господарський суд міста Києва ухвалою від 11.12.2017 р. відмовив у її задоволенні з підстав, наведених у цій ухвалі.

Також представник відповідача у судовому засіданні заявив клопотання про залучення до розгляду справи третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору та про зупинення провадження у справі, які судом були відхилені з підстав їх необґрунтованості.

Отже, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2016р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Білицькою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 944, укладеного між ТОВ "Торговий дім "Дарниця" (продавець) та Компанією "Канела Інвестмент ЛТД" (покупець), позивач набув права приватної власності на нежитлове приміщення підвального поверху, загальною площею 2 440 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 63).

Також на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2016р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Білицькою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 945, укладеного між ТОВ "Торговий дім "Дарниця" (продавець) та Компанією "Канела Інвестмент ЛТД" (покупець), позивач набув права приватної власності на нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 2 862,40 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 63).

Крім того, за умовами договору купівлі-продажу від 13.03.2012р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Байдик Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 308, укладеного між ТОВ "Буд Інвест Консалтинг" (продавець) та Компанією "Канела Інвестмент ЛТД" (покупець), позивач купив нежилі приміщення ІІ-го поверху та надбудови з прибудовою, загальною площею 5 972,60 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 34806651).

Відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Договором (правочином) є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так само відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, указані вище угоди купівлі-продажу нежитлових приміщень, за якими позивачу перейшло право власності, на час розгляду даної справи недійсними не визнавались, були виконані сторонами та на їх підставі були внесені відповідні записи до Державних реєстрів про речові права на вказане майно.

Відповідно до статті 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що Компанія «Канела Інвестмент Лтд» (позивач) є власником нежитлових приміщень підвального, першого та другого поверхів нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач - ТОВ "Буд-ВВВ" не визнає право власності Компанії «Канела Інвестмент Лтд» на це майно. Зокрема, ТОВ "Буд-ВВВ", вважаючи себе власником приміщень, на свій розсуд розпоряджається ними шляхом передачі в оренду третім особам, що підтверджується договором оренди нежитлових приміщень від 21.03.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А.В.; договором про внесення змін від 25.03.2015 до договору оренди нежитлових приміщень від 21.03.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А.В.; договором про внесення змін від 28.01.2016 до договору оренди нежитлових приміщень від 21.03.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А.В.

Також судом встановлено, що в провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/23396/16 за позовом ТОВ "Буд-ВВВ" до Компанії «Канела Інвестмент ЛТД», ТОВ «ТД «Дарниця» та ТОВ «Рістон-Агро» про визнання недійсними договорів від 20.05.2016р. про купівлю-продаж нежитлових приміщень площею 2440,00 кв.м. та 2 862,40 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144 Б, а також договору оренди нежитлового приміщення від 02.11.2016р., укладеного між ТОВ «Рістон-Агро», як орендарем, та Компанією «Канела Інвестмент ЛТД», як орендодавцем, предметом якого є нежитлові приміщення площею 5972,60 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144 Б.

При цьому в обґрунтування позовної заяви ТОВ "Буд-ВВВ" у вказаній справі посилається на той факт, що він є власником нежитлових приміщень підвального та першого поверху загальною площею 2 862,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, будинок 144-Б (літ. «А»), що підтверджується договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 19.03.2013р., посвідченим приватним нотаріусом КМНО Ханіною А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2280, а тому вважає, що укладені 20.05.2016р. між ТОВ «ТД «Дарниця» та Компанією «Канела Інвестмент ЛТД» договори купівлі-продажу є недійсними.

Таким чином з наведеного слідує, що ТОВ "Буд-ВВВ" оспорює законність набуття Компанією «Канела Інвестмент ЛТД» права власності не тільки на нежитлові приміщення площею 2862,40 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144 Б, але й на нежитлові приміщення площею 2440,00 кв.м., що знаходяться за тією ж адресою, тобто на об'єкти нерухомого майна, що мають реєстраційні номери в Державному реєстрі речових прав № 63 та № 63.

Крім того, у вказаній справі ТОВ "Буд-ВВВ" просить суд визнати недійсним і договір оренди нежитлового приміщення від 02.11.2016р., укладений між ТОВ «Рістон-Агро» та Компанією «Канела Інвестмент ЛТД», предметом якого є нежитлові приміщення площею 5972,60 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144 Б, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 34806651. Так, у цій частині позов мотивований тим, що товариство з 01.02.2016 орендує у ТОВ «Росичі» нежилі приміщення II поверху та надбудови з прибудовою (в літ А) загальною площею 5972,60 кв.м., де знаходяться речі, бухгалтерські, фінансові та інші документи, матеріальні цінності, комп'ютерна техніка, меблі, які належать ТОВ "Буд-ВВВ" або використовуються товариством на підставі укладених правочинів. При цьому ТОВ «Росичі», як орендодавець, не повідомляло ТОВ "Буд-ВВВ" про відчуження нежилих приміщень загальною площею 5972,60 кв.м. та про зміну власника майна, від Компанії «Канела Інвестмент ЛТД» також будь-яких повідомлень щодо зміни власника вказаних нежилих приміщень II поверху та надбудови з прибудовою (в літ А) не надходило.

Окрім усього, судом встановлено, що у адміністративній справі № 826/2411/17, порушеній 17.02.2017р. за позовом ТОВ "Буд-ВВВ" до приватного нотаріуса КМНО Білицької В.М. та приватного нотаріуса ДМНО Павловської Г.О. про визнання протиправними дій та скасування рішень, ТОВ "Буд-ВВВ" просить суд визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Білицької В.М. про державну реєстрацію права власності Компанії «Канела Інвестмент ЛТД» на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144 Б, загальною площею 2440,00 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості 63 та загальною площею 2862,40 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості 63. У обґрунтування позовних вимог ТОВ "Буд-ВВВ" також посилається на договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 19.03.2013р., посвідчений нотаріально приватним нотарцусом КМНО Ханіною А.В., реєстровий № 2280.

Крім того, судом встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2016р. у справі № 910/15577/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017., був задоволений позов Компанії «Канела Інвестмент ЛТД» до ТОВ "Буд-ВВВ" та ПАТ «Київенерго», розірвано договір про постачання електричної енергії № 63261 від 15.06.2016., укладений між відповідачами та зобов'язано ПАТ «Київенерго» припинити електропостачання у нежитловій будівлі, розташованій за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144-Б. При цьому зі змісту вказаних судових рішень у справі № 910/15577/16 вбачається, що спірний договір № 63261 від 15.06.2016р. був укладений ТОВ "Буд-ВВВ" з ПАТ «Київенерго» стосовно всього об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144-Б, що свідчить про використання ТОВ "Буд-ВВВ" усіх приміщень за вказаною адресою.

Стосовно доводів відповідача, про те, що приміщення підвального та першого поверхів перебувало в іпотеці у ТОВ «БУД-ВВВ» судом встановлено наступне.

19.03.2013р. між ТОВ «ТД «Дарниця» та ТОВ «Буд-ВВВ» був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А.В., зареєстрований в реєстрі за № 2280, згідно з яким право власності на нежитлові приміщення підвального та першого поверхів перейшло до ТОВ "Буд-ВВВ".

Проте, рішенням господарського суду міста Києва від 27.07.2016 у справі № 910/10442/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 09.03.2017, зазначений договір про задоволенням вимог іпотекодержателя від 19.03.2013р., на підставі якого відповідач набув право власності на нежитлові приміщення площею 2 862,40 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144-Б, був визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, оскільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 19.03.2013р. є недійсним з моменту його укладення, то відповідач не був власником об'єкта нерухомого майна площею 2862,40 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144-Б.

Згідно з ч. 2 ст. 208 ГК України у разі визнання недійсним зобов'язання кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Відповідно до п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, зокрема - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції).

При цьому визнання правочину (господарського договору) судом недійсним є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону (пунктом 2.5.1 вказаної Постанови Пленуму ВГСУ).

Вказане підтверджується також постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017р. у справі № 826/8251/16, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.08.2017р., якими ТОВ "Буд-ВВВ" відмовлено у задоволенні позову до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, про визнання неправомірним наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2016р. № 1319/5, яким серед іншого скасовано записи про державну реєстрацію речових прав, а саме - права власності та право іпотекодержателя (ТОВ «БУД-ВВВ») на об'єкт нерухомого майна, площею 2 862,40 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144 Б.

Отже, доводи відповідача про те, що до прийняття вказаного рішення він законно користування спірним нежитловим приміщенням, площею 2 862,40 кв.м., та, як власник, уклав договір оренди від 21.03.2013р. (зі змінами та доповненнями) є необґрунтованими. При цьому з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з адміністративним позовом у справі № 826/2411/17, товариство "Буд-ВВВ" було обізнане про те, що договір, на який воно посилається, як на правову підставу набуття права власності на спірний об'єкт нерухомого майна, визнаний недійсним.

Таким чином, суд вважає, що подальші дії з купівлі-продажу вказаного об'єкту не впливають та не порушують права та інтереси ТОВ"Буд-ВВВ".

Підсумовуючи викладене, зважаючи на встановлені обставин справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що ТОВ "Буд-ВВВ" оспорює належність приміщень позивачеві, не визнає за ним права здійснювати правомочності власника та має власний інтерес до спірних приміщень.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст. 312 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 07.11.2012 у справі №6-107цс12, від 04.12.2012 у справі №3-55гс12, від 11.12.2012 у справі №3-65гс12, від 23.12.2014 у справі №3-191гс14, у разі якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Отже, за змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у Листі Верховного Суду України «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» від 01.07.2013 р., відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, він повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Предметом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача. Підставою позову є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна.

Як вже встановлено судом, право власності на спірні приміщення були набуті позивачем на підставі угод купівлі-продажу, які на час розгляду даної справи у судовому порядку недійсними не визнані. Усі доводи відповідача, викладені у відзиві та поясненнях у судовому засіданні, не спростовують факту правомірності укладених правочинів.

З урахуванням наведеного суд вважає, що вимога Компанії «Канела Інвестмент ЛТД» про визнання права власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144 Б, загальною площею 2440,00 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості 63, загальною площею 2862,40 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості 63 та загальною площею 5972,60 кв.м. реєстраційний номер об'єкта нерухомості 34806651, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні також було розглянуте клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до розгляду пов'язаних з нею господарської справи № 910/23396/16 та адміністративної справи № 826/2411/17.

Вказане клопотання було обґрунтоване тим, що в межах господарської справи № 910/23396/16 оспорюються договори купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі яких позивач набув права власності на спірні нежитлові приміщення, а в межах адміністративної справи № 826/2411/17 оскаржується правомірність дій та рішень приватних нотаріусів Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Г.О. та Київського міського нотаріального округу Білицької В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення відповідних записів до реєстру. Відповідач вважав, що внаслідок визнання недійсними правочинів купівлі-продажу та визнання неправомірними дій та рішень приватних нотаріусів будуть встановлені преюдиціальні факти, які свідчитимуть про безпідставність даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У даному випадку суд зазначає, що в межах указаних відповідачем справ не досліджується питання про наявність (відсутність) у позивача (відповідача) права власності на спірні об'єкти нерухомого майна, відтак, розгляд даної справи є можливим на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи викладене, суд вважав необґрунтованим клопотання ТОВ "Буд-ВВВ" про зупинення провадження в даній справі та відмовив у його задоволенні.

Щодо клопотань відповідача про залучення до розгляду справи третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Тиса-1" та ТОВ "Торговий дім "Дарниця", то суд відмовив у їх задоволенні, виходячи з того, що вказані особи не є учасниками спірних правовідносин, їх юридичний інтерес на право власності спірних приміщень відповідач не підтвердив, а тому суд вважає, що рішення по справі не вплине на права та обов'язки цих осіб.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує положення ст. 68 Господарського процесуального кодексу України відповідно до яких, розглянувши справу, суд повинен вирішити питання про застосовані заходи забезпечення позову. Відповідно до указаної статті дане питання вирішується господарським судом, який розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26 грудня 2011 року визначено, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

У даному випадку суд вважає, що потреба у забезпеченні позову Компанії "Канела Інвестмент ЛТД" (Kanela Investment LTD) на час ухвалення рішення не відпала, тому вжиті заходи забезпечення позову залишаються до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за позов та заяву про забезпечення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 35, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Компанії "Канела Інвестмент ЛТД" (Kanela Investment LTD) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" про визнання права власності задовольнити.

Визнати право власності Компанії "Канела Інвестмент ЛТД" (Kanela Investment LTD) на:

- нежитлове приміщення підвального поверху, загальною площею 2 440 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б, приміщення 1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 63);

- нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 2 862,40 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б, приміщення 2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 63);

- нежилі приміщення ІІ-го поверху та надбудови з прибудовою, загальною площею 5 972,60 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 144-Б (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 34806651).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" (02091, м. Київ, Харківське шосе, будинок 144-Б, ідентифікаційний код 04012951) на користь "Канела Інвестмент ЛТД" (Kanela Investment LTD) (Іліа Папакиріаку, 39, 1 поверх, квартира/офіс 104, Егкомі, 2415, Нікосія, Кіпр) витрати по сплаті судового збору в розмірі 119 300 (сто дев'ятнадцять тисяч триста) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні в присутності учасників процесу 14 грудня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 21 грудня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.