донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.12.2017 справа №913/643/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя суддіДучал Н.М., Геза Т.Д., Мартюхіна Н.О.,
секретар судового засідання: Шило А.М.
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_5, особисто ОСОБА_6, директор
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, м. Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від26.09.2017 (підписано 02.10.2017)
у справі№913/643/17 (суддя Фонова О.С.)
за позовомОСОБА_5, м. Сєвєродонецьк Луганської області
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродончанка", м. Сєвєродонецьк Луганської області

простягнення вартості майна пропорційно частині в статутному фонді в розмірі 183761,502 грн.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5, м. Сєвєродонецьк Луганської області, звернулася до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродончанка» про стягнення вартості майна пропорційно частині у статутному фонді в розмірі 183761,502 грн. Просила визнати поважними причини пропуску строку позовної давності.

В підставу позовних вимог покладено належність ОСОБА_5 частки у статутному капіталі ТОВ «Сєвєродончанка» в розмірі 4,980%, незаконність виключення її з числа учасників ТОВ, невиплату їй вартості майна, що пропорційна частці у статутному капіталі Товариства. Позивач наполягає, що висновками судових будівельних експертиз, що проведені в межах кримінальної справи №9032/2012, визначено дійсну ринкову вартість майна відповідача станом на серпень 2008року, про яку позивачу стало відомо лише в 2017 році при ознайомленні з матеріалами кримінальної справи та отриманні копій окремих документів кримінального провадження.

Наполягає, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №2938, хід якого не залежав від позивача, у сукупності з іншими обставинами, такими як тривала тяжка хвороба чоловіка, який потребував постійного догляду, що підтверджено відповідними медичними документами, проведення АТО, у зв'язку з чим господарський суд Луганської області тимчасово зупинив роботу, а в подальшому змінив місцезнаходження, відсутність фінансової можливості для отримання кваліфікованої правової допомоги, свідчать про поважність причин пропуску строку позовної давності на звернення з позовом до суду.

У відзиві від 17.08.2017 на позовну заяву відповідач, ТОВ «Сєвєродончанка», зазначаючи про сплив строку позовної давності, просив відмовити позивачу у позові.

Рішенням господарського суду Луганської області від 02.10.17 р. у справі №913/643/17 у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача про порушення її права на отримання частки у статутному капіталі відповідача, у зв'язку з виключенням ОСОБА_5 з числа учасників Товариства, мотивував прийняте рішення пропуском позивачем строку позовної давності, відсутністю обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску ОСОБА_5 позовної давності поважними, та відсутністю підстав для поновлення строку позовної давності.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.10.2017 виправлено описку щодо дати рішення Господарського суду Луганської області від 26.09.2017 у справі №913/643/17, яку зазначено у вступній частині рішення. Ухвалено вважати вірною дату винесення рішення - 26.09.2017.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 02.10.2017 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено порушене право ОСОБА_5 на належні виплати у зв'язку із припиненням її участі в ТОВ «Сєвєродончанка». Дійшовши висновку про наявність у ОСОБА_5 права на отримання частки та про обов'язок відповідача здійснити ОСОБА_5 виплату вартості частини майна товариства пропорційно її частці у статутному капіталі, суд дійшов неправомірного висновку про відсутність підстав для визнання причин пропущення позивачем строку позовної давності поважними; не врахував долучені ОСОБА_5 на підтвердження позовних вимог висновки судових будівельно-технічних експертиз №69/23 від 09.04.2013, №68/23 від 12.04.2013, №67/23 від 03.04.2013, №71/23 від 16.04.2013, №70/23 від 19.04.2013, проведених у кримінальній справі №9032/2012.

Наголошує, що підтвердивши протиправність дій Відповідача щодо невиплати ОСОБА_5 вартості частини майна товариства пропорційно її частці у статутному капіталі товариства, суд невірно застосував положення щодо позовної давності до вимог, які є предметом розгляду у даній справі, що призвело до ухвалення необґрунтованого, невірного судового рішення. Наполягає на поважності причин пропуску позовної давності.

Вважає оскаржуване рішення таким, що винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження; справу призначено до розгляду на 21.11.2017.

Відповідач проти задоволення вимог та доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві б/н від 06.11.2017 на апеляційну скаргу. Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною та такою що не підлягає задоволенню, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області - без змін.

В поясненнях, що надійшли до суду 21.11.2017р. на відзив відповідача на апеляційну скаргу, позивач вважає доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, просить апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції задовольнити. Зазначає, що тривалий розлад здоров'я чоловіка ОСОБА_7, який помер 05.10.2016 об'єктивно перешкоджав зверненню до суду. Вказує, що починаючи з червня 2009 року правоохоронними органами міста Сєвєродонецька проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом порушення керівництвом ТОВ «Сєвєродончанка» чинного законодавства під час приватизації майна орендного підприємства. Досудове розслідування, з причин незалежних від позивача, проводилось тривалий час. Неодноразово кримінальне провадження спрямовувалось для розгляду до суду і поверталось для проведення додаткового досудового розслідування.

Розгляд апеляційної скарги відкладався.

В судових засіданнях позивачем підтримано вимоги та доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник відповідача в судових засіданнях проти вимог апеляційної скарги заперечувала, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Погоджуючись з наявністю у ОСОБА_5 права на отримання частки у статутному капіталі відповідача, у зв'язку з виключенням з Товариства, наполягала на застосуванні строку позовної давності.

Згідно з положеннями ст.ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродончанка" зареєстровано 23.04.1997. Свідоцтво про державну реєстрацію серія А00 №048888, дата проведення державної реєстрації - 23.04.1997, місце проведення державної реєстрації - Виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради Луганської області, № запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 0001411.

Відповідно до Статуту ТОВ "Сєвєродончанка" (в редакції затвердженій рішенням зборів учасників (протоколом №1 від 20.01.2006р.)), учасниками Товариства є громадяни України, перелік яких наведений в п.3.1. Статуту Товариства, серед яких і є ОСОБА_5, частка якої в статутному капіталі Товариства, згідно з п. 4.2. Статуту, складає 4,980%.

Учасники Товариства володіють кількістю голосів пропорційно розміру їх часток в статутному фонді Товариства. Прибуток і збитки Товариства розподіляються між учасниками пропорційно розміру їх часток в статутному фонді Товариства (п. 4.3. Статуту).

Відповідно до п.п.5.1, 5.2 Статуту, участь в Товаристві може припинитися шляхом, зокрема, виходу учасника з Товариства або виключення учасника з Товариства.

Учасник має право вийти з Товариства, повідомивши Товариство про свій вихід не пізніше ніж за два місяці до виходу. Повідомлення здійснюється шляхом направлення цінним листом на адресу Товариства на ім'я Голови нотаріально посвідченої копії заяви про вихід з Товариства. Голова Товариства зобов'язаний не пізніше 10-ти днів з дня одержання заяви скликати збори учасників Товариства в порядку, передбаченому Статутом Товариства, зі строком проведення зборів не пізніше 45-ти днів з дня одержання заяви, включивши в порядок денний питання про внесення змін до Статуту Товариства, у зв'язку з виходом учасника з Товариства, або розглянути це питання в більш короткий строк у разі проведення чергових загальних зборів учасників товариства.

Учасник, який виходить із Товариства має право одержати вартість частини майна Товариства, пропорційну його частці в статутному капіталі Товариства. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов з Товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. За домовленістю між учасниками та Товариством виплата вартості частини майна Товариства може бути замінена передаванням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передавання права користування майном, відповідне майно повертається учаснику без виплати винагороди. Для проведення розрахунків з учасником Товариства, який вийшов, або виключений з Товариства, визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, здійснюється на підставі бухгалтерських документів, а у випадку непогодження учасника з таким методом оцінки, на підставі результатів аудиторської перевірки (п.п. 5.3, 5.11 Статуту Товариства).

Відповідно до п.5.12 Статуту, учасника Товариства, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей Товариства, може бути виключено з Товариства на основі рішення за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів. При цьому учасник, що виключається, участі в голосуванні не бере. З учасником, який був виключений з Товариства провадяться розрахунки, в порядку передбаченому п.п.5.3, 5.11 цього Статуту.

Відповідно до п.6.3 Статуту, загальні збори учасників Товариства вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють в сукупності більш, як 60 відсотками голосів.

Як свідчать матеріали справи, та не заперечує відповідач, 14.05.2008 ОСОБА_5 подала до ТОВ "Сєвєродончанка" заяву про вихід зі складу засновників та просила виплату вартості частини майна товариства пропорційну її частці у статутному капіталі товариства у розмірі 4,98% замінити переданням майна в натурі (площадями) згідно з чинним законодавством та Статутом ТОВ «Сєвєродончанка».

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Сєвєродончанка" від 11.08.2008р. затверджено рішення ОСОБА_5 про вихід зі складу учасників Товариства, згідно поданої заяви, та повернення їй грошовими коштами належної частки, а також покладено на ОСОБА_5 зобов'язання у місячний термін надати нотаріально оформлену заяву про вихід зі складу учасників Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства (протокол №2 від 11.08.2008). Як свідчать протокол №2 від 11.08.2008р. зборів учасників ТОВ «Сєвєродончанка» та відомість учасників, зареєстрованих для участі у зборах, ОСОБА_5 була присутня на зазначених зборах.

Повідомленням №14 від 15.08.2008 ОСОБА_5 проінформовано про необхідність в місячний термін до 15.09.2008 надати нотаріально посвідчену заяву про вихід з Товариства. На підтвердження отримання позивачем вказаного повідомлення 16.08.2008 відповідачем надано копію оборотної сторони рекомендованого повідомлення про поштове вручення.

Повідомленням б/н від 22.09.2008 ОСОБА_5 було проінформовано про загальні збори учасників Товариства, призначені на 24.10.2008. На підтвердження отримання позивачем вказаного повідомлення 24.09.2008, відповідачем надано копію оборотної сторони рекомендованого повідомлення про поштове вручення.

У загальних зборах ТОВ "Сєвєродончанка", що відбулися 24.10.2008р. (про що свідчить копія протоколу №3 від 24.10.2008), ОСОБА_5 участі не приймала.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Сєвєродончанка», що відбулися 24.10.2008р., за невиконання п.5.12 Статуту Товариства, та на підставі ст. 64 Закону України «Про господарські товариства», як учасника, який належним чином не виконує обов'язки і перешкоджає своїми діями досягненням цілей Товариства, виключено ОСОБА_5 зі складу учасників товариства «Сєвєродончанка», з виплатою вартості частини майна пропорційно її частці у статутному капіталі, та належну частку прибутку (тобто дивіденди) одержаного Товариством у 2008 році. Виплату ухвалено здійснити у 12 місячний строк з дня прийняття рішення.

19.12.2008р. позивач звернулася до відповідача із заявою про отримання виписки з протоколу загальних зборів учасників Товариства, які відбулися 11.08.2008.

24.12.2008р. відповідачем надіслано ОСОБА_5 лист (Інформацію) №37 від 15.08.2008, яким позивачу було запропоновано прибути 29.12.2008 з 09-00 по 10-00 за адресою ТОВ "Сєвєродончанка": м.Сєвєродонецьк, проспект Радянський, буд.26, для ознайомлення з протоколом загальних зборів учасників Товариства від 11.08.2008. На підтвердження отримання позивачем 25.12.2008р. вказаного повідомлення, відповідачем надано копію оборотної сторони рекомендованого повідомлення про поштове вручення.

На вказаній Інформації мається напис: "Ознакомлена 29.12.2008. Виписку не дали. С решением не согласна. Я подавала заявление о выходе с возвратом моей доли площадями".

Як зазначає відповідач, у зв'язку з припиненням участі ОСОБА_5 у Товаристві, останній підлягало виплаті 6995,38 грн. грошима. 07.05.2009 на адресу ОСОБА_5 поштовими переказами №6/72 та 6/73, були направлені суми 4110,00 грн. та 2777,80 грн. (загальна сума 6995,38 грн.) без зазначення призначення платежу, але 10.06.2009 підприємством поштового зв'язку сума 6 772,67 грн. була повернута на рахунок Товариства.

Як зазначено відповідачем, суму, що підлягала виплаті позивачу віднесено до кредиторської заборгованості, яку рішенням загальних зборів ТОВ "Сєвєродончанка" від 23.12.2013, у зв'язку з тим, що учасник за одержанням вказаної суми не звернувся та зі спливом позовної давності, було вирішено списати як кредиторську заборгованість в сумі 28120,70 грн., в тому числі на суму 6887,80 грн. по грошовим зобов'язанням ТОВ "Сєвєродончанка" перед ОСОБА_5 щодо виплат у зв'язку з її виходом з Товариства, яка списана у січні 2014 року.

Позивач наголошує на незаконності виключення її зі складу учасників Товариства, оскільки нотаріально посвідчену заяву про вихід з Товариства вона не подавала, виплату вартості частки у статутному фонді Товариства не отримувала, наполягає, що з текстом рішення загальних зборів учасників ТОВ "Сєвєродончанка" щодо виключення її зі складу учасників Товариства, оформленого протоколом №3 від 24.10.2008 була ознайомлена та про дійсну вартість майна товариства дізналася лише на початку серпня 2017р. під час ознайомлення в Сєвєродонецькому міському суді з матеріалами кримінального провадження №0002938 в межах кримінальної справи №9032/2012 та отримання копій окремих документів.

У зв'язку з цим, позивач вважає, що частка майна, що підлягає до стягнення в рахунок вартості майна пропорційно її частці в статутному капіталі Товариства складає в грошовому еквіваленті 183 761,50 грн., на підставі висновків судових будівельно-технічних експертиз №69/23 від 09.04.2013, №68/23 від 12.04.2013, №67/23 від 03.04.2013, №71/23 від 16.04.2013, №70/23 від 19.04.2013, проведених у кримінальній справі №9032/2012, якими визначена дійсна ринкова вартість майна ТОВ "Сєвєродончанка" станом на серпень 2008 року у розмірі 3689990,00 грн.

Невиплата вартості частини майна, що пропорційна частці позивача у статутному капіталі ТОВ "Сєвєродончанка" стала приводом для звернення до суду.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_5, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб'єктивних прав є звернення до суду.

Обов'язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Особа, маючи корпоративні права, вправі очікувати від їх реалізації, зокрема, матеріальне благо, не може бути обмежена у судовому захисті своїх прав; має право будь-яким не забороненим способом захищати свої права і свободи від порушення і протиправних посягань.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільні права здійснюються особою у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За приписами ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

За положеннями ст. 140 Цивільного кодексу України, ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст.97 Цивільного кодексу України).

За положеннями статті 116 Цивільного кодексу України, статті 10 Закону України "Про господарські товариства", учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів, тощо.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням загальних зборів учасників Товариства від 24.10.2008, оформленим протоколом №3, вирішено, виключити ОСОБА_5 зі складу учасників Товариства, з виплатою вартості частини майна пропорційно її частці у статутному капіталі, та належну частку прибутку (дивіденди), одержаного Товариством у 2008 році. Виплату здійснити у 12 місячний строк з дня прийняття цього рішення.

Відповідно до ст. 64 Закону України "Про господарські товариства", учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере. Виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Згідно ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Отже, вихід особи зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю дає такій особі право одержати вартість частини майна, пропорційну її частці у статутному капіталі товариства.

Відповідно до п.п. 4.19, 4.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 №4, під час вирішення спорів щодо розрахунків з учасником, який вийшов (виключений) з товариства, господарським судам слід враховувати, що вартість частини майна товариства, що належить до виплати такому учаснику, повинна визначатися виходячи з вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов'язань товариства. Учасник ТОВ або ТДВ має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а отже, господарським судом має бути задоволено клопотання учасника, який вийшов (виключений) з ТОВ або ТДВ, про здійснення експертної оцінки дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобов'язань для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати такому учаснику.

Клопотання про призначення по справі судової експертизи оцінки дійсної (ринкової) вартості майна Товариства сторонами ані в суді першої інстанції, ані на стадії апеляційного провадження не заявлено.

Крім того, як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 №13, при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати, господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на дату виходу (виключення).

Як зазначено представником відповідача в судовому засіданні оцінка вартості майна на час виключення ОСОБА_5 зі складу учасників товариства не проводилася.

Позивач наполягала, що кошти які нараховані відповідачем в якості виплати позивачу вартості частки майна Товариства не відповідали дійсній вартості майна ТОВ «Сєвєродончанка», крім того ОСОБА_5 у заяві про вихід просила про виплату їй частки майна площадями, що свідчить про не погодження з нарахованою сумою.

Відомості про ознайомлення позивача з протоколом зборів учасників ТОВ "Сєвєродончанка" від 24.10.2008р., якими ОСОБА_5 виключено зі складу учасників Товариства, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення вартості її частки у статутному фонді Товариства в сумі, яку визначено згідно висновків судових будівельно-технічних експертиз №69/23 від 09.04.2013, №68/23 від 12.04.2013, №67/23 від 03.04.2013, №71/23 від 16.04.2013, №70/23 від 19.04.2013, проведених у кримінальній справі №9032/2012, станом на серпень 2008року.

Виходячи з наданих доказів, позивач вважає, що вартість частки майна, яка підлягає стягненню та є пропорційною її частці у статутному фонді Товариства, складає 183761,50грн.

Згідно з п.п. 4.15, 4.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 №4, під час розгляду спорів про стягнення вартості частини майна ТОВ cудам слід враховувати, що обов'язок товариства щодо розрахунків при виході з нього учасника виникає на підставі відповідного припису закону та не пов'язаний з наявністю або відсутністю вимоги про здійснення виплати. З моменту виходу учасника з ТОВ або ТДВ з виплатою належної йому частини вартості майна у товариства настає обов'язок сплатити суму в строки, визначені статтею 54 Закону України "Про господарські товариства".

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з наведеного вбачається, що Товариство у будь-якому разі повинно здійснити виплату учаснику вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі товариства.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність у ОСОБА_5 права вимагати від відповідача виплати вартості невиплаченої частки майна Товариства, що належала учаснику товариства ОСОБА_5, пропорційної її частці у статутному капіталі товариства, та про наявність у відповідача обов'язку виплати цієї частки.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами, згідно з приписами ст.32 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінивши надані позивачем висновки судових будівельно-технічних експертиз по кримінальній справі №9032/2012, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість прийняття в якості доказу лише висновок судової будівельно-технічної експертизи №67/23 від 03.04.2013, яким визначено ринкову вартість будівель та споруд адміністративно-виробничої будівлі за адресою: пр. Радянський, 26 в місті Сєвєродонецьк Луганської області, яка відповідає місцезнаходженню відповідача, ТОВ «Сєвєродончанка», зазначеному в Статуті, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, договорі купівлі-продажу №31/95 від 02.02.1996р., оскільки іншими висновками судових будівельно-технічних експертиз №69/23 від 09.04.2013, №68/23 від 12.04.2013, №71/23 від 16.04.2013, №70/23 від 19.04.2013, проведених у кримінальній справі №9032/2012, визначена оцінка майна, яке не можливо співставити з майном відповідача.

Враховуючи наведене вище, прийнявши до уваги рекомендації надані судами вищих інстанцій щодо визначення частки учасника при виході (виключенні) зі складу Товариства з обмеженою відповідальністю, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача та задоволення їх в сумі 55267,49 грн. В іншій частині вимоги позивача є непідтвердженими документово.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем у даному випадку позов подано після спливу строку позовної давності, про застосування якого відповідачем було подано заяву, а причини пропуску строку не можна вважати поважними.

Проте, вказаний висновок є помилковим, виходячи з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 (зі змінами та доповненнями) «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів.

Як свідчать матеріали справи, позивач не була ознайомлена з протоколом зборів учасників ТОВ «Сєвєродончанка» від 24.10.2008р., рішенням яких її виключено з учасників товариства. Відповідачем не спростовано дане твердження.

Як зазначає позивач, про вказане рішення загальних зборів та його повний зміст, вона дізналася при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження №0002938.

Проте, як свідчать скарги ОСОБА_5 на адресу органів прокуратури різних рівнів, про незаконне виведення ОСОБА_5 з числа учасників Товариства їй було відомо не пізніше березня 2011року. В попередніх скаргах наявні лише відомості про незаконну приватизацію, невиплату дивідендів та непроведення оцінки майна.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Посилання позивача на переривання позовної давності, згідно зі ст. 264 ЦК України, шляхом вчинення відповідачем дій щодо перерахування грошових переказів на загальну суму 6995,38 грн. позивачу, урахування кредиторської заборгованості щодо виплат учасникам Товариства, в тому числі і ОСОБА_5 в період до грудня 2013року мають місце та враховані при розгляді апеляційної скарги.

Позивач наполягає, що про дійсну вартість майна відповідача стало відомо з матеріалів кримінального провадження №0002938, під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. Зазначене не спростовано відповідачем.

Інша оцінка майна відповідачем не проводилася.

Щодо поважності причин спливу строку позовної давності, про застосування якого відповідачем подано заяву, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як зазначено Конституційним Судом України у мотивувальній частині рішення від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин.

За змістом ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо при розгляді спору судом буде встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, порушено і строк позовної давності пропущено ним з поважних причин, позивач вправі отримати судовий захист, у разі визнання судом поважними причин пропуску строку позовної давності.

Як вже зазначалося, питання щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо.

В обґрунтування доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивач зазначила, що у період 2008-2017 років були наявні обставини, які з об'єктивних та незалежних від позивача підстав унеможливлювали та істотно ускладнювали звернення позивача до суду з позовною заявою до ТОВ «Сєвєродончанка».

В якості таких обставин позивачем зазначено, що в період з 2008 по жовтень 2016 ОСОБА_7, чоловік ОСОБА_5, у зв'язку з тривалим розладом здоров'я, який страждав важким хронічним захворюванням, що підтверджено відповідною медичною документацією (облітерірующий атеросклероз сосудів нижніх кінцівок, оклюзія артерій ніг, діабетична ангілопатія сосудів ніг, цукровий діабет 2го типу, дифузний кардіосклероз, кардіосклероз, інфаркт головного мозку та інше) наявною в матеріалах справи, потребував постійного догляду та сторонньої допомоги, яка надавалась позивачем особисто.

Згідно листа Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» №1871 від 14.09.2017 ОСОБА_7 багаторазово в період з 2011 по 2016 перебував на стаціонарному лікуванні, оскільки страждав важким хронічним захворюванням.

Крім того, позивач зазначає, що після інсульту в 2013 році (підтверджено МРТ головного мозку від 07.09.2013р.) ОСОБА_7 втратив мову, пам'ять, координацію рухів, самостійно не міг вийти на вулицю, що викликало потребу постійного догляду за останнім з боку позивача. ОСОБА_7 помер 05.10.2016року.

Тобто, на думку позивача, очевидним є той факт, що важке хронічне захворювання чоловіка об'єктивно перешкоджало зверненню до суду. Підтримання належного стану здоров'я та життєдіяльності чоловіка, ОСОБА_7, мало першочергове значення, унеможливлювало та істотно ускладнювало звернення до суду, участь в судових засіданнях в місцевому господарському суді, який з початком антитерористичної операції, що проводиться на території Луганської області тимчасово зупинив діяльність, а потім відновив свою дію в місті Харкові.

Враховуючи зазначене, наполягає на відсутності фінансової можливості залучення кваліфікованої правової допомоги. Зазначене також стало підставою для звернення зі скаргами до органів слідства та органів прокуратури різних рівнів.

Вказує, що правоохоронними органами міста Сєвєродонецька проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом порушення керівництвом ТОВ «Сєвєродончанка» чинного законодавства під час приватизації майна даного орендного підприємства. Досудове розслідування, з причин незалежних від позивача, проводилось тривалий час, неодноразово кримінальне провадження спрямовувалось для розгляду до суду і поверталось судом для проведення досудового розслідування, ухвалення судового рішення відбулося 07.04.2017.

За змістом ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, якщо при розгляді спору судом буде встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, порушено і строк позовної давності пропущено ним з поважних причин, позивач вправі отримати судовий захист, у разі визнання судом поважними причин пропуску строку позовної давності.

З огляду на наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про поважність причин пропуску позивачем строків позовної давності, що є підставою для захисту судом порушеного права.

Невиплата позивачу вартості майна, пропорційної частці в статутному фонді на підставі рішення загальних зборів учасників є порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача, які підлягають захисту у спосіб обраний позивачем, що дає суду апеляційної інстанції підстави вважати позовні вимоги в зазначеній судом частині в сумі 55 267,49 грн. правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що згідно з принципами, які закріплені у його практиці (див., між іншим, "Пудас проти Швеції", рішення від 27.10.1987), спір щодо "права", про яке можна стверджувати - принаймні на підставах, котрі можна довести, - що воно визнається в національному праві, а також є реальним і важливим. Спір може стосуватись як фактичного існування права, так і обсягів та способу його реалізації. Зрештою, результат провадження повинен безпосередньо впливати на можливість реалізації права, про яке йдеться у справі. Крім того, чи буде право розглядатись як право цивільного характеру в світлі відповідних положень Конвенції має визначатися не тільки за юридичною галузевою кваліфікацією, а й за його матеріально-правовим змістом та наслідками реалізації цього права у межах національної правової системи (див. "Кьоніг проти Німеччини", рішення від 28.06.1978).

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) №18-рп/2004 від 01.12.2004 р. визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Отже, "законний інтерес" передбачає можливість користування певними благами та реалізацію поведінки, спрямованої на задоволення як індивідуальних, так і колективних потреб.

За результатами апеляційного провадження, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення господарського суду Луганської області від 26.09.2017р. у справі №913/643/17 в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 55267,49 грн., з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення вимог позивача в сумі 55267,49 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 26.09.2017р. у справі №913/643/17 підлягає залишенню без змін з мотивів, викладених судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Результати апеляційного провадження у справі №913/643/17 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись п. 3 ст. 49, ст. ст. 91, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 116 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, м. Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 26.09.2017 (підписано 02.10.2017) у справі №913/643/17 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Луганської області від 26.09.2017 (підписано 02.10.2017) у справі №913/643/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Сєвєродончанка» 55267,49 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродончанка" про стягнення вартості майна пропорційно частині в статутному фонді в розмірі 183761,502 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродончанка", м.Сєвєродонецьк Луганської області на користь ОСОБА_5, м.Сєвєродонецьк Луганської області 55267,49 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 26.09.2017 (підписано 02.10.2017) у справі №913/643/17 залишити без змін з мотивів, викладених судом апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродончанка", м.Сєвєродонецьк Луганської області до Державного бюджету судовий збір за подання позовної заяви в сумі 828,05 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродончанка", м.Сєвєродонецьк Луганської області до Державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 911,74 грн.

Господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: Т.Д. Геза

Н.О. Мартюхіна

Надруковано 4 екз.:

1 - позивачу; 1 - відповідачу;

1 - у справу; 1 - ГСЛО.