ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р.Справа № 923/1405/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.

суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 798/15-Н, дата видачі : 21.12.15;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 899, дата видачі : 14.11.17;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Херсон

на рішення Господарського суду Херсонської області від 27.10.2015 року

у справі № 923/1405/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 ОСОБА_2", м.Київ

до скаржника

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

/повна відеофіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 74-1 Господарського процесуального кодексу України/,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015р. Публічне акціонерне товариство (далі по тексту ПАТ) „ОСОБА_4 ОСОБА_2 звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( далі ФОП ОСОБА_3 ) з вимогою про звернення стягнення кредитного боргу та штрафних санкцій на предмет іпотеки з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог /т. 1, а.с. 96-97/ у розмірі 78 298, 32 дол. США та 4 783 910, 65 грн., у тому числі боргу по кредиту - 64 638,84 дол. США; боргу по відсотках - 13 659, 48 дол. США, 31 315, 69 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 39 652, 22 грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків; 329 576, 42 грн. - штрафу за невиконання п. 6.2 генеральної кредитної угоди та п. 3.5 кредитного договору; 2 158 725, 52 грн. - штрафу за невиконання п. 8.1 генеральної кредитної угоди та п. 6.5 кредитного договору (в частині ненадання фінансової звітності за період з I-ого кварталу 2013р. по I-й квартал 2015р.); 2 224 640, 80 грн. штрафу за невиконання п. 8.1 генеральної кредитної угоди та п. 6.5 кредитного договору (в частині ненадання довідок по оборотах позичальника за період з I -го кварталу 2013р. по I-й квартал 2015р.). Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: магазин промислових товарів з прибудовою літ. А загальною площею 105,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Миру №27, який належить відповідачу, та реалізувати його шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною в сумі 1 873 469грн. (без ПДВ), визначеною на підставі звіту про незалежну оцінку від 03.07.2015р., проведеною субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5. Крім того, позивач просив витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Позивні вимоги з посиланням на ч. 1 ст. 7, ст. 33, ст. 39 ЗУ Про іпотеку, ст. ст. 589, 590 ЦК України мотивовані порушенням ФОП ОСОБА_3 умов генеральної кредитної угоди за № 010/04 - 02/1349 від 20.03.2007 р. та укладеного до неї кредитного договору №010/04-02/1349 від 20.03.2007р. в частині своєчасного повернення боргу. Крім того, позивач просив покласти витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 27.10.2015 року, (суддя Задорожна Н.О.) звільнено ФОП ОСОБА_3 від відповідальності в частині сплати штрафу у розмірі 4 183 366, 32 грн. Позов задоволено, в рахунок погашення кредитного боргу відповідача по кредитному договору № 010/04-02/1349-1 від 20.03.2007р., укладеному згідно генеральної кредитної угоди № 010/04-02/1349 від 20.03.2007р., що складає 78 298, 32 дол. США, у тому числі: 64 638, 84 дол. США - боргу по кредиту; 13 659, 48 дол. США - боргу по відсотках, а також 31 315,69 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 39 652, 22 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків: 329 576, 42грн. штрафу за невиконання п. 6.2 генеральної кредитної угоди та п. 3.5 кредитного договору та 200 000 грн. штрафу за невиконання п. 8.1 генеральної кредитної угоди та п. 6.5 кредитного договору, звернуто стягнення на користь ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_2" на предмет іпотеки - магазин промислових товарів з прибудовою літ. "А" загальною площею 105,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 27. Крім того, вирішено, реалізовати предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною в сумі 1 873 469 грн. (без ПДВ), визначеною на підставі звіту про незалежну оцінку від 03.07.2015р., яка проведена суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 4374476, та стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ ОСОБА_4 ОСОБА_2" 73 080 грн. витрат з оплати судового збору.

15.04.2016р. до канцелярії Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП ОСОБА_3, в якій той просив скасувати рішення Господарського суду Херсонської області у даній справі та прийняти нове, яким позивачу в позові відмовити.

Скаржник не погоджується з винесеним рішенням та вважає, що воно прийняте з неповним зясуванням обставин справи, з неправильною оцінкою наданих доказів і встановлених юридичних фактів, а також з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

Відповідач не погоджується з сумою боргу, нарахованою позивачем, оскільки його розрахунки не співпадають з заявленим розрахунками банку. Скаржник наголошує на відсутності акту звірки та інших документів, які б підтвердили узгодження сторонами розміру заборгованості, заявлена сума боргу, на думку підприємця, є спірною.

Крім того, позичальник стверджує, що суд першої інстанції не врахував того факту, що 24.06.2014р. ВДВС Суворівського РУЮ у м. Херсоні за іншим рішенням суду у господарській справі №923/31/14 від 13.03.2014р. відкрило виконавче провадження відносно ФОП ОСОБА_3, яким вже стягується дана заборгованість за кредитним договором № 010/04-02/1349 від 20.03.2007р. і її стягнення в даній справі призведе до подвійної відповідальності та порушення ст.61 Конституції України.

Скаржник також вважає, що господарським судом безпідставно не задоволено клопотання про призначення судової експертизи для визначення правильності розрахунку заборгованості, наданого банком.

Розглянувши матеріали справи, пояснення представників сторін, доводи апеляційної скарги та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого рішення, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 20.03.2007р. між позивачем (кредитор) та ФОП ОСОБА_3 (позичальник) укладено генеральну кредитну угоду за № 010/04-02/1349 /т. 1, а.с. 8-10/, яку викладено в новій редакції додатковою угодою сторін №010/04-02/1349/1 від 4.04.2013р. /т.1,а.с.11-21/ Кредитор, на підставі цієї угоди, зобовязується здійснювати на кореспондентському рахунку позичальника кредитні операції у межах сум загального ліміту та сублімітів в порядку, визначеному ст.2 договору, а позичальник зобовязується виконати усі обов'язки, що витікають із змісту кредитної операції, цього Генерального договору, умов та договорів і повністю погасити заборгованість в межах строку кредитної операції відповідного виду (п.п. 1.1).

Згідно п.п. 1.2 загальний ліміт за цим договором становить 150 000 доларів США.

Згідно з п.п. 2.1 договору кредитні операції здійснюються сторонами на умовах, визначених цим Генеральним договором та умовами шляхом укладання між кредитором та позичальником відповідного договору, яким визначаються особливості здійснення кредитної операції, зокрема в частині ліміту, валюти, строків та умов погашення заборгованості.

За п.5.1. договору виконання зобов'язань позичальника забезпечується іпотекою магазину промислових товарів з прибудовою загальною площею 105,5 кв.м, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Миру, буд. 27, який належить позичальнику на праві власності, відповідно до умов договорів забезпечення.

П.п. 6.2 генеральної кредитної угоди встановлено, що позичальник зобов'язаний забезпечити страхування предмету іпотеки протягом всього строку дії договору.

П.п. 8.1 генеральної кредитної угоди передбачає, що позичальник зобов'язаний самостійно надавати документи, підтверджуючи його фінансовий стан - звіт суб'єкта малого підприємництва - платника єдиного податку протягом 10-ти днів з дати подання документів до відповідних державних органів. Також, позичальник зобов'язаний самостійно надавати щоквартально позикодавцю не пізніше 25-го числа місяця після закінчення відповідного звітного періоду інформацію про рух коштів на всіх поточних рахунках у формі довідки або виписки по рахунках.

Невиконання позичальником вимог цих статей надає право позивачу вимагати від відповідача сплати штрафних санкцій, встановлених пунктом 15.8 генеральної кредитної угоди, а саме сплати неустойки у розмірі 0,5% /але не менше 500грн./ від суми кредиту за кожне порушення обов'язку.

Згідно з п.п. 15.3 Генеральної кредитної угоди в останній редакції за кожен календарний день прострочення будь-яких грошових зобов'язань за Генеральним договором та договорами позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу, починаючи з календарного дня після дати, коли відповідне зобов'язання мало бути виконаним по день виконання простроченного зобов'язання включно.

20.03.2007р. сторони уклали між собою кредитний договір № 010/04-02/1349-1 до генеральної кредитної угоди за № 010/04-02/1349 від 20.03.2007р. /т.1, а.с. 22-26/ з додатковими угодами до нього № 010/04-02/1349-1/1 від 27.07.2012р. /т.1,а.с.27,28/ та № 010/04-02/1349-1/2 від 04.04.2013р./т.1,а.с.29-31/ (далі за текстом - кредитний договір).

Кредитор, на положеннях та умовах Генеральної кредитної угоди та цього кредитного договору, надає позичальнику не відновлювану кредитну лінію у сумі 150 000 дол. США строком до 19.03.2017р., зі сплатою 11,5% річних.

П.п. 5.1 визначено, що на умовах цього договору відкрито позичальнику позичковий рахунок № 20735354 та надано з нього позичальнику кредитні кошти в сумі та термін, обумовлені даним договором за умови оформлення відповідного забезпечення, що задовольняє вимоги кредитора за цим договором, та за умови виконання п.п. 3.5 договору щодо страхування предмету іпотеки. Кредитні кошти надаються кредитором на підставі письмової заяви позичальника шляхом їх перерахування на транзитний рахунок з метою конвертування на міжбанківському валютному ринку у іншу вільноконвертовану валюту з подальшим зарахуванням на поточний рахунок позичальника за № НОМЕР_1.

П.п. 10.6 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 010/04-02/1349-1/1 від 27.07.2012р.) встановлена відповідальність позичальника за порушення пункту 3.5 кредитного договору (страхування предмету застави на користь Банку) у вигляді неустойки в розмірі 0,5% від суми кредиту за кожне порушення обов'язку.

В порушення умов договору ФОП ОСОБА_3 не виконував прийняті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів та відстоків за користування кредитними коштами, внаслідок чого через невиконання належним чином умов договору ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_2" звернулося із позовною заявою до Господарського суду Херсонської області про стягнення з ФОП ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, яка утворилась станом на 08.01.2014р., в сумі 67 207,58 дол. США, (по курсу НБУ станом на 08.01.2014 становило 537 190,19 грн.), в тому числі і штрафних санкцій за порушення вимог п.6.2. Генеральної кредитної угоди, пункту 3.5 кредитного договору щодо страхування предмету іпотеки. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 13.03.2014р. у справі № 923/31/14 позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.2014 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно з ч. 2 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доводяться знову при вирішенні інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони і є обов'язковим для справи, що розглядається, тому колегія з огляду на відсутність будь-яких доказів погашення зазначених заборгованостей, вважає факт їх існування доведеним.

Висновок призначеної в справі ухвалою від 01.12.2016р. судової економічної експертизи стосовно неможливості ані підтвердити ані спростувати документально наявними первинними документами бухгалтерського обліку визначений позивачем розмір заборгованості /т. 8, а.с. 201-229/, колегія оцінює критично з вище наведених підстав /ст.35 ГПК України/ та перевіривши наявні в матеріалах справи розрахунки з врахуванням пояснень банку щодо них погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає законним рішення про стягнення з боржника 64 638,84 дол. США боргу по кредиту; 13 659,48 дол. США боргу по відсоткам; 31 315, 69 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 39 652,22 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків; 329 576,42 грн. штрафу за невиконання п.п. 6.2 та (п.п. 3,5) договору; 200000 грн. штрафу за невиконання п.п. 8.1 (п.п. 6.5) договору.

Клопотання скаржника від 13.12.2017р. про призначення додаткової судової економічної експертизи колегія суду відхилила з огляду на відсутність додаткових документів, які б могли вплинути на її висновки.

21.03.2007р. в забезпечення вимог Банку, що витікають з генеральної кредитної угоди №010/04-02/1349 від 20.03.2007р., а також всіх додаткових угод до неї та договорів, укладених в рамках цієї угоди, сторони уклали договір іпотеки /т.1,а.с.32-36/, у відповідності до якого іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобовязань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна (магазин промислових товарів з прибудовою літ. А загальною площею 105,5 кв. м., м. Херсон, вул. Миру, буд.. 27) /т. 1 а.с. 32-34/. Заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами в сумі 1 070 766,00 грн.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про іпотеку" та ст. 589 ЦК України встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Ст. 33 ЗУ Про іпотеку та ст. 590 ЦК України, п.п. 3.1.4, 6.1-6.6 зазначеного договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя - на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, шляхом продажу іпотекодержателем предмету іпотеки будь-якій особі в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ Про іпотеку, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" надає право іпотекодержателю через невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Під час виконавчого провадження за рішенням Господарського суду Херсонської області від 13.03.2014 у справі №923/31/14 погашення заборгованості не відбулося, але у виконавчому проваджені № 4374476 за звітом про незалежну оцінку від 03.07.2015р., проведену суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, визначено ринкову вартість предмета іпотеки, яка становить 1 873 469,00 грн. (без ПДВ). Колегія суддів вважає дана оцінка є такою, яка в повній мірі відображала вартість предмета іпотеки на час прийняття оскаржуваного рішення.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що банк належними та допустимими доказами у розумінні приписів ст. ст. 32 -36 ГПК України довів наявність у боржника кредитного боргу і має обґрунтоване на право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення цього боргу на іпотечне майно.

У рішенні місцевий господарський суд розмір належних до сплати штрафних санкцій за порушення зобов'язань з надання довідок по оборотам позичальника та його фінансової звітності відповідно до п.6.5 кредитного договору до 200 000грн. з посиланням на те, що їх розмір більш ніж у два рази перевищує кредитний борг і є надвеликим та неспівставним, та те, що цей штраф є договірним та не передбачений нормами чинного законодавства. Колегія вважає зазначений висновок таким, що відповідає фактичним правовідносинам сторін і не вбачає підстав скасування рішення в цій частині, позаяк судом підставно реалізоване надане йому ст.83ГПК України право на зменшення штрафних санкцій.

Таким чином, доводи скаржника щодо порушення норм матеріального права, викладені в апеляційній скарзі, є надуманими та такими, що не впливають на законність та обґрунтованість оскарженого рішення, тому судова колегія на підставі ст.ст. 525, 526, 553, 554, 590, 629 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 7,33 ЗУ "Про іпотеку" погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок предмету іпотеки, який відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на час прийняття даної постанови належить на праві власності відповідачу.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим і колегія суддів не вбачає підстав для його зміни або скасування.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 49, 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 27.10.2015 року у справі № 923/1405/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ст. 110 ГПК України може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 19.12.2017 р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.М. Принцевська