РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа №910/20383/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудмонтажсервіс"

про стягнення 823777,88 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Руденко В.В., довіреність №2903/17-1 від 29.03.2017

Від відповідача не з'явився

Суть спору:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача 823 777,88 грн. попередньої оплати за договором поставки № 1-040713 від 04.07.2013 року, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо строків поставки.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року (суддя Ярмак О.М.) у позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року (судді: Пашкіна С.А., Дідиченко М.А., Сітайло Л.Г.) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року скасовано, і справу № 910/20383/16 передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Розпорядженням № 05-23/3072 від 22.11.2017 було призначено повторний автоматичний розподіл справи 910/20383/16.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2017 для нового розгляду справи визначено суддю Мельник В.І.

Ухвалою суду від 24.11.2017 призначено розгляд справи на 11.12.2017.

В судове засідання 11.12.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 11.12.2017 представник відповідача не з'явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив, вимог ухвали суду від 24.11.2017 не виконав.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в судовому засіданні 11.12.2017 судом встановлено не було.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 11.12.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2013 року між відповідачем (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки № 1-040713, за умовами якого постачальник зобов'язується відповідно до умов даного договору поставляти та передавати у власність покупця обладнання (товар), а покупець зобов'язується приймати і оплачувати такий товар в найменуванні, кількості і за ціною, визначених в узгоджених сторонами Специфікаціях (Додаток № 1 до Договору), які є невід'ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 2.2 договору поставки, оплата коштів за поставку товару здійснюється у безготівковій формі. Порядок розрахунку узгоджується сторонами та вказується у Специфікації, відповідній певному замовленню партії товару та/або її частини.

Відповідно до п. 3.1 договору поставки, строк поставки товару на кожну окрему партію (її частину) узгоджується сторонами і зазначається у специфікації.

У розділі 8 (п.п. 8.1-8.6) договору поставки сторонами узгоджено види відповідальності у випадках порушення договірних зобов'язань.

Так, строк поставки у Специфікаціях № 3, № 4 визначено - протягом 35-ти календарних днів з моменту отримання передоплати на розрахунковий рахунок постачальника; у специфікаціях № 12, № 14, № 17 - протягом 60-ти календарних днів з моменту отримання передоплати на розрахунковий рахунок постачальника; у Специфікації № 15 - протягом 55-ти календ. днів з моменту отримання передоплати на розрахунковий рахунок постачальника.

У Специфікаціях № 3, № 4, № 12, № 14, № 15, № 17 встановлено аналогічні положення щодо умов оплати, а саме: 50% передоплати від вартості товару, 30% по факту отримання товару, 20% після завершення будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт згідно Специфікації та підписання актів виконаних робіт, але в будь-якому випадку не пізніше 20 календарних днів по завершенню вищезазначених робіт.

В матеріали справи позивачем подано платіжні доручення та банківські виписки, з яких вбачається, що товар за Специфікацією № 3 оплачено позивачем на суму 20 181,41 грн., за Специфікацією № 4 - на суму 4 098,90 грн., за Специфікацією № 12 - на суму 393 137,71 грн., за Специфікацією № 14 - на суму 318 127,42 грн., за Специфікацією № 15 - на суму 616 803,74 грн., за Специфікацією № 17 - на суму 31 038,00 грн.

В матеріалах справи також наявні видаткові накладні № 52 від 16.04.2014 року на суму 283 817,09 грн. про поставку товару за Специфікацією №15, № 107 від 04.04.2014 року на суму 275 795,21 грн. про поставку товару за Специфікацією № 15 та №140 від 26.11.2017 на суму 116112,00 грн. про поставку товару за Специфікацією №14 підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Предметом даного судового розгляду є вимога покупця до постачальника про повернення суми попередньої оплати у зв'язку з непереданням оплаченого товару в строк встановлений договором.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем здійснено предоплату вартості товару за специфікаціями частково, а саме: за Специфікацією № 3 оплачено позивачем на суму 20 181,41 грн., за Специфікацією № 4 - на суму 4 098,90 грн., за Специфікацією № 12 - на суму 393 137,71 грн., за Специфікацією № 14 - на суму 318 127,42 грн., за Специфікацією № 15 - на суму 616 803,74 грн., за Специфікацією № 17 - на суму 31 038,00 грн.

Відповідачем, було здійснено поставку товару частково, а саме за Специфікацією №14 та №15, що підтверджується видатковими накладними № 52 від 16.04.2014 року на суму 283 817,09 грн. про поставку товару за Специфікацією №15, № 107 від 04.04.2014 року на суму 275 795,21 грн. про поставку товару за Специфікацією № 15 та №140 від 26.11.2017 на суму 116112,00 грн. про поставку товару за Специфікацією №14 підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Позивач зазначив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, а саме не поставив товар у строк передбачений у специфікаціях в зв'язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 823777,88 грн.

Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання)

Верховним судом України у постанові від 28.11.2011 у справі №43/308-10 зроблено наступні висновки «із змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.»

Як вбачається із матеріалів справи позивачем сплачено за товар частково, проте відповідачем не надано доказів поставки товару на проплачені позивачем суми.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 707665,88 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню із сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудмонтажсервіс» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ідентифікаційний номер 35894598) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (07201, Київська область, смт. Іванків, вул. Розважівська, 192, ідентифікаційний номер 33593431) заборгованість у розмірі 707665 (сімсот сім тисяч шістсот шістдесят п'ять) грн. 88 коп., судовий збір в розмірі 10629 (десять тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 60 коп.

3. В іншій частині відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя Мельник В.І.