РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/18182/17
За позовом Українського державного геологорозвідувального інституту (УКРДГРІ) (Державне підприємство)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Плюс»

про стягнення 44 476, 01 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Безелюк І.С. (дов. №30/10/17 від 30.10.2017);

встановив :

19.10.2017 Український державний геологорозвідувальний інститут (УКРДГРІ) (Державне підприємство) звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Плюс» про стягнення 44 482,96 грн., з яких сума основного боргу - 24 150,00 грн., інфляційні втрати - 18 293,45 грн. та 3% річних - 2 038,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати виконаних робіт відповідно до умов договору №КД2167-00 з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (ділянка Вадимська-2 Вадимського родовища (свердловини №№ 11-231, 11-232)) від 20.09.2012.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18182/17, справу призначено до розгляду на 09.11.2017.

02.11.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

06.11.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

08.11.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову.

09.11.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача 44 476,01 грн., з яких сума основного боргу - 24 150,00 грн., інфляційні втрати - 18 293,45 грн. та 3% річних - 2 032,56 грн.

В судовому засіданні 09.11.2017 судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.12.2017.

14.12.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення на відзив відповідача.

У судове засідання 14.12.2017 з'явився представник відповідача, надав пояснення по справі.

Представник позивача у судове засідання 14.12.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Розглянувши у судовому засіданні заяву позивача про зменшення позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.

Частина 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві (абз. 1 п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18).

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду в частині стягнення з відповідача основного боргу - 24 150,00 грн., інфляційних втрат - 18 293,45 грн. та 3% річних - 2 032,56 грн.

Отже, новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 44 476,01 грн., з яких сума основного боргу - 24 150,00 грн., інфляційні втрати - 18 293,45 грн. та 3% річних - 2 032,56 грн.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

20.09.2012 між Державним підприємством «Український державний геологорозвідувальний інститут» (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Плюс» (далі - відповідач, замовник) був укладений договір з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (ділянка Вадимська-2 Вадимського родовища (свердловини №№ 11-231, 11-232)) № КД2167-00, відповідно до якого виконавець зобов'язується виконати для замовника, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити роботи з моніторингу та наукового супроводження надрокористування (далі - роботи) ділянкою Вадимська-2 Вадимського родовища (свердловини №№ 11-231, 11-232) відповідно до умов цього договору (п. 1.1 договору).

Моніторинг та наукове супроводження здійснюється на підстав Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, та Угоди про умови користування надрами від 12.06.2012 №5605, що є додатком до спеціального дозволу на користування надрами (п. 1.2 договору).

Згідно з пунктом 1.3 договору обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в календарному плані у додатку, який є невід'ємною частиною цього договору та складається виконавцем щорічно.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що перелік звітної документації, яка підлягає оформленню та здаванню виконавцем замовнику за окремими етапами (підетапами) виконання робіт та за договором у цілому, а також вимоги до їх змісту, визначаються цим договором.

По завершенні кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику акт здавання-приймання робіт в двох примірниках та інформаційний звіт у письмовій формі (пункт 4.2 договору).

Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звітних документів та акта здавання - приймання робіт, зазначених в пункті 4.1 договору, якщо виконані роботи відповідають умовам договору, зобов'язаний направити виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання робіт (пункт 4.3 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору загальна вартість робіт згідно з цим договором визначається Протоколом узгодження договірної ціни, що є додатком-2 до цього договору, і складає у 2012 році: 14 300 грн, крім того ПДВ 20% - 2860,00 грн., всього 17 160,00 грн.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що вартість кожного окремого етапу (підетапу) зазначається в календарному плані (додаток 1) у межах узгодженої загальної вартості робіт згідно з цим договором.

Згідно з п.п. 5.3, 5.4 договору замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі 25 % від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування авансу здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 робочих днів з дати отримання рахунку. Остаточний розрахунок за виконаний етап (підетап) здійснюється замовником на підставі акту здавання-приймання робіт протягом 10 робочих днів з дати його підписання.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати за виконані роботи замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання своїх обов'язків.

Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 12.06.2032 (пункт 10.4 договору).

Додатком № 1 до договору сторони погодили календарний план виконання робіт з моніторингу та наукового супроводження надрокористування на 2012 рік.

Також додатком №2 сторони погодили протокол узгодження договірної ціни на 2012 рік, а саме - 14 300 грн., крім того ПДВ 20% - 2860,00 грн., всього - 17 160.00 грн.

28.12.2013 сторонами укладена додаткова угода №2, відповідно до якої п. 1.1 викладено у наступній редакції: Виконавець зобов'язується надати замовнику, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити послуги з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (далі - послуги), ділянкою Вадимська-2 Вадимського родовища (свердловини №№ 11-231, 11-232), відповідно до умов цього договору.

У назві та у тексті договору слово роботи у всіх відмінниках замінити на слово послуги у відповідних відмінниках (п. 1.2 додаткової угоди №2).

Пункт 5.1 договору доповнено реченням: Вартість послуг у 2014 році складає 40 250,00 грн., крім того ПДВ 20% - 8050,00 грн., всього 48 300,00 грн.

Крім того, календарний план доповнено таблицею та текстом на 2014 рік, та протокол узгодження договірної ціни також доповнено текстом на 2014 рік.

Додатком № 1 до додаткової угоди №2 сторони погодили календарний план виконання робіт з моніторингу та наукового супроводження надрокористування на 2014 рік, в якому визначено 4 етапи робіт, термін виконання кожного з етапів робіт та їх вартість.

У судовому засіданні встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, надав відповідачу послуги по І етапу на суму 12 075,00 грн., що підтверджується актом здавання-приймання №1/2014 від 27.03.2014, по ІІ етапу - на суму 12 075,00 грн., що підтверджується актом № 2/2014 від 17.06.2014, по ІІІ етапу - на суму 12 075,00 грн., що підтверджується актом № 3/2014 від 22.09.2014, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками товариств.

Крім того, позивачем надано послуги по ІV етапу на суму 12 075,00 грн., що підтверджується актом здавання-приймання №4/2014 від 22.12.2014, проте вказаний акт не підписаний з боку відповідача.

Також надання належних послуг позивачем за ІІІ квартал та ІV квартал підтверджуються інформаційним звітом Про результати проведення моніторингу та наукового супроводження видобування питних підземних вод для господарсько-питного водопостачання та промислового розливу за ІІІ та ІV квартал 2014 року.

Матеріали справи містять листи позивача №1907 від 24.09.2014 та №2760 від 23.12.2014 відповідно яких останнім було надіслано відповідачу акти здавання-приймання наданих послуг в 2-х примірниках по ІІІ та ІV етапу, звітні матеріали згідно розділу 4 договору та рахунки на оплату №2045 від 22.12.2014 на суму 12 075,00 грн. та №1528 від 22.09.2014 на суму 12 075,00 грн.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договором щодо своєчасної оплати послуг виконав неналежним чином, а саме - оплатив вартість наданих послуг лише за І та ІІ етапи, у зв'язку із чим неоплаченими залишились послуги, виконані позивачем у ІІІ та ІV етапі робіт на загальну суму 24 150,00 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо оплати виконаних робіт у ІІІ та ІV етапі на суму 24 150,00 грн, що підтверджується листами від 19.02.2015 № 244, від 20.03.2015 №539, від 11.03.2015 №373, від 10.02.2016 №174, від 14.07.2017 №943, які були направлені на адресу відповідача, що підтверджується копіями фіскальних чеків, описами вкладення у цінний лист, та отримані особисто відповідачем 17.03.2015, 17.02.2016 та 17.07.2017 відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

З огляду на вказане позивач звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути з відповідача 44 476,01 грн., з яких сума основного боргу - 24 150,00 грн., інфляційні втрати - 18 293,45 грн. та 3% річних - 2 032,56 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку із простроченням виконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати виконаних робіт за договором №КД2167-00 з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (ділянка Вадимська-2 Вадимського родовища (свердловини №№ 11-231, 11-232)) від 20.09.2012.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 4.3 договору сторони погодили, що замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звітних документів та акта здавання - приймання наданих послуг, зазначених в пункті 4.1 договору, якщо виконані роботи відповідають умовам договору, зобов'язаний направити виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання послуг.

Як було встановлено судом, позивачем листами №1907 від 24.09.2014 та №2760 від 23.12.2014 було надіслано відповідачу акти здавання-приймання наданих послуг в 2-х примірниках по ІІІ та ІV етапу, звітні матеріали згідно розділу 4 договору та рахунки на оплату №2045 від 22.12.2014 на суму 12 075,00 грн. та №1528 від 22.09.2014 на суму 12 075,00 грн.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що акт № 3/2014 від 22.09.2014 по ІІІ етапу на суму 12 075,00 грн. підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками товариств.

Проте акт здавання-приймання №4/2014 від 22.12.2014 по ІV етапу на суму 12 075,00 грн. не підписаний з боку відповідача та позивачу не повернутий, також на адресу позивача не надходили зауваження щодо надання послуг по ІV етапу на суму 12 075,00 грн., у зв'язку із чим суд дійшов висновку, що послуги по ІV етапу на суму 12 075,00 грн. вважаються наданими.

За таких обставин, враховуючи відсутність мотивованих заперечень до акту наданих послуг по ІV етапу робіт, суд вважає, що цей акт є підставою для оплати вартості належно виконаних послуг з боку УкрДГРІ.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідач не надав належних доказів оплати заборгованості, а його доводи не спростовують обов'язку виконати зобов'язання належним чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 24 150,00 грн. основного боргу за договором № КД2167-00 від 20.09.2012 підлягають задоволенню.

Окрім основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати - 18 293,45 грн. та 3% річних - 2 032,56 грн, нараховані за період з 22.10.2014 по 02.10.2017 по акту № 3/2014 від 22.09.2014 на суму 12 075,00 грн. та за період з 30.01.2015 по 02.10.2017 по акту №4/2014 від 22.12.2014 на суму 12 075,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційної складової суми боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат та відповідно до приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 18 293,45 грн. та 3 % річних у сумі 2 032,56 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем у межах позовних вимог.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій, на чому наполягав представник відповідача, суд зазначає, що позивач не заявляв вимоги про стягнення пені, а стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних не є вимогою про застосування штрафних санкцій, як вважав представник відповідача, оскільки вказані нарахування мають іншу правову природу та є матеріальними втратами позивача від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання плати від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позивачу (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11).

Отже, з урахуванням встановлених обставин у справі та приписів чинного законодавства суд задовольняє позовні вимоги УкрДГРІ.

Згідно з ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Плюс» (03061, м. Київ, вул. М. Шепелєва, буд. 6, код 37744685) на користь Українського державного геологорозвідувального інституту (УКРДГРІ) (Державне підприємство) (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 78-А, код 01432032) суму основного боргу у розмірі 24 150 (двадцять чотири тисячі сто п'ятдесят) 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 18 293 (вісімнадцять тисяч двісті дев'яносто три) грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 2 032 (дві тисячі тридцять дві) грн. 56 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 19.12.2017.

Суддя В.О. Демидов