донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.12.2017 справа №908/1367/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіМарченко О.А. Стойка О.В., Татенко В.М.
За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бичков О.Є. - за довіреністю Не з'явився Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка, Донецька область
на рішення господарського суду Запорізької області
від19.09.2017р. (повний текст складено та підписано 26.09.2017р.)
у справі№ 908/1367/17 (суддя Колодій Н.А.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка, Донецька область
до Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя
простягнення 800 693,23 грн. пені та 77 710,25грн. 3 % річних
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.09.2017р. у справі №908/1367/17 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка, Донецька область до Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя про стягнення пені у розмірі 800 693,23 грн. та 3% річних у розмірі 77 710,25грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог № 11/04/538 від 15.09.2017р.)- задоволені частково: з відповідача на користь позивача стягнуто суму пені у розмірі 400 346,61грн. (з урахуванням зменшення на 50%), 3% річних у розмірі 77 710,25грн. та витрати по сплаті судового збору. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка, Донецька область подана апеляційна скарга, відповідно до якої останнє просить скасувати судове рішення в частині зменшення розміру пені у зв'язку з тим, що судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про наявність виняткових підстав для зменшення розміру пені на 50%.

Представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд скасувати рішення в частині зменшення розміру пені та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині у повному обсязі.

Представник відповідача наданими йому правом не скористався, у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У відзиві, надісланому на адресу апеляційного суду, заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка, Донецька область звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя про стягнення пені у розмірі 800 693,23грн. та 3% річних у розмірі 77 710,25грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог № 11/04/538 від 15.09.2017р.)

Позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 305/16Сб від 29.04.2016р. в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, у зв'язку з чим позивачем на суму заборгованості нараховано пеню та 3% річних.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань за договором 305/16Сб від 29.04.2016р. щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару. При цьому, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру на 80%, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені на 50%.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, 29.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (Покупець) укладено договір № 305/16Сб (далі - Договір) за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупцю продукцію коксохімічного виробництва (далі - Товар) у відповідності до сортименту, якості, строків, в обсязі, за цінами і на умовах, передбачених в Додатках (Специфікаціях) до цього Договору, які є його невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити на умовах цього Договору. Видатки з перевезення Товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на Покупця (п.1.1 договору).

Згідно копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.05.2016р. №21937085 найменування позивача- Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод", у зв'язку з чим належне найменування позивача - Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" через зміну організаційно - правової форми останнього.

Таким чином, сторонами за спірним договором є Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" та Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів".

Пунктом 3.3 Договору сторонни, зокрема, погодили, що Покупець оплачує кожну партію поставленого Товару протягом 30 банківських днів від дати відвантаження товару.

Згідно з п. 9.5 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 року, та відповідно, щодо грошових зобов'язань, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Доказів розірвання, припинення або визнання недійсним спірного договору, сторонами не представлено. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин сторони перебували у договірних стосунках.

Специфікаціями №1 від 31.05.2016р., № 2 від 31.05.2016р., №3 від 01.06.2016р. та № 4 від 05.07.2016р. сторонами узгоджено найменування товару, його якість, кількість, ціну реалізації, строки поставки, загальну суму по специфікації, тощо.

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши укладений договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання статей 712 Цивільного кодексу України, 265 Господарського кодексу України.

В силу приписів ч.6 ст.265 Господарського кодексу України та ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Як встановлено господарським судом, на виконання умов укладеного договору позивачем поставлено та відвантажено відповідачу за актами приймання-передачі товар, який прийнято відповідачем без заперечень. Належним чином засвідчені копії актів примання - передачі наявні в матеріалах справи (а.с. 18, 21,24,26,28, 30,32,34,36, 38, 40, 42, 44, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 69,72, 75, 78, 81, 83, 86, 89, 92 том 1).

На оплату поставленого відповідачу товару позивачем виставлено рахунки-фактури №90953530 від 20.06.2016р. на суму 832432,33грн., №90953345 від 21.06.2016р. на суму 983 975,44грн., № 90964703 від 22.06.2016р. на суму 1 300 894,22грн., № 90966495 від 29.04.2016р. на суму 670 736,87грн., №90965128 від 24.06.2016р. на суму 1 066 929,44грн., № 90960113 від 25.06.2016р. на суму 154312,78грн., № 90960391 від 25.06.2016р. на суму 322 082,04грн., №90962546 від 25.06.2016р. на суму 489 316,01грн., №90960241 від 26.06.2016р. на суму 545 180,69грн., №90962545 від 26.06.2016р. на суму 163 346,47грн., №90965206 від 27.06.2016р. на суму 336 126,77грн., №90965319 від 27.06.2016р. на суму 308366,38грн., №90964981 від 28.06.2016р. на суму 160 637,62грн., №90968907 від 28.06.2016р. на суму 865 406,89грн., №90976683 від 30.06.2016р. на суму 1 747 362,04грн., №90992431 від 05.07.2016р. на суму 1027798,46грн., №90995402 від 05.07.2016р. на суму 1 644 042,28грн., №90993906 від 06.07.2016р. на суму 910 614,26грн., №90994228 від 07.07.2016р. на суму 1824 394,40грн., №90995513 від 07.07.2016р. на суму 1 851 047,93грн., №90998473 від 08.07.2016р. на суму 2024717,03грн., №90999107 від 08.07.2016р. на суму 719793,97грн., №90994229 від 10.07.2016р. на суму 2 595 850,94грн., №90994718 від 10.07.2016р. на суму 1 056 870,25грн., №91002133 від 12.07.2016р. на суму 1801 370,12грн., №91002856 від 13.07.2016р. на суму 888 209,35грн., № 91003625 від 13.07.2016р. на суму 351 026,16грн., № 90999320 від 14.07.2016р. на суму 1 260 512,48грн., №91010927 від 15.07.2016р. на суму 1 281 712,80грн., №91012698 від 15.07.2016р. на суму 1 213 063,70грн., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідач оплату за отриманий товар здійснив в повному обсязі, що сторонами не заперечується та підтверджується виписками з банку (а.с. 93-99,114-120, том 1), однак з порушенням строків, встановлених п. 3.3 договору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, виконав з простроченням.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати вартості поставленого товару, позивачем нараховано суму пені у розмірі 800 693,23грн. за загальний період з 03.08.2016р. по 29.09.2016р.

За приписом ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 8.2. договору сторонами визначено, що у випадку прострочення оплати Товару, Покупець сплачує Постачальнику від вартості неоплаченого Товару пеню за кожний день прострочки оплати в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період виникнення прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судовою колегією встановлено, що останній не суперечить вимогам чинного законодавства, відтак, належною до стягнення сумою пені є - 800 693,23грн., тобто у заявленому позивачем розмірі.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції безпідставно застосовано статтю 551 Цивільного кодексу України, статтю 233 Господарського кодексу України та зменшено розмір заявленої до стягнення пені на 50 % є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції, приймаючи рішення у даній справі, зменшив розмір заявленої до стягнення пені на 50% на підставі розгляду усіх обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів, встановивши наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство пов'язує можливість зменшення розміру неустойки.

В свою чергу, зменшення розміру пені є виключно правом суду. Розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів.

Виходячи з того, що можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду, та враховуючи встановлені господарським судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для зменшення пені на 50%.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що позивач скористався правом на нарахування 3% річних за прострочення оплати вартості поставленого товару, як відповідальності компенсаційного характеру.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належною сумою пені, яка підлагає стягненню з урахуванням зменшення на 50% є 400 346,61 грн.

Також, апелянтом не зазначено, які саме норми процесуального права порушені судом першої інстанції при розгляді клопотання про зменшення розміру пені.

Одночасно, позивач просив суд стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі 77 710,25 грн. за період з 03.08.2016р. по 28.09.2016р.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних у розмірі 77 710,25грн. за зазначений вище період, апеляційна інстанція, що наданий позивачем розрахунок 3% річних не суперечить вимогам чинного законодавства, відтак сума 3% річних підлягає стягненню у заявленому позивачем розмірі, а саме - 77 710,25грн.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм законодавства при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що місцевим господарським судом в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Рішення господарського суду Запорізької області з урахуванням мотивів, зазначених апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка, Донецька область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 19 вересня 2017 р. у справі № 908/1367/17 -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Стойка О.В.

Татенко В.М.