РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа №910/19557/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна "

до Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 3 884,58 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача не з?явився

Від відповідача Крашеннікова М.І., довіреність б/н від 03.01.2017

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" про відшкодування шкоди в порядку регресу 3 884,58 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19755/17 та призначено розгляд на 27.11.2017.

27.11.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

27.11.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засідання 27.11.2017 представники сторін не з'явилися.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представників сторін.

Ухвалою суду від 27.11.2017 відкладено розгляд справи на 11.12.2017.

В судове засідання 11.12.2017 представник позивача не з'явився.

В судове засідання 11.12.2017 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було, в зв'язку із чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні останнього в зв'язку із необґрунтованістю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 11.12.2017 було винесено рішення .

Заслухавши представника відповідача та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

29.04.2013 між позивачем та ТОВ «Чіпіта Україна Збут» було укладено договір страхування транспортних засобів №АМ055606, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля марки «FORD Focus», д.р.н. НОМЕР_2.

25.02.2014 у м. Вінниця трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «FORD Focus», д.р.н. НОМЕР_2 там автомобіля «Сузукі Гранд Вітара» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.04.2017, визнано винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до страхового акту №UA0033/L05/02 від 11.06.2014 позивач визнав дорожньо - транспортну пригоду страховим випадком та визначив загальний розмірі страхового відшкодування у розмірі 14995,16 грн.

Позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі 14995,16 грн., що підтверджується платіжними дорученням №1488 від 01.04.2014 та №2773 від 12.06.2014.

08.08.2016 відповідачем було здійснено виплату позивачеві страхового відшкодування у розмірі 11110,58 грн.

04.10.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію №534/2016-10/ИР щодо здійснення відшкодування шкоди не в повному обсязі по Вимозі в порядку суброгації №237/2014 від 27.06.2017. Проте на даний час, не погашена сума в розмірі 3884,58 грн. відповідачем не сплачена.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, із підстав того, що відповідно до вимог чинного законодавства, страхова компанія, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язана відшкодовувати не просто вартість відновлювального ремонту, а відшкодовувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тобто матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ в результаті його пошкодження під час ДТП.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті має регресний характер.

Відповідно до ч.2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до приписів ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно приписів ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме відповідно до Звіту №03/54/14 про визначення вартості матеріального збитку , завданого власнику «FORD Focus», д.р.н. НОМЕР_2, розмір матеріального збитку завданого власникові КТЗ марки «FORD Focus», д.р.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження під час ДТП, складає , 11110 грн. 58 коп.

Відповідачем було здійснено виплату позивачеві страхового відшкодування у розмірі 11110,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №14159 від 08.08.2016

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу не підлягають задоволенню .

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя В.І. Мельник