РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/17900/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Лакофарбовий завод "Аврора"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ"
простягнення 30 020,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Безпалий Є.П. - представник
від відповідача Антонюк О.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лакофарбовий завод "Аврора" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" збитків внаслідок пошкодження вантажу під час перевезення у розмірі 30020,00 грн.

12.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача збитки внаслідок пошкодження вантажу під час перевезення у розмірі 32540,00 грн.

В судовому засіданні 12.12.2017 судом відмовлено в прийнятті до розгляду вказаної заяви, оскільки позивачем не надано доказів надсилання заяви на адресу відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір перевезення вантажу - виставкового стенду, однак під час здійснення перевезення вказаний вантаж був пошкоджений, що підтверджується актом пошкодження вантажу, складеним за участю представників позивача та відповідача. Для відновлення пошкодженого вантажу - виставкового стенду, позивачу необхідно провести роботи по заміні матеріалів, фурнітури, здійснити переоформлення стенду, тощо. Загальна вартість вказаних робіт складає 30020,00 грн. У зв'язку з пошкодженням виставкового стенду внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором перевезення, позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню збитки у розмірі 30020,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує та вважає, що його вина у пошкодженні прийнятого до перевезення вантажу відсутня, оскільки позивачем не було упаковано вантаж відповідно до Правил пакування вантажу для перевезення, про що було зазначено у товарно-транспортній накладній, а також в акті пошкодження вантажу.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до товарно-транспортної накладної №996037393 від 03.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" (відповідач, перевізник) на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакофарбовий завод "Аврора" (позивач, вантажовідправник) здійснювало перевезення вантажу за маршрутом: м. Львів, вул. Щирецька, 36 - м. Черкаси, вул. Будіндустрії, 3.

Згідно з вказаною накладною найменування вантажу, що перевозиться - ДСП у кількості 3-х місць, оголошена вартість вантажу - 20000,00 грн. У накладній також вказано, що вантаж не упакований.

При прийнятті вантажу вантажоодержувачем за участю представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представника позивача - ОСОБА_5 складено пошкодження вантажу №032000013 від 08.06.2017.

Відповідно до вказаного акту всі три місця вантажу, що перевозився - ДСП, оголошеною вартістю 20000,00 грн, мають часткові пошкодження у вигляді сколів, тріщин, потертостей та подряпин, у деяких конструкціях відламані несучі частини. Одне місце повністю розукомплектовано. Вантаж не запаковано у відповідності з умовами перевезення.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №608 від 20.06.2017, в якій просив відшкодувати кошти у розмірі 30020,00 грн, які необхідно витратити для відновлення вантажу пошкодженого під час спірного перевезення.

У відповідь на вказану претензію, листом №2620 від 19.07.2017 відповідач відмовив позивачу у відшкодуванні збитків, оскільки вантаж було відправлено позивачем без упаковки, а тому у відповідності з Правилами упаковки вантажів, що розміщені на сайті відповідача https://www.sat.ua, у разі відсутності упаковки або застосування упаковки, що не відповідають властивостям вантажу, встановленим вимогам перевізника, останній не несе відповідальність за пошкодження вантажу. Вантажовідправник, застосовуючи тару та упаковку, що не відповідає властивостям вантажу, його масі чи встановленим стандартам, технічним умовам і Правилам упаковки, діє на власний ризик і, відповідно, відповідає за всі негативні наслідки для цілісності і схоронності вантажу.

У зв'язку з пошкодженням виставкового стенду внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором перевезення, позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню збитки у розмірі 30020,00 грн, оскільки для відновлення пошкодженого вантажу - виставкового стенду, позивачу необхідно провести роботи по заміні матеріалів, фурнітури, здійснити переоформлення стенду, тощо. А загальна вартість вказаних робіт визначена позивачем на підставі рахунків-фактур №ФЛ-00000410 від 15.06.2017 на суму 8320,00 грн та №001/06 від 16.06.2017 на суму 21700,00грн.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та іншої майнової шкоди.

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Обов'язок відшкодувати збитки є способом захисту цивільних прав та мірою відповідальності.

В свою чергу, згідно положень ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Обов'язок відшкодувати збитки є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов'язань.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України та 224 Господарського кодексу України.

Статтею 924 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За приписами ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що втрата, нестача і пошкодження вантажу є наслідком його незбереження під час перевезення, свідчить про неналежне виконання перевізником своїх обов'язків за договором перевезення та є підставою господарсько-правової відповідальності перевізника.

Загальною умовою відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу є вина, наявність якої припускається. Перевізник відповідає за збереження вантажу після прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або його пошкодження сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало, а саме сталися не з його вини (презумпція вини перевізника).

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Згідно зі ст. 133 Статуту Автомобільного транспорту УРСР автомобільний перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, якщо він не доведе, що це сталося через обставини, яким він не міг запобігти і усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок:

а) вини вантажовідправника (вантажоодержувача);

б) особливих природних властивостей вантажу, який перевозиться;

в) дефектів тари або упаковки, які не могли бути виявлені по зовнішньому вигляду при прийманні вантажу до перевезення, або застосування тари, що не відповідає властивостям вантажу або встановленим стандартам, при відсутності слідів пошкодження тари у дорозі;

г) здачі вантажу до перевезення без вказівки в товарно-транспортних документах на його особливі властивості, що вимагають особливих умов або застережних заходів для збереження вантажу при перевезенні або зберіганні;

д) здачі до перевезення вантажу, вологість або температура якого перевищують встановлені норми.

Відповідно до положень ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Підписавши товарно-транспортну накладну №996037393 від 03.06.2017, позивач погодився з Умовами перевезення, текст яких розміщено на сайті відповідача www.sat.ua, про що зазначено на вказаній накладній.

Згідно з п. 3.2 Умов перевезення вантажів відповідачем, які розміщені на офіційному сайті відповідача, вантажовідправник зобов'язаний упакувати вантаж у відповідності з Правилами упакування вантажів, затвердженими перевізником, і Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363. У випадку недотримання цих Правил, перевізник відповідальності за цілісність вантажу не несе. Підписуючи товарно-транспортну накладну, клієнт підтверджує, що ознайомлений з діючими Правилами упаковки вантажів, які розміщені на сайті https://www.sat.ua.

У відповідності з п. 5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні до упаковки ставляться такі вимоги:

- вид упаковки має відповідати особливостям вантажу;

- упаковка має забезпечувати повне збереження вантажу під час його транспортування з урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт;

- упаковка має відповідати кліматичним умовам;

- упаковка має відповідати вимогам митного режиму;

- упаковка може виконувати рекламні цілі.

При виборі упаковки потрібно враховувати спосіб, відстань і тривалість транспортування, можливість перевантаження вантажу в дорозі, температурний режим і вологість під час транспортування, пору року (погодні умови), сумісність з іншими вантажами тощо.

Характер упаковки повинен відповідати виду вантажу, вантажності автомобіля, профілю і стану дороги та іншим умовам.

Згідно з п.п. 3.2 - 3.4 Правил упакування вантажів для перевезення «ТК «САТ», які розміщені на сайті відповідача, вантажі перевозяться вантажними автомобілями з неконтрольованими температурними режимами і відсутністю спеціального оснащення для окремих типів вантажів.

У випадку відсутності упаковки чи застосування вантажовідправником упаковки, що не відповідає властивостям вантажу, встановленим вимогам перевізника, останній не несе відповідальність за пошкодження (бій, поломка, деформація, протікання) вантажу наданого вантажовідправником.

Вантажовідправник, застосовуючи тару й упаковку, що не відповідає властивостям вантажу, його масі або встановленим стандартам, технічним умовам і Правилам пакування, діє на свій ризик і, відповідно, відповідає за всі можливі негативні наслідки щодо цілісності та збереження вантажу.

При відсутності упаковки, у накладній на вантаж перевізником робиться відмітка "Вантаж не упакований", при невідповідності упаковки перерахованим вище вимогам, ставиться відмітка "Вантаж упакований неналежно" (п. 3.6 вказаних Правил перевізника).

Разом з тим, у п. 3.8 Правил перевізника визначено, що у випадку відсутності упаковки або невідповідності упаковки вимогам перевізника, останній має право упакувати вантаж власними силами (за бажанням вантажовідправника) і внести вартість робіт по упаковці в загальну вартість послуг по перевезенню вантажу.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної №996037393 від 03.06.2017 при пред'явленні вантажу до перевезення позивачем вантаж упаковано не було.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник має право відмовитися від перевезення вантажу, якщо замовник подає до перевезень вантаж, не обумовлений договором про перевезення, пакування вантажу не відповідає встановленим законодавством вимогам, ушкоджена тара або нечітким є відтиск пломби тощо.

Однак, при прийнятті вантажу до перевезення у відповідності з п. 3.8 Правил упакування вантажів для перевезення «ТК «САТ» за бажанням позивача відповідачем було власними силами здійснено упакування вантажу шляхом палетування та стречування і покладено вартість вказаних робіт по упаковці в загальну вартість послуг по перевезенню вантажу, про що свідчать відповідні відмітки на товарно-транспортній накладній.

Таким чином, здійснивши упаковку вантажу власними силами та прийнявши спірний вантаж до перевезення, відповідач підтвердив належне упакування вантажу та відповідність упаковки властивостям вантажу.

У зв'язку з чим, посилання відповідача на те, що при перевезенні спірного вантажу у нього була відсутня упаковка судом не приймається.

Відповідачем також не доведено суду, що пошкодження вантажу сталося через обставини, яким він не міг запобігти і усунення яких від нього не залежало.

Обов'язковими умовами покладання відповідальності за неналежне виконання умов договору у вигляді збитків на винну сторону є доведення факту неналежного виконання зобов'язань за договором та доведення розміру понесених стороною збитків, зменшення майнових благ внаслідок невиконання/неналежного виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає:

у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає;

у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість;

у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату.

Аналогічні положення містяться в п. 136 Статуту Автомобільного транспорту УРСР автомобільні перевізники відшкодовують збитки, заподіяні при перевезенні вантажів, у таких розмірах:

а) за втрату або недостачу вантажу - в розмірі дійсної вартості втраченого або невистачаючого вантажу;

б) за пошкодження або псування вантажу - в розмірі тієї суми, на яку знизилася його вартість;

в) за втрату вантажу, зданого до перевезення з оголошеною цінністю, - в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижча його справжньої вартості.

Під втратою вантажу слід розуміти неможливість видачі вантажу одержувачеві протягом встановленого строку у зв'язку з його фізичною загибеллю, крадіжкою або знищенням. Нестача (часткова втрата) має місце тоді, коли перевізник видає одержувачеві вантаж у меншій кількості або меншої ваги, ніж його було прийнято від відправника за єдиним транспортним документом. Псування - це хімічні або біологічні зміни вантажу, а пошкодження - це механічні зміни (поломка, руйнування), що викликають зниження цінності вантажу внаслідок зменшення ефективності використання його за призначенням.

В обґрунтування розміру заявлених збитків позивач посилається на те, що для відновлення пошкодженого вантажу - виставкового стенду, позивачу необхідно провести роботи по заміні матеріалів, фурнітури, здійснити переоформлення стенду, тощо. А загальна вартість вказаних робіт визначена позивачем на підставі рахунків-фактур №ФЛ-00000410 від 15.06.2017 на суму 8320,00 грн та №001/06 від 16.06.2017 на суму 21700,00грн.

Відповідно до ст. 158 Статуту Автомобільного транспорту УРСР обставини, що можуть служити підставою для матеріальної відповідальності автотранспортних підприємств або організацій, вантажовідправників, вантажоодержувачів при автомобільних перевезеннях, стверджуються записами в товарно-транспортних документах, а в разі розбіжності між автотранспортним підприємством або організацією і вантажовідправником (вантажоодержувачем) - актами встановленої форми.

Обставини, які можуть служити основою для матеріальної відповідальності автотранспортних підприємств і організацій та пасажирів при автомобільних перевезеннях, засвідчуються актами встановленої форми.

В п. 15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні визначено, що у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4.

Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини:

а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній;

б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері;

в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу;

г) інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Як вище було встановлено судом, за товарно-транспортною накладною №996037393 від 03.06.2017 найменування вантажу, що перевозиться - ДСП у кількості 3-х місць, оголошена вартість вантажу - 20000,00 грн.

В акті пошкодження вантажу №032000013 від 08.06.2017 сторонами також визначено, що перевозився вантаж - ДСП у кількості 3-х місць, задекларованою вартістю 20000,00 грн.

Між тим, позивач стверджує, що за спірним перевезенням перевозився вантаж - виставковий стенд. Однак, належними та допустимими доказами факт прийняття відповідачем до перевезення на підставі товарно-транспортної накладної №996037393 від 03.06.2017 саме виставкового стенду та, як наслідок, пошкодження при перевезенні виставкового стенду, позивач не довів.

Також позивач не довів суду, що :

- визначені в рахунках-фактурах №ФЛ-00000410 від 15.06.2017 та №001/06 від 16.06.2017, наданих позивачем в обґрунтування розміру заявлених збитків за пошкодження виставкового стенду, роботи, є необхідними для усунення тих пошкоджень вантажу ДСП, які були виявлені в акті пошкодження вантажу від 08.06.2017. Крім того, в рахунку-фактурі №ФЛ-00000410 від 15.06.2017 зазначено про переоформлення стенду у кількості 4 шт., тоді як за спірним перевезенням перевозився вантаж ДСП у кількості 3-х одиниць;

- заявлена до стягнення сума збитків у розмірі 30020,00грн є саме тією сумою, на яку внаслідок пошкодження знизилась вартість вантажу ДСП переданого до перевезення, оголошена вартість якого згідно накладною становить 20000,00 грн;

- внаслідок завданих пошкоджень вантажу при перевезенні його вартість знизилась на суму більшу за оголошену вартість, зазначену позивачем у товарно-транспортній накладній.

Таким чином, позивачем не доведено сукупності усіх умов, що є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді збитків, зокрема, не доведено розміру заявлених до стягнення збитків внаслідок пошкодження вантажу при перевезенні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У зв'язку з відмовою в позові, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.12.2017

Суддя Ю.М. Смирнова