ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р.Справа № 915/190/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» Від Військової частини НОМЕР_1 Богатиря К.В. Аленіна О.Ю., ОСОБА_1 Кияшко Р.О. Макєєв В.М., довіреність № 0116-229, дата видачі: 30.12.16 ОСОБА_2 , довіреність № 1, дата видачі: 04.04.17
розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на рішення господарського суду Миколаївської області
від 11.09.2017р.
у справі за позовом до відповідача№ 915/190/17 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» Військової частини НОМЕР_1
про стягнення шкоди в сумі 21508 грн. 55 коп.

В С Т А Н О В И В:

Позов поданий у березні 2017 року про стягнення з військової частини НОМЕР_1 - 9 001 грн. 39 коп. залишку страхового відшкодування.

16.06.2017 року представник позивача збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 21508 грн. 55 коп. майнової шкоди.

Вказану суму представник позивача просить стягнути з відповідача остаточно.

Позовні вимоги обґрунтовуються завданням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди громадянину ОСОБА_3 , який є Страхувальником по договору № 28-0199-РМ2-13-00559 від 14.08.2014 добровільного страхування наземного транспорту, укладеного ним 14.08.2014 року з ПрАТ «СК «Українська страхова група» та сплатою останньою ОСОБА_3 страхового відшкодування.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.09.2017р. позов задоволено повністю; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 21508 грн. 55 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, а також судовий збір в сумі 1600 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням Військова частина НОМЕР_1 звернулась з апеляційною скаргою, відповідно до якої скаржник просить скасувати повністю рішення господарського суду Миколаївської області від 11.09.2017року у справі № 915/190/17 і прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в позові до військової частини НОМЕР_1 про стягнення в порядку регресу 21508грн. 55 коп. залишку страхового відшкодування та судового збору в сумі 1600,00грн.; скасувати повністю рішення господарського суду Миколаївської області від 11.09.2017року у справі № 915/190/17 та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України залишити без розгляду позов ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до військової частини НОМЕР_1 про стягнення в порядку регресу 21508грн. 55 коп. залишку страхового відшкодування та судового збору в сумі 1600,00грн.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, а саме:

- не підтверджено факт проведення ТОВ «Автогранд Миколаїв» ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_2 ;

- не підтверджено обсяг проведеного ремонту;

- не підтверджено відношення частини робіт і заміни деталей до дорожньо-транспортної пригоди;

- не підтверджено факт перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Автогранд Миколаїв»;

- платіжне доручення № 25332 від 16.10.2014року, яким нібито перераховано грошові кошти на рахунок ТОВ «Автогранд Миколаїв» в сумі 21508,55грн., не містить таких обов`язкових реквізитів як відбиток печатки платника, підпис платника, дати отримання банком розрахункового документу. Таким чином, на думку скаржника, платіжне доручення № 25332 від 16.10.2014року є неналежним доказом сплати страхувальнику страхового відшкодування та реального понесення збитків;

- під час судового розгляду належним чином не було з`ясовано характер та обсяг механічних пошкоджень отриманих автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_2 , їх причинний зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою, чи дійсно проводився ремонт автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» та його обсяг, чи дійсно ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» сплатило страхувальнику страхове відшкодування та чи дійсно реально понесло збитки і в якому розмірі, а також чому ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» нібито перерахувало кошти на рахунок ТОВ «Автогранд Миколаїв» хоча вигодонабувачем за договором страхування була інша особа (ТОВ «Порше Мобіліті»);

- частина робіт та заміна окремих деталей при складанні калькуляції ремонту автомобіля згідно з рахунком на оплату ТОВ «Автогранд Миколаїв» № 14680 від 13.10.2014року прийнята необґрунтовано, та не має відношення до ДТП за участю транспортного засобу військової частини НОМЕР_1 , яка відбулась 19.09.2014р.;

- висновком судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу № 698 від 24.02.2016року (судова справа господарського суду Миколаївської області № 915/620/15) підтверджується факт необґрунтованого визначення та прийняття частини робіт та заміни окремих деталей при складанні калькуляції ремонту автомобіля, і як наслідок завищення суми страхового відшкодування.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2017 (у складі колегії суддів: головуючого Богатиря К.В., суддів Жекова В.І., Мишкіної М.А.) прийнято апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 до провадження та призначено до розгляду на 22.11.2017 о 10:30.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.11.2017р. розгляд апеляційної скарги по справі № 915/190/17 відкладено на 11.12.2017р. об 11:30.

Розпорядженням керівника апарату суду № 1381 від 08.12.2017р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Жекова В.І. з 06.12.2017р.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.12.2017р., сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Аленін О.Ю., Мишкіна М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.12.2017р. (у складі колегії суддів: головуючого Богатиря К.В., суддів Аленін О.Ю., Мишкіна М.А.) прийнято апеляційну скаргу до провадження з призначеним розглядом на 11.12.2017р. об 11:30.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі по тексту Страховик, Позивач) та ОСОБА_3 (далі по тексту Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-РМ2-13-00559 (далі по тексту Договір страхування), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник в результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_2 (далі по тексту застрахований автомобіль). Безумовна франшиза за вказаним Договором страхування складає 0 % від страхової суми по ризику викрадення, а по інших ризиках 0,50 % від страхової суми. Страхова сума на транспортний засіб становить 29 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 235 654 грн.

19.09.2014 року у Заводському районі м. Миколаєва по вул. Карпенка сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту ДТП) за участю застрахованого автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , та транспортного засобу «автобус РУТА 20», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_2 .

26.09.2014 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, згідно з нормами чинного законодавства.

ОСОБА_3 зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобілю «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_2 , яка згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 14.10.2014р. становить 21 508,55грн.

Позивач на виконання умов Договору страхування оплатив страхувальнику вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в сумі 21 508,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25332 від 16.10.2014 року.

Сума страхового відшкодування 21 508,55 грн. була визначена на підставі рахунку на оплату № 14680 від 13.10.2014 року, ремонтної калькуляції № ПСКА-4561 від 13.10.2014 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 14.10.2014 року та страхового акту № ПСКА-4561 від 14.10.2014 року.

Відповідно до обставин, встановлених Новоодеським районним судом Миколаївської області у постанові від 13.11.2014р. у справі № 482/1753/14-п, вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_4 . Дана постанова Новоодеського районного суду Миколаївської області набрала законної сили 25.11.2014, що підтверджено відповідним записом та підписом судді (матеріали справи № 915/620/15 т.1 а.с. 37, які були витребувані колегією суддів з господарського суду Миколаївської області та оглянуті з дослідженням доказів). Вказаною постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

11.12.2017р. відповідачем до Одеського апеляційного господарського суду надано:

- копію технічного талону транспортного засобу серія ПД № 025990 від 20.12.2013р.;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2013р. № 259 з додатком № 1 відомістю закріплення автомобільної техніки;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2010року № 116 про призначення на посаду та включення до списків особового складу частини ОСОБА_4 .

Відповідно до копії технічного талону транспортного засобу, автомобіль ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_3 належить Військовій частині НОМЕР_1 .

Як вбачається із витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу частини, та за сержантом ОСОБА_4 було закріплено автомобіль ГАЗ-3110, військовий номер НОМЕР_3 .

Як вбачається із відомостей про дорожньо-транспортну пригоду № 9438867, транспортний засіб легковий ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_3 , який належить Військовій частині НОМЕР_1 у момент ДТП застрахований не був та договору добровільного страхування наземного транспорту відповідач не мав.

За правилами частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статей 22, 1166 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана, зокрема, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно з приписами частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В якості підтвердження своїх позовних вимог позивачем надані, зокрема: страховий акт № ПСКА-4561 від 14.10.2014р., платіжне доручення № 25332 від 16.10.2014р., розрахунок суми страхового відшкодування, рахунок на оплату № 14680 від 13.10.2014р., ремонтна калькуляція № ПСКА-4561 від 13.10.2014р., та інші документи, наявні у матеріалах даної справи, що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення № 25332 від 16.10.2014р. на суму 21 508,55грн.

Що стосується доводів апелянта, то вони не приймаються до уваги колегією суддів з наступних підстав:

- Не підтверджено факт проведення ТОВ «Автогранд Миколаїв» ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_2 .

- Не підтверджено обсяг проведеного ремонту.

Такі доводи спростовуються наявним у справі документом Заказ-Наряд № Н000023779 відкритий 10.10.14, закритий 31.10.14, виконавець ТОВ «Автогранд Миколаїв» Дилер Volkswagen, який має перелік виконаних робіт на суму 3570,09грн., перелік використаних запасних частин на суму 17433,54грн., перелік використаних витратних матеріалів на суму 2585,67грн., усього загальна сума складає з ПДВ 23589,30грн. Даний документ має юридичну силу акту виконаних робіт, про що є примітка наприкінці тексту самого документу (т. 1 а.с. 206-208). Об`єктом ремонтних робіт внаслідок страхового випадку був автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», державний номер НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 .

- Не підтверджено відношення частини робіт і заміни деталей до дорожньо-транспортної пригоди.

- Не підтверджено факт перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Автогранд Миколаїв».

- Платіжне доручення № 25332 від 16.10.2014року, яким нібито перераховано грошові кошти на рахунок ТОВ «Автогранд Миколаїв» в сумі 21508,55грн., не містить таких обов`язкових реквізитів як відбиток печатки платника, підпис платника, дати отримання банком розрахункового документу. Таким чином, на думку скаржника, платіжне доручення № 25332 від 16.10.2014року є неналежним доказом сплати страхувальнику страхового відшкодування та реального понесення збитків.

- Під час судового розгляду належним чином не було з`ясовано характер та обсяг механічних пошкоджень отриманих автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA» д.н.з. НОМЕР_2 , їх причинний зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою, чи дійсно проводився ремонт автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» та його обсяг, чи дійсно ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» сплатило страхувальнику страхове відшкодування та чи дійсно реально понесло збитки і в якому розмірі, а також чому ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» нібито перерахувало кошти на рахунок ТОВ «Автогранд Миколаїв» хоча вигодонабувачем за договором страхування була інша особа (ТОВ «Порше Мобіліті»);

- Частина робіт та заміна окремих деталей при складанні калькуляції ремонту автомобіля згідно з рахунком на оплату ТОВ «Автогранд Миколаїв» № 14680 від 13.10.2014року прийнята необґрунтовано, та не має відношення до ДТП за участю транспортного засобу військової частини НОМЕР_1 , яка відбулась 19.09.2014р.;

Усі вищевказані доводи спростовуються матеріалами даної справи та оцінкою представлених сторонами доказів.

Відповідно до листа від 13.10.2014р. ТОВ «Порше мобіліті» адресованого ПАТ «СК «Українська страхова група», відносно страхової події яка мала місце 19.09.2014р. з автомобілем VW Jetta NF 1.4 TSI, д/н НОМЕР_2 , ТОВ «Порше мобіліті» просить перерахувати страхове відшкодування на розрахунковий рахунок авторизованого сервісного центру. Таким чином, виходячи з вищевказаного листа ТОВ «Порше мобіліті», яка згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-РМ2-13-00559 від 15.08.2013р. є вигодонабувачем (п. 2 договору), грошові кошти за її вказівкою правомірно було перераховано страховою компанією на рахунок ТОВ «Автогранд Миколаїв».

Що стосується характеру пошкоджень їх зв`язку з самим ДТП та проведеного ремонту автотранспорту, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне:

Відповідно до довідки Відділу ДАІ з обслуговування м. Миколаєва (первинна довідка про ДТП), автомобіль Фольцваген Джета номерний знак НОМЕР_2 , отримав наступні механічні пошкодження: передній бампер з ліва та з права, переднє праве крило, права передня фара, праве дзеркало заднього виду, диск переднього колеса.

Крім того, 26 вересня 2014р. представником ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» - спеціалістом Сінченко К.В., було оглянуто VOLKSWAGEN JETTA NF, д/н НОМЕР_2 та складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість). Акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) підписаний представником ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_3 , представлений позивачем до Одеського апеляційного господарського суду та долучений до справи.

За результатами огляду даного транспортного засобу було встановлено наступні пошкодження частини транспортного засобу:

1.Бампер передній пошкоджено лако-фарбне покриття та має місце деформація;

2.Крило переднє праве пошкоджено лако-фарбне покриття та має місце деформація;

3.Фара передня права тріщина та розбито;

4.Диск колеса переднього правого деформація.

В матеріалах справи міститься ремонтна калькуляція № ПСКА 4561 від 13.10.2014р. (т. 1 а.с. 16-17), яка була досліджена колегією суддів апеляційного господарського суду та встановлено, що перелік ремонтних робіт відповідає характеру пошкоджень, зазначеному як в довідці Відділу ДАІ з обслуговування м. Миколаєва (первинна довідка про ДТП), так і в Акті огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) від 26.09.2014р.

У рахунку на оплату № 14680 від 13 жовтня 2014р. (т. 1 а.с. 15), виставленого ТОВ «Автогранд Миколаїв», також зазначено перелік виконаних робіт з ремонту автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, який відповідає обсягу та характеру пошкоджень, отриманих автомобілем VOLKSWAGEN JETTA номерний знак НОМЕР_2 під час ДТП 19.09.2014р.

Що стосується платіжного доручення № 25332 від 16.10.2014р. про перерахування ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на рахунок ТОВ «Автогранд Миколаїв» грошових коштів у розмірі 21 508,55грн. колегія суддів вважає дане платіжне дорученням належним та допустимим доказом, оскільки платіжне доручення має усі необхідні реквізити, а саме: дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму платежу, призначення платежу «страхове відшкодування …», а також містить штамп банку ПАТ АБ «Укргазбанк» про проведення платежу 16.10.2014р. з підписом виконавця банку.

- Висновком судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу № 698 від 24.02.2016року (судова справа господарського суду Миколаївської області № 915/620/15) підтверджується факт необґрунтованого визначення та прийняття частини робіт та заміни окремих деталей при складанні калькуляції ремонту автомобіля, і як наслідок завищення суми страхового відшкодування.

Таке твердження відповідача спростовується правовою позицією суду касаційної інстанції в рамках іншої справи, але по цьому ж спору між цими ж сторонами, який тоді не був завершений винесенням судового рішення у зв`язку із винесенням ухвали суду про залишення позову без розгляду. У постанові Вищого господарського суду України від 23.10.2016 по справі №915/620/15 було зазначено, що суди попередніх інстанцій, взявши до уваги лише висновок судової автотоварознавчої експертизи, не врахували положення ч. 1 ст. 41 ГПК України та п. 2 постанови пленуму ВГСУ від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», відповідно до яких судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою доводи позивача про те, що в силу ст. 1191 ч. 1 ЦК України позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого за договором страхування відшкодування в сумі 21508,55грн.

Колегія суддів у даній справі № 915/190/17 не приймає до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи, проведеної в рамках справи №915/620/15, оскільки у суду відсутня дійсна потреба у такому експертному дослідженні, яке не може будь-яким чином вплинути на наявні у справі докази стосовно предмета доказування, а саме розміру фактично сплаченого страховиком страхового відшкодування страхувальнику та право регресної вимоги до винної особи.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених норм, та надавши оцінку наявним у справі належним доказам за нормами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що після сплати потерпілій особі (страхувальнику) страхового відшкодування у позивача (страховика) виникло право зворотної вимоги до винної у ДТП особи щодо виплати в межах фактичних затрат коштів, витрачених на страхове відшкодування, з огляду на приписи статей 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування».

Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими і правомірними, оскільки відповідно до положень ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винної особи у розмірі фактично виплаченого відшкодування.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 5 Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК (в редакції, яка діяла на той час) суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК (тієї ж редакції), відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Матеріалами справи доведено, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_4 був зарахований до списку особового складу Військової частини НОМЕР_1 та виконував обов`язки водія на військовому автомобілі ГАЗ 3110 Військової частини НОМЕР_1 . Отже, саме на Військову частину НОМЕР_1 покладається обов`язок відшкодування нанесеної його службовцем шкоди.

Крім того, як зазначалося вище відповідно до приписів статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому як встановлено матеріалами справи, оскільки Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було виплачено ТОВ «Автогранд Миколаїв» (товариство, яке проводило ремонт пошкодженого за наслідками ДТП автотранспорту) 21 508,55грн. (сума вартості ремонтних робіт, за вирахуванням 2 080,75грн. франшизи, передбаченої п. 5 договору), стягненню з Військової частини НОМЕР_1 підлягає сума у розмірі 21 508,55грн.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі порушення, нібито допущені судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження, а мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків суду в частині розгляду та задоволення позовних вимог.

Отже, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об`єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає статтям 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 11.09.2017р. по справі № 915/190/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна