РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/20550/17
За позовом Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області

до Київського національного університету культури і мистецтв

про стягнення 13 780,50 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача: Панченко Т.М.(дов. від 09.03.2017)

Від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення на 13 780,50 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.2017 порушено провадження у справі №910/20550/17 та призначено до розгляду 14.12.2017.

В судове засідання 14.12.2017 прибув представник позивача, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання 14.12.2017 представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (частина 1 статті 11 Цивільного кодексу України).

Статтею 9 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) передбачено, що одним із видів державних пенсій є пенсія в разі втрати годувальника.

Статтею 36 Закону №1058 передбачено право на отримання пенсії в разі втрати годувальника дітей, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців). - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до підпункту «д» пункту 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058. затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі-Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються також довідки з загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені у пункті 2 частини другої статті 36 Закону №1058 навчаються за денною формою навчання.

Відповідно до ст. 36 Закону №1058 05 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Управління ГІФУ із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. До заяви були подані необхідні документи та довідка від 08.09.2015 № 1487, видана Київським національним університетом культури і мистецтв (далі - відповідач) про те, що ОСОБА_2 є студентом І курсу денної форми навчання, бюджет, факультету музичного мистецтва. В довідці зазначений кінцевий термін навчання - 30.06.2019 (копія довідки в матеріалах справи).

Управлінням ПФУ розпорядженням від 06.10.2015 № 118635 ОСОБА_2 призначено пенсію в разі втрати годувальника з 01.09.2015 на підставі заяви від 05.10.2015 та згідно із нормами ст.ст. 9, 36, 37 Закону №1058.

В подальшому, згідно із вимогами законодавства, ОСОБА_2 щороку надавав довідки, видані Відповідачем на підтвердження свого навчання за денною формою, а саме: від 18.04.2014 № 157, від 13.09.2016 № 377, від 27.02.2017 № 704.

Пенсія ОСОБА_2 призначена та виплачується на підставі вищенаведених довідок Відповідача, які підтверджували факт його навчання на денній формі, бюджетного фінансування.

Пунктом 38 Порядку №22-1 передбачено, що орган, який призначає пенсію, зокрема, має право перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Аналогічні приписи містяться в статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно з якою також вказано, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

З метою підтвердження правомірності даних щодо навчання ОСОБА_2, до Київського національного університету культури і мистецтв управлінням ПФУ було направлено запити.

У відповідь на запити надходили листи Університету від 29.02.2016 № 201, від 22.07.2016 №879, від 15.02.2017 №294, від 21.03.2017 №465 про навчання ОСОБА_2 на денній формі бюджетного фінансування напряму підготовки «Музичне мистецтво» факультету музичного мистецтва.

Листом від 01.06.2017 №809 Київський національний університет культури і мистецтв повідомив, що студент ОСОБА_2 перебуває на повному державному забезпеченні з 01.09.2015.

Частиною 4 статті 48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що дітям сиротам за період перебування на повному державному утриманні пенсія у зв'язку з втратою годувальника виплачується в повному розмірі та перераховується на їхні особисті рахунки у банку.

Абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону №1058 передбачено, що іншим дітям, які перебувають на повному державному утриманні, виплачується 50 % призначеної пенсії у зв'язку з втратою годувальника та перераховується на їх особисті рахунки в банку.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 13.01.2005 №2342-ІV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина - сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки.

ОСОБА_2 не є дитиною - сиротою, гому в даному випадку застосовується положення абзацу 2 частини 4 статті 48 Закону №1058, а саме: іншим дітям, які перебувають на повному державному утриманні, виплачується 50 % призначеної пенсії у зв'язку з втратою годувальника та перераховується на їх особисті рахунки в банку.

На підставі виданих Університетом довідок та листів ОСОБА_2 була призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника та виплачувалась в повному розмірі.

Лише в червні 2017 року листом від 01.06.2017 №809 Університет повідомив Управління ПФУ про перебування студента ОСОБА_2 на повному державному забезпеченні.

Довідки № 1487 від 08.09.2015, № 157 від 18.04.2016, №377 від 13.09.2016, № 704 від 27.02.2017, видані Університетом для призначення пенсії ОСОБА_2 та листи від 29.02.2016 № 201, від 22.07.2016 №879, від 15.02.2017 №294, від 21.03.2017 №465, що надійшли на адресу управління, містять не повну інформацію щодо навчання студента ОСОБА_2, а саме в вищезазначених документах не зазначено, що ОСОБА_2 перебував з 01 вересня 2015 року на повному державному забезпеченні.

Таким чином, протягом усього періоду навчання ОСОБА_2 в Київському національному університеті культури і мистецтв, управління ПФУ не мало жодної інформації про перебування його на повному держаному забезпеченні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 № 269 затверджено Порядок перерахування Пенсійним фондом України або органами праці та соціального захисту населення коштів установам (закладам), у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання (далі Порядок №269).

Згідно з п.2 Порядку №269 адміністрація установи надсилає у триденний строк після взяття особи на повне державне утримання органам Пенсійного фонду України за місцем перебування особи у них на обліку та за місцезнаходженням установи відповідне повідомлення:

1) письмову заяву особи про перерахування установі різниці між сумою призначеної їй пенсії та сумою пенсії, яка виплачується такій особі і непрацездатним членам її сім'ї відповідно до частин першої, другої і абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - органові Пенсійного фонду України;

2) довідку про вартість утримання особи в установі.

При цьому, Порядком передбачено, що адміністрація установи повинна повідомити управління Пенсійного фонду про перебування особи на канікулах, на лікуванні, про переведення особи до іншої установи, у разі самовільного вибуття особи з установи та у разі смерті особи.

Згідно з п.10 Порядку №269 відповідальність за своєчасне подання документів для призначення (перерахунку) пенсії або державної соціальної допомоги, переведення їх виплати за новим місцем проживання особи покладається на адміністрацію установи, в якій перебуває чи перебувала така особа.

Отже, Університетом було порушено норми Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №269.

В зв'язку з цим управлінням ПФУ було приведено розмір пенсії ОСОБА_2 у відповідність з нормами чинного законодавства, а саме, згідно з абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону № 1058, з часу призначення пенсії.

Внаслідок проведеного перерахунку утворилася переплата пенсії за період з 01.09.2015 по 30.06.2017 в розмірі 13780,50 грн., яка підтверджується довідкою-розрахунком та довідкою про розмір пенсії ОСОБА_2 (довідки в матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи, Управління ПФУ відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зверталося з претензією до відповідача щодо стягнення матеріальної шкоди. 21.09.2017 на адресу Управління надійшла Відповідь на претензію №1104/1 від 31.08.2017 (копія в матеріалах справи), якою Відповідач повідомив про відхилення претензії в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що у відповіді на претензію відповідач неодноразово наголошував на тому, що ОСОБА_2 перебуває на повному державному забезпеченні, що означає, що відповідачем в такому випадку повинні виконуватися вимоги, встановлені Порядком № 269. Однак, відхиляючи претензію, відповідач не пояснює причин неврахування позиції Управління та причин недотримання норм Порядку № 269.

У відповідності до пункту 2 «Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 визначено, що переплатою пенсії та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Суд наголошує, що у зв'язку з тим, що переплата пенсії сталася не з вини пенсіонера ОСОБА_2, управління ПФУ правомірно звернулося до суду з позовом до відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що ненадання адміністрацією Університету у триденний строк після взяття особи на повне державне утримання за місцем перебування особи у них на обліку та за місцезнаходженням установи відповідного повідомлення, а також надання інформації Управлінню ПФУ про навчання ОСОБА_2 без зазначення факту перебування на повному державному забезпеченні, стала причиною нарахування пенсії у розмірі, більшому від обґрунтованого.

Нарахування ж надмірного розміру пенсії призвело до необгрунтованих виплат в сумі 13780,50 грн., які фактично є бюджетними втратами..

Отже, Київський національний університет порушив умови пенсійного законодавства, внаслідок чого завдано шкоди державі, від імені якої виступає Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відтак, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київського національного університету культури і мистецтв (вул. Євгена Коновальця, 36, м. Київ, ) на користь Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (вул. Вокзальна, 36, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55213, 0, р/р 2547 у філії Миколаївського обласного ПАТ Ощадбанк) матеріальну шкоду в сумі 13780 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 50 коп.

3. Стягнути з Київського національного університету культури і мистецтв (вул. Євгена Коновальця, 36, м. Київ, ) в дохід державного бюджету України 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 20.12.2017