РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа № 910/19815/17

За позовом підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфраструктура Технолоджі Сервісіз та Інжиніринг Україна»

про стягнення 19 584,30 грн.

Суддя Удалова О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача Журавльов О.С. - за довіреністю № 107 від 13.05.2015 р.

від відповідача не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (далі - ПІІ «Амік Україна», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфраструктура Технолоджі Сервісіз та Інжиніринг Україна» (далі - ТОВ «ІТСІ Україна», відповідач) про стягнення 19 584,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди нерухомого майна № 14/946 від 06.06.2014 р. в частині його зобов'язань з оплати орендної плати та відшкодування вартості комунальних послуг за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року.

У позові ПІІ «Амік Україна» просить суд стягнути з ТОВ «ІТСІ Україна» заборгованість з оплати орендної плати у розмірі 12 609,60 грн., заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 2 999,57 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 3 241,52 грн. та 3% річних в розмірі 733,62 грн., а всього - 19 584,30 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.11.2017 р. порушено провадження у справі № 910/19815/17 та призначено її до розгляду на 23.11.2017 р.

23.11.2017 р. представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 13.11.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.11.2017 р. розгляд даної справи відкладено на 12.12.2017 р.

У судовому засіданні 12.12.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, надав документи, витребувані ухвалою суду від 23.11.2017 р.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 13.11.2017 р. та 23.11.2017 р. про надання відзиву на позовну заяву не виконав.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, та наявність у матеріалах справи доказів необхідних і остатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

06.06.2014 р. між підприємством з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна», правонаступником якого є позивач - ПІІ «Амік Україна» (орендарем), та ТОВ «ІТСІ Україна» (суборендарем) був укладений договір суборенди нерухомого майна № 14/946 (далі - договір суборенди), згідно з умовами якого орендар зобов'язувався надати, а суборендар прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 16,00 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 68 (4 поверх) (далі - об'єкт оренди).

Положеннями п. 4.4.7 договору суборенди на суборендаря покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати суборендну плату та інші платежі.

Відповідно до п. 3.1 договору суборенди розмір щомісячної суборендної плати за користування 1 кв. м. об'єкту оренди становить 262,70 грн. без ПДВ, що загалом становить 4 203,20 грн. без ПДВ та 5 043,84 грн. з ПДВ.

У вартість суборендної плати не включена вартість комунальних послуг, електроенергії, послуг телефонного зв'язку та будь-які інші послуги, необхідні для утримання та експлуатації об'єкта оренди, забезпечення його безпеки та санітарно-технічного стану (п. 3.2 договору суборенди).

Згідно з п. 3.3 договору суборенди крім суборендної плати суборендар щомісяця відшкодовує фактичні витрати на комунальні послуги (електроенергія, тепло, холодна/гаряча вода, каналізація тощо), обслуговування вентиляції та кондиціонування, ліфтів та користування місцями загального користування будівлі та прилеглої території у відповідності до розрахунку, здійсненого орендарем, на підставі рахунку, виставленого орендарем, який суборендар сплачує протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту його отримання. Вказаний у даному пункті перелік не є вичерпним і суборендар зобов'язаний відшкодовувати інші послуги, безпосередньо пов'язані з використанням об'єкта оренди.

Відповідно до п. 3.8 договору суборенди зобов'язання суборендаря по оплаті суборендної плати виникає з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкта оренди в суборенду.

По закінченні строку суборенди суборендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди орендарю впродовж 2 (двох) робочих днів у стані рівноцінному на момент передачі з урахуванням зносу за актом приймання-передачі (п. 2.2 договору суборенди).

Пунктом 3.4 договору суборенди передбачено, що у випадку припинення строку дії договору суборендна плата сплачується суборендарем по день фактичної передачі об'єкта оренди.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного сторонами договору позивач передав, а відповідач прийняв у користування об'єкт оренди, про що сторонами складений акт приймання-передачі від 06.06.2014 р.

Згідно з п. 6.1 договору суборенди даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 р.

У подальшому строк дії договору неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод. Так, додатковою угодою № 1 від 31.12.2014 р. строк дії договору суборенди був продовжений до 28.02.2015 р. включно, додатковою угодою № 2 від 27.02.2015 р. - до 31.12.2015 р. включно, додатковою угодою № 4 від 30.12.2015 р. - до 31.12.2016 р.

Крім того, у додатковій угоді № 4 від 30.12.2015 р. сторони дійшли згоди зменшити розмір загальної площі об'єкта оренди до 2 кв. м., а також розмір орендної плати до 630,48 грн. з ПДВ, та погодили, що вказана додаткова угода вступає в силу з 01.01.2016 р.

У зв'язку з цим, 31.12.2015 р. на підставі одного акту приймання-передачі відповідач повернув позивачу, а позивач прийняв із строкового платного користування об'єкт оренди загальною площею 16,0 кв. м., та одночасно на підставі іншого акту приймання-передачі передав у користування відповідача частину того ж об'єкта оренди загальною площею 2,0 кв. м.

Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав належним чином. Проте, відповідач, в порушення умов укладеного сторонами договору, після закінчення строку його дії об'єкт оренди позивачу не повернув, орендну плату та відшкодування вартості комунальних послуг за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року не оплатив, доказів протилежного суду не надав.

Отже, враховуючи положення п. 3.1 договору суборенди та додаткової угоди № 4 від 30.12.2015 р. до нього щодо розміру орендної плати, заборгованість відповідача перед позивачем з оплати орендної плати за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року становить 12 609,60 грн.

Крім того, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за спожиті комунальні та інші послуги, необхідні для утримання та експлуатації об'єкта оренди, забезпечення його безпеки та належного санітарно-технічного стану, складає 2 999,57 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт № KV-0001102 від 31.12.2015 р., № KV-0000053 від 31.01.2016 р., № KV-0000161 від 29.02.2016 р., № KV-0000245 від 31.03.2016 р., № KV-0000364 від 30.04.2016 р., № KV-0000468 від 31.05.2016 р., № KV-0000581 від 30.06.2016 р., № KV-0000703 від 31.07.2016 р., № KV-0000800 від 31.08.2016 р., № KV-0000904 від 30.09.2016 р., № KV-0001098 від 31.10.2016 р., № KV-0001229 від 30.11.2016 р., № KV-0001325 від 31.12.2016 р.

У листі від 26.10.2016 р. за № 01/25 відповідач визнав надання в оренду частини нежитлового приміщення, а також зазначив, що не має можливості гарантувати погашення заборгованості, оскільки рахунки товариства арештовані, господарська діяльність не ведеться, відсутність відмови від оренди приміщення пов'язана з тим, що місцезнаходження орендованого приміщення співпадає з юридичною адресою відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України на орендаря покладений, зокрема, обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем з оплати орендної плати, а також комунальних та інших передбачених умовами договору суборенди послуг, або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати у розмірі 12 609,60 грн., а також заборгованості з оплати комунальних послуг у розмірі 2 999,57 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу в розмірі 3 241,52 грн. та 3% річних в сумі 733,62 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.5 договору суборенди передбачено, що оплата за користування об'єктом оренди здійснюється щомісячно не пізніше 5-ого числа звітного місяця.

Положеннями п. 3.3 договору суборенди визначено, що оплата комунальних та інших передбачених умовами договору послуг здійснюється суборендарем (відповідачем) на підставі рахунку, виставленого орендарем, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту його отримання.

З реєстрів передачі актів та рахунків орендаторам вбачається, що:

- акт за грудень 2015 р. відповідач отримав 28.12.2015 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 04.01.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 05.01.2016 р.;

- акт за січень 2016 р. відповідач отримав, проте з реєстру не вбачається дата його отримання, відтак, суд позбавлений можливості встановити строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати комунальних та інших послуг, спожитих у січні 2016 р.;

- акт за лютий 2016 р. відповідач отримав 04.03.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 09.03.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 10.03.2016 р.;

- акт за березень 2016 р. відповідач отримав 31.03.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 05.04.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 06.04.2016 р.;

- акт за квітень 2016 р. відповідач отримав 29.04.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 06.05.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 07.05.2016 р.;

- акт за травень 2016 р. відповідач отримав 02.06.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 07.06.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 08.06.2016 р.;

- акт за червень 2016 р. відповідач отримав 04.07.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 07.07.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 08.07.2016 р.;

- акт за липень 2016 р. відповідач отримав 04.08.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 09.08.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 10.08.2016 р.;

- акт за серпень 2016 р. відповідач отримав 06.09.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 11.09.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 12.09.2016 р.;

- акт за вересень 2016 р. відповідач отримав 03.10.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 06.10.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 07.10.2016 р.;

- акт за жовтень 2016 р. відповідач отримав 03.11.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 08.11.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 09.11.2016 р.;

- акт за листопад 2016 р. відповідач отримав 07.12.2016 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 12.12.2016 р., а порушення вказаного строку почалось з 13.12.2016 р.;

- акт за грудень 2016 р. відповідач отримав 14.01.2017 р., отже строк оплати вартості комунальних та інших послуг настав 18.01.2017 р., а порушення вказаного строку почалось з 19.01.2017 р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач орендну плату, а також вартість комунальних та інших послуг за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року не оплатив, відтак допустив порушення зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційної складової боргу, нарахованої на заборгованість з оплати орендної плати та оплати комунальних та інших послуг, суд встановив, що її розмір становить 3 416,76 грн., тобто є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Тому, вимога про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу підлягає задоволенню судом у розмірі, визначеному позивачем, а саме 3 241,52 грн.

Крім того, перевіривши розрахунок 3% річних, нарахованих на заборгованість з оплати орендної плати та оплати комунальних та інших послуг, суд встановив, що їх розмір становить 723,06 грн. Таким чином, вказана позовна вимога є обґрунтованою, проте підлягає задоволенню у розмірі меншому, ніж визначено позивачем, а саме - 723,06 грн. У стягненні 10,56 грн. 3% річних судом відмовлено.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати в сумі 12 609,60 грн., заборгованості з оплати комунальних послуг в сумі 2 999,57 грн. та інфляційної складової боргу в сумі 3 241,52 грн. - підлягають задоволенню у розмірах, визначених позивачем, а вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню в розмірі визначеному судом - 723,06 грн., у стягненні 10,56 грн. 3% річних судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати за позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інфраструктура Технолоджі Сервісіз та Інжиніринг Україна» (02125, м. Київ, проспект Визволителів, будинок 1, ідентифікаційний код 37825821) на користь підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, будинок 68, ідентифікаційний код 30603572) заборгованість з оплати орендної плати у розмірі 12 609,60 грн. (дванадцять тисяч шістсот дев'ять грн. 60 коп.), заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 2 999,57 грн. (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто дев'ять грн. 57 коп.), інфляційну складову боргу в розмірі 3 241,52 грн. (три тисячі двісті сорок одна грн. 52 коп.), 3% річних у розмірі 723,06 грн. (сімсот двадцять три грн. 06 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 599,14 грн. (одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять грн. 14 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 22.12.2017 р.

Суддя О.Г. Удалова