ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 р. Справа №917/1988/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівобережні Ігри", вул.Шовковича, 50а, м.Київ, 01004 (01004, м.Київ, Велика Васильківська, 9/2, оф.64)

до Фізичної особи - підприємця Мисик Олександра Григоровича, АДРЕСА_1

про стягнення 6 036,91 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: не з"явився

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мисик Олександра Григоровича заборгованості за договором про передоручення №11 від 01.10.2015р. (про розповсюдження білетів державної лотереї) в розмірі 6 036,91 грн., з яких: 5 535,14 грн. - основний борг; 354,40 грн. - пеня; 105,06 грн. - інфляційні втрати; 42,31 грн. - 3 % річних.

Представники сторін в судове засідання не з"явилися, поважності причини неявки не повідомили, хоча і були належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення в матеріалах справи), витребувані судом документи не подали.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо), то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює неявку представників сторін у судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

За умовами договору №11 передоручення (про розповсюдження білетів державних лотерей) (надалі -Договір), укладеного між ТОВ «Лівобережні Ігри» та ФОП Мисиком Олександром Григоровичем 01 жовтня 2015 року, Повірений (ФОП Мисик О.Г.) зобов'язувався від імені та за рахунок Довірителя (ТОВ «Лівобережні Ігри») здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей ТОВ «М.С.Л.» через обумовлені з Довірителем роздрібні точки продажу Повіреного на всій території України, окрім Автономної Республіки Крим.

Пунктом 2.2.1 Договору визначено, що Повірений зобов'язаний на початку кожного робочого дня реєструвати працюючий термінал електронної системи прийняття ставок в центральній електронній системі прийняття ставок Довірителя, а також здійснювати за допомогою терміналу електронної системи прийняття ставок реєстрацію кожної ставки у державну лотерею Довірителя (продаж кожного білета державної лотереї Довірителя) в електронній системі прийняття ставок Довірителя, яка контролюється в режимі реального часу Державною казначейською службою України;

Крім того, Повірений забезпечувати схоронність нерозповсюджених лотерейних білетів, оплачених виграшних лотерейних білетів та інших документів, які засвідчують право гравця на виграш у державній лотереї Довірителя (виграшних чеків гравця, тощо), терміналів електронної системи прийняття ставок, переданих йому Довірителем, а також іншого обладнання, переданого Довірителем за цим Договором та іншими договорами, укладеними на реалізацію цього Договору (п.2.2.8).

Відповідно до п. 2.2.9. Договору, Повірений зобов'язаний щотижнево (не пізніше середи кожного тижня) здійснювати розрахунки з Довірителем шляхом перерахування коштів, отриманих від розповсюдження білетів державних лотерей за попередній тиждень на банківський рахунок Довірителя кошти, одержані від розповсюдження (реалізації) білетів державних лотерей (за вирахуванням сум виплачених виграшів, що підтверджено документально - оплаченими виграшними білетами державних лотерей Довірителя, та винагороди Повіреного), а також пред'являти Довірителю для перевірки залишки нерозповсюджених білетів державних лотерей, виготовлених типографським способом.

За результатами розповсюдження білетів державних лотерей Довірителя Повірений зобов'язаний надавати Довірителю акт звірки взаєморозрахунків не рідше ніж один раз на місяць (п.2.2.12).

За умовами Договору Довіритель має право: перевіряти хід виконання Повіреним Договору; вимагати від Повіреного відшкодування вартості отриманих та реалізованих білетів; вимагати від Повіреного повернення всієї суми (вартості) реалізованих білетів державних лотерей (за виключенням суми виплачених Повіреним виграшів, що підтверджується документально).

Відповідно до п. 2.2.14 Повірений протягом двох днів за першою письмовою вимогою Довірителя повинен повернути нерозповсюджені лотерейні білети, кошти.

Відповідно до п.5.1. Договору Повірений несе повну майнову відповідальність за втрату та пошкодження обладнання Довірителя, яке він передав Повіреному для прийняття ставок у державні лотереї. Повірений несе повну майнову відповідальність за втрату та пошкодження білетів лотерей, переданих Довірителем для реалізації, у розмірі їх вартості, вказаної в умовах проведення відповідної державної лотереї.

Згідно з абз. 4-5 п. 5.7. Договору, розрахунок суми заборгованості Повіреного по прийнятим ним ставкам здійснюється на підставі відомостей центральної електронної системи прийняття ставок Довірителя. Неповернуті Повіреним готівкові кошти, отримані ним від розповсюдження білетів державних лотерей рівно як і неповернуті лотерейні білети є заборгованістю Повіреного перед Довірителем.

Відповідно до Відомості розповсюджувача - акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року за Відповідачем станом на 23.08.2017р рахувалась заборгованість за реалізовані лотерейні білети на суму 6 035,14 грн., яка частково була оплачено в розмірі 500,00 грн.

Таким чином, на момент звернення до суду за ФОП Мисиком Олександром Григоровичем рахується заборгованість в розмірі 5 535,14 грн.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи наведене, визнання відповідачем боргу, та те, що в матеріалах справи відсутні та відповідачем не подані докази, які б спростовували позовні вимоги, чи докази, які б свідчили про повне чи часткове погашення боргу в сумі 5 535,14 грн., суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 5 535,14 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, позивач у позовній заяві наводить розрахунки пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, проведені відповідно до основного боргу.

Відповідно до п. 5.8 договору передбачається, що за несвоєчасне перерахування Повіреним коштів, отриманих від розповсюдження білетів лотерей, Повірений сплачує Довірителю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає перерахуванню на рахунок Довірителя, за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Щодо 3% річних, то за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 354,40 пені, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та періоду, за який заявлено позивачем стягнення пені та моменту виникнення зобов'язання по сплаті процентів, на які нараховується пеня, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано відповідачу до стягнення 42,31грн. 3% річних та 105,06 грн. інфляційних.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених сум. Правильність розрахунку перевірено судом. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мисик Олександра Григоровича (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівобережні Ігри"( вул.Шовковича, 50а, м.Київ, 01004 (01004, м.Київ, Велика Васильківська, 9/2, оф.64, код ЄДРПОУ ) заборгованість в розмірі 6 036,91 грн., з яких 5 535,14 - основного боргу, 354,40 грн. - пені, 105,06 грн. - інфляційних втрат, 42,31 грн. - 3 % річних, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1 600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.12.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.