ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.2017 Справа № 904/9444/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011", м. Кривий Ріг

до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Чорна Т.А.- довіреність від 22.09.17;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення 23849,34 грн., з яких 16982,92 грн. - заборгованість за спожиті житво-комунальні послуги та 6866,42 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем вартості наданих житлово-комунальних послуг за період з 01.04.2013 по теперішній час.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 12.12.2017.

Через канцелярію суду, 12.12.2017 від позивача надійшли пояснення у справі, в яких ним викладеного обґрунтування нарахування відповідачеві інфляційних втрат у розмірі 6866,42 грн.

Позивач з'явився у судове засідання, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, витребувані ухвалою суду документи не надав.

На електронну адресу суду, 07.12.2017 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю його представника у іншому судовому засіданні.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає з огляду на таке.

У підпункті 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 12.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 81008563 від 22.02.2017 Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - відповідач) з 25.12.2013 є власником приміщення загальною площею 98,8 кв.м, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 90, квартира 15 (а.с. 189).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» (далі - позивач) та Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради 21.12.2012 було укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі (об'єкт № 3), відповідно до якого позивачеві передано функції управління та надання послуг утримання будинків, споруди або групи будинків і спору та об'єктів благоустрою (а.с. 170-173).

Відповідно до акту приймання-передачі від 21.12.2012, Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради передало позивачеві об'єкти в управління згідно переліку, зокрема, мікрорайон 5-й Зарічний будинок № 90 (а.с. 174-175).

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначені основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Зі змісту статті 1 зазначеного Закону вбачається, що: - житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; - балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; - виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; - споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. При цьому, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В свою чергу, виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону).

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача із проектом договору про надання послуг з утримання будинку, споруди та прибудинкової території (а.с. 198-205). Однак, вищевказаний договір між сторонами укладено не було.

Отже, відповідач отримував житлово-комунальні послуги без укладення договору. Споживання житлово-комунальних послуг без укладення договору, є за своєю суттю безпідставним збагаченням за рахунок іншої особи. (Див. постанову Пленуму Вищого господарського суду України «Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання» від 16.12.2015 № 3 та лист Вищого господарського суду України № 01-06/1872 від 30.12.2001 «Про практику застосування господарськими судами законодавства про постачання електричної енергії (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)».

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» № 869 від 01.06.11 та вищезазначеними правовими актами визначений обов'язок власників, наймачів, орендарів брати участь у загальних для всього будинку витратах пропорційно загальній площі, що використовується на праві оренди чи належить на праві власності.

Позивачем за період з 01.08.2013 по 01.09.2017 було надано відповідачу послуги з утримання будинку загальна вартість яких, відповідно до встановлених Криворізькою міською радою тарифів, склала 16982,92 грн. (а.с. 9-158).

Відповідач вартість спожитих послуг не оплатив.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення грошових коштів в розмірі 16982,92 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач у позові просить суд стягнути з відповідача 6866,42 грн. інфляційних втрат, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, у пункті 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадку, зокрема, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Отже, оскільки стягнення основного боргу з відповідача здійснюється саме на підставі ст. 1212 ЦК України, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 6866,42 грн. є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00190977) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» (50081, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, 8А; ідентифікаційний код 37861681) грошові кошти у розмірі 16982,92грн. та 1139,35 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 18.12.2017

Суддя М.О. Ніколенко