РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017Справа №910/21331/17

За позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія

«Експрес-Інформ»

про стягнення 27 015,51 грн

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Гамрецький Є.О. (дов.№42/9 від 11.01.2017)

від відповідача: Грабєжов О.Е. (дов. від 12.01.2017)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 13.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.11.2017 до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Інформ» (далі - відповідач) про стягнення 27 015,51 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі №910/21331/17, розгляд справи призначено на 13.12.2017.

12.12.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання, призначене на 13.12.2017, представник позивача з'явився, надав документи на виконання ухвали суду та усні пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача у судове засідання 13.12.2017 з'явився, надав пояснення по справі, заперечив проти задоволення позовних вимог.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статуту Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, затвердженого адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку ти захисту інформації України, 2016р., Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення є державним господарським об'єднанням підприємств, створеним наказом Державного комітету України по зв'язку від 04.10.1991 №102 "Про створення Концерну РРТ", заснованим на державній власності і належить до сфери управління Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, ідентифікаційний код 01190043.

Діяльність Концерну РРТ, як оператора телекомунікаційних послуг здійснюється в порядку і спосіб, що визначені в Закону України "Про телекомунікації".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про телекомунікації" оператор телекомунікацій - суб'єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Статтею 28 Закону України "Про телекомунікації" встановлено, що використання ресурсів телекомунікаційних мереж загального користування для потреб телебачення та радіомовлення здійснюється на договірних засадах відповідно до законодавства. Надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення регулюється Законом України "Про телебачення і радіомовлення".

Пунктом 150 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 передбачено, що послуги ефірного телерадіомовлення надаються операторами мереж ефірного телерадіомовлення за наявності ліцензії на надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації таких мереж, виданої НКРЗІ.

Концерн РРТ включений до Реєстру операторів та провайдерів телекомунікацій згідно рішення НКРЗ від 07.12.2007 № 1019 "Про введення реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій", реєстраційний № 898.

Статтею 63 Закону України "Про телекомунікації" встановлено, що умовою надання телекомунікаційних послуг є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Експрес-Інформ" є власником ліцензії на мовлення телевізійних програм під логотипом "5".

30.12.2013 між Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ» (далі - відповідач, замовник) був укладений Договір про надання телекомунікаційних послуг №4-18 ЦКУ РТ (далі - Договір №4-18 ЦКУ РТ), відповідно до п.1.1. якого, предметом Договору є надання Виконавцем, у відповідності до ліцензії, послуг з технічного обслуговування і експлуатації технічних засобів Замовника, які є частиною мереж ефірного мовлення (далі - послуги) згідно умов цього Договору.

Пунктом 4.1. Договору №4-18 ЦКУ РТ встановлено, що ціна договору є договірною і за взаємною згодою Сторін становить 10 500, 00 грн з ПДВ на місяць.

Виконавець виставляє Замовнику рахунок на оплату та Акт виконання робіт (надання послуг) до 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим. За умови підписання Сторонами Акту виконання робіт (надання послуг), Замовник перераховує суму вказану в рахунку на сплату протягом 3 банківських днів з дня отримання, але не пізніше 10-го числа м'ясця наступного за розрахунковим (п.п. 4.2. та 4.3. Договору №4-18 ЦКУ РТ).

Цей Договір діє з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно (п.9.1. Договору №4-18 ЦКУ РТ).

14.11.2014 Позивач листом №5509/4-07 повідомив Відповідача про підвищення вартості цін за телекомунікаційні послуги у 2015 році.

20.11.2014 для врегулювання договірних взаємовідносин між Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ» у 2015 році, Позивач листом №5655/4-07 направив на розгляд та підписання проект Додаткової угоди №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ, яка передбачала зміну ціни Договору до 13 300,00 грн на місяць.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що вищезазначений лист отриманий відповідачем 27.11.2014 року.

Відповідно до частини 2 статті 181 Господарського кодексу України, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Положеннями частини 3, 4 статті 181 Господарського кодексу України, встановлено, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ» листом від 16.12.2014 №113/1 надіслало підписану і скріплену печаткою Додаткову Угоду №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ та протокол розбіжностей від 16.12.2014 до Додаткової Угоди №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ. У вищезазначеному листі відповідач зазначив, що має заперечення щодо окремих умов додаткової угоди, а саме: враховуючи обсяг та зміст надаваних послуг вважає, що запропонована позивачем ціна послуг надто завищена.

Позивач вважає, що у зв'язку з тим, що зазначений лист з підписаною і скріпленою печаткою Додатковою Угодою №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ та протоколом розбіжностей від 16.12.2014 був отриманий Концерном РРТ 23.01.2015, то сторони, на думку Позивача, не дійшли остаточної згоди щодо продовження дії Договору №4-18 ЦКУ РТ та укладання Додаткової Угоди №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ, а тому, як стверджує позивач, зазначений Договір припинив свою дії 31.12.2014.

Проте, із тверджень Позивача, Відповідач, ніяких дій на припинення Договору 4-18 ЦКУ РТ не вчиняв, своє обладнання не забирав, вказівок щодо припинення його обслуговування не надсилав.

Як зазначає Позивач, що оскільки припинення трансляції телевізійного сигналу суперечить суспільним інтересам та не зважаючи на відсутність, на думку Позивача, укладеного муж сторонами Договору, останній продовжував здійснювати технічне обслуговування та експлуатацію технічних засобів Відповідача, які працювали у звичайному режимі.

А тому, з метою належного оформлення договірних відносин, Позивач листом №195/4-07 від 27.01.2015 направив Відповідачу Договір №4-83 ЦКУ РТ від 30.12.2014 (далі - Договір-2) про надання Концерном РРТ телекомунікаційних послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ».

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що вищезазначений лист отриманий відповідачем 23.02.2015 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ» листом від 13.03.2015 №30, який отримано Позивачем 23.03.2015, було надано відповідь, відповідно до якої Відповідач не бачить причин для підписання Договору-2, у зв'язку з тим, що Договір №4-18 ЦКУ РТ Додаткова Угода №1 від 17.11.2014 до нього з протоколом розбіжностей діє та виконується сторонами.

Проте, Позивач вважає, що Відповідач вчиняв дії, що свідчили про намір укласти Договір-2, а тому, на думку Позивача, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 Концерн РРТ надав Відповідачу телекомунікаційні послуги в обсязі та належної якості за цінами, відповідно саме за Договором-2, а Відповідач фактично споживав дані послуги та частково сплачував згідно виставлених рахунків, а відтак, на думку Позивача, у зв'язку з частковою оплатою за надані послуги, у Відповідача утворилась заборгованість за Договором-2 у розмірі 10 875,00 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ» є телерадіоорганізацією - зареєстрованою у встановленому законодавством порядку юридичною особою, яка на підставі виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення ліцензії на мовлення створює передачі та розповсюджує їх за допомогою технічних засобів мовлення (абзац 48 статті 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»).

Відповідно до ст.28 Закону України "Про телекомунікації" використання ресурсів телекомунікаційних мереж загального користування для потреб телебачення та радіомовлення здійснюється на договірних засадах відповідно до законодавства. Надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення регулюється Законом України "Про телебачення і радіомовлення".

Відповідно до частини 4 ст.39 Закону України "Про телебачення та радіомовлення" телерадіоорганізації здійснюють мовлення з використанням ресурсу багатоканальної телемережі відповідно до умов ліцензії на мовлення та угоди з оператором багатоканальної телемережі.

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення є оператором мереж ефірного телерадіомовлення, що включений до Реєстру операторів іа провайдерів телекомунікацій згідно рішення НКРЗ від 07.12.2007 №1019 «Про введення реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій», реєстраційний № 898.

Відповідно до пункту 150 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 295 послуги ефірного телерадіомовлення надаються операторами мереж ефірного телерадіомовлення за наявності ліцензії на надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації таких мереж, виданої НКРЗІ.

Послуги ефірного телерадіомовлення надаються телерадіоорганізаціям за умови укладення договору та наявності ліцензії на мовлення, виданої Національною радою з питань телебачення і радіомовлення.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 01.01.2015 року Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ» мала ліцензію на мовлення багатоканальне (телевізійне стандарту DVВ-Т) серії НР №1132-м, що була видана Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення 18.05.2006 (далі - «Ліцензія DVВ-Т») В подальшому Ліцензію на телебачення було замінено на ліцензію серії НР №00455-м від 18.05.2006.

На виконання вимог Ліцензії БУВ-Т Відповідач закупив відповідне обладнання, яке змонтовано на виробничій площі Концерну РРТ у апаратній шафі 19" Каrbon, що також була куплена Телерадіокомпанією «Експрес-Інформ». Дане обладнання працює в автоматичному режимі і не потребує стороннього втручання (налаштування, регулювання тощо) під час своєї роботи.

Судом встановлено, що крім Ліцензії DVВ-Т, станом на 01.01.2015 Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ» мала ліцензію на мовлення супутникове (телебачення) серії НР №0496-м, що видана Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення 13.03.2008 (далі - «Ліцензія на супутник»). Ліцензію на супутник було замінено на ліцензію серії НР № 00456-м від 13.03.2008 р.

Відповідно до додатку №6 до вказаної Ліцензії на супутник супутниковий ретранслятор - «АSTRA 4А»; оператор супутникового ретранслятора - «SES АSTRA АВ», Швеція. Територія розповсюдження телерадіопрограм - Україна та інші країни в межах зони впевненого прийому сигналу із супутника.

На виконання умов Ліцезії на супутник Відповідач уклав відповідний договір з компанією «SES АSTRA АВ», Швеція.

Враховуючи вказані вище умови Ліцезії на супутник, Відповідач зобов'язаний був подавати та подавав з 01.01.2015 (по цей час) на супутниковий ретранслятор «АSTRA 4А» телевізійний сигнал (програму телевізійну « 5+»).

При цьому наведені вище правовідносини між компанією «SES АSTRA АВ», Швеція та Телерадіокомпанією «Експрес-Інформ» відповідно до умов Ліцензії на супутник абсолютно не стосуються правовідносин, що виникли між Концерном РРТ та Телерадіокомпанією «Експрес- Інформ» відповідно до умов Ліцензії на телебачення.

Іншими словами, незалежно від факту укладання або не укладання договору між Концерном РРТ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Експрес-Інформ» Відповідач був зобов'язаний подавати і подавав сигнал на супутниковий ретранслятор «АSTRA 4А» з метою розповсюдження цього сигналу по території, вказаній у Ліцензії на супутник, в тому числі в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, але в рамках договору з компанією «SES АSTRA АВ», Швеція.

Обладнання, обслуговування якого є предметом договору № 4-18 ЦКУ РТ в редакції додаткової угоди №1 від 17.11.2014 з протоколом розбіжностей від 16.12.2014 , використовує сигнал, який йде на супутниковий ретранслятор «АSTRA 4А», перекодовує його та подає на комплекс обладнання, ведучого мовлення на 43 ТВК відповідно до ліцензії DVВ-Т.

Зазначене обладнаня працює в автоматичному режимі і не потребує зовнішнього втручання, крім живлення електричним струмом.

Живлення ж електричним струмом обладнання, обслуговування якого є предметом договору №4-18 ЦКУ РТ, що належить Відповідачу і розташовано на виробничій площі Позивача, протягом 2015 року і до цього часу забезпечував та забезпечує саме Концерн РРТ відповідно до договору про надання телекомунікаційних послуг, проти зазначеного фату сторонами не заперечувалось.

Саме забезпечення безперебійного живлення електричним струмом вказаного вище обладнання і є основною послугою, що надавалась і надається Концерном РРТ Відповідачу в рамках укладеного між ними договору № 4-18 ЦКУ РТ від 30.12.2013.

Як встановлено судом і сторонами не заперечувалось, в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 саме Концерн РРТ забезпечував обладнання,обслуговування якого є предметом договору № 4-18 ЦКУ РТ ,Телерадіокомпанії «Експрес-Інформ» електроенергією.

Таким чином, суд вважає посилання Позивача на наявність з боку Відповідача конклюдетних дій (у розумінні ст. 642 ЦК України) у вигляді подання безперебійного телевізійного сигналу (програми телевізійної « 5+») на супутниковий ретранслятор «АSTRA 4А» та використання такого сигналу в автоматичному режимі обладнанням, обслуговування якого є предметом договору № 4-18 ЦКУ РТ є безпідставними, а тому до уваги судом не приймаються.

Одночасно, суд звертає увагу, згідно зі ст.63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умовою надання телекомунікаційних послуг є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікаціїі і споживачем телекомунікаційних послуг.

Як вже було встановлено судом, протягом 2014 року Концерн РРТ надавав Відповідачу телекомунікаційні послуги на підставі Договору №4-18 ЦКУ РТ від 30.12.2013.

Концерн РРТ направив Відповідачу на розгляд та підписання проект додаткової угоди №1 до договору № 4-18 ЦКУ РТ відповідно до якого строк дії договору подовжувався до 31.12.2015 р., ціна за обслуговування обладнання, що було змонтовано у апаратній шафі 19" Каrbon, підвищувалася на 26,95%.

Відповідач листом від 16.12.2014 № 113/1 надіслав Позивачу підписану і скріплену печаткою Додаткову Угоду №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ та протокол розбіжностей від 16.12.2014 до Додаткової Угоди №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ, яким:

- погодив подовження строку дії Договору до 31.12.2015;

- у зв'язку з порушенням вимог розумності і справедливості запропонувала нову ціну за обслуговування обладнання, що було змонтовано у апаратній шафі 19" Каrbon, яка була підвищена на 5,00%.

Отже, лист Відповідача від 16.12.2014 р. №113/1 протокол розбіжностей від 16.12.2014 р. до Договору №4-18 ЦКУ РТ є новою пропозицією укласти Договір за ціною, запропонованою Відповідачем.

Відповідно до частини 1 ст.646 Цивільного кодексу України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію. Така відповідь вважається новою пропозицією укласти договір незалежно від дати її направлення.

Таким чином, твердження Позивача про те, що Додаткова Угода №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ та протокол розбіжностей від 16.12.2014 до Додаткової Угоди №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ не укладено сторонами є хибними з наступних підстав.

Всупереч власній письмово викладеній позиції щодо не укладання Договору №4-18 ЦКУ РТ, в період з 23.01.2015 р. (дата отримання Концерном РРТ Договору №4-18 ЦКУ РТ з протоколом розбіжностей) по 27.01.2015 (дата відповіді Концерну РРТ на протокол розбіжностей), та в подальшому, Позивач продовжував надавати послуги, тобто не вимкнув електроенергію, а продовжував забезпечувати обладнання, що було змонтовано у апаратній шафі 19" Каrbon, Відповідача електричним струмом. Як зазначено вище, саме забезпечення безперебійного живлення електричним струмом вказаних систем і є основною послугою, що надавалась і надається Концерном РРТ Відповідачу в рамках укладеного між ними договору про надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно до частини 2 ст.642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що Концерном РРТ надавав послуги передбачені договором №4-18 ЦКУ РТ, після отримання листа відповідача 16.12.2014 №113/1 надіслав з підписаною і скріпленою печаткою Додатковою Угодою №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ та протокол розбіжностей від 16.12.2014 до Додаткової Угоди №1 від 17.11.2014 до Договору №4-18 ЦКУ РТ, тому суд вважає, що позивач своїми конклюдентними діями (в порядку ч.2 статті 642 ЦК України) погодився на договірну ціну послуг за договором, запропоновану ТОВ "Телерадіокомпанія "Експрес-Інформ", а тому договір №4-18 ЦКУ РТ є укладеним на умовах та за договірними цінами, запропонованими ТОВ "Телерадіокомпанія "Експрес-Інформ" та визначеними у протоколі розбіжностей від 66.12.2014 року.

Така правова позиція також викладена в постановах Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 року у справі №910/1795/17 та від 11.09.2017 року у справі №910/1236/17.

Щодо договору №4-83 ЦКУ РТ від 30.12.2014 (Договір-2) та стягнення відповідно до нього заборгованості, суд повідомляє наступне.

Як вже було встановлено, Позивач направив Відповідачу на розгляд та підписання проект додаткової угоди №1 до договору № 4-18 ЦКУ РТ про надання телекомунікаційних послуг від 17.11.2014 р.

Відповідач у відповідь своїм листом від 16.12.2014 р. №113/1 надіслала Позивачу підписаний і скріплений печаткою Договір та протокол розбіжностей від 16.12.2014 нього.

Концерн РРТ у відповідь своїм листом від 27.01.2015 №195/4-07 направив Телерадіокомпанії «Експрес-Інформ» на розгляд та підписання проект Договору-2 про надання телекомунікаційних послуг у 2015 році, відповідно до якого:

- строк надання телекомунікаційних послуг встановлювався з 01.01.2015 до 31.12.2015 включно;

- ціна за обслуговування обладнання, що було змонтовано у апаратній шафі 19" Каrbon, підвищувалася на 12,38%.

Відповідач у відповідь своїм листом від 13.03.2015 р. №30 зазначив: «Між Концерном РРТ та Телерадіокомпанією «Експрес-Інформ» 30.12.2013 року був укладений договір №4-18 ЦКУ РТ, що регулює правовідносини між Сторонами, які Концерн РРТ пропонує врегулювати Договором-2. Оскільки, відповідно до законодавства, положень договору та фактично Договір № 4-18 ЦКУ діє та виконується Сторонами у 2015 році, Телерадіокомпанія «Експрес - -Інформ» не бачить причин та підстав для підписання Договору-2 і відповідно до зазначеного не бачить причин та підстав для підписання Додаткової угоди, якою достроково припиняється дія договору №4-18 ЦКУ РТ»

Враховуючи викладене, Договір-2 є не укладеним, а тому і підстави для стягнення заборгованості за даним Договором відсутні.

Відповідно до частини 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника.) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Сторони не мають заперечень стосовно того, що протягом 2015 року Позивач надавав Відповідачу послуги.

Оскільки що Договір №4-18 ЦКУ РТ є укладеним на умовах та за договірними цінами, визначеними у протоколі розбіжностей від 16.12.2014, то Відповідач правомірно здійснював оплату наданих Позивачем в 2015 році телекомунікаційних послуг за Договором №4-18 ЦКУ РТ саме за договірними цінами, визначеними у протоколі розбіжностей від 16.12.2014 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень.

У статті 32 ГПК України зазначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п. 2.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не було надано суду жодного доказу щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором №4-18 ЦКУ РТ від 30.12.2013 з урахуванням Додаткової Угоди №1 від 17.11.2014 до нього та протоколу розбіжностей від 16.12.2014, а вимоги про стягнення заборгованості за Договором №4-83 ЦКУ РТ від 30.12.2014 є безпідставними, у зв'язку із не укладанням сторонами останнього, таким чином позовні вимоги Позивача про стягнення основного боргу у розмірі 10 875,00 грн задоволенню не підлягають.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, підстави для задоволення о позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 848,12 грн інфляційних втрат у розмірі 15 292,39 грн у суду відсутні.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №4-83 ЦКУ РТ від 30.12.2014 у загальному розмірі 27 015,51 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Інформ» про стягнення 27 015,51 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.12.2017

Суддя М.О. Лиськов