КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р. Справа№ 910/12578/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Малиновський П.А. - за довіреністю

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" на рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2017 (дата підписання 15.09.2017)

у справі № 910/12578/17 (суддя Балац С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА"

до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про стягнення 9 268,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ про стягнення 9 268,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснене незбережне перевезення вантажу за укладеним між сторонами спору договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 25.12.2015 № 1970/ДФ/10017, що призвело до фіксування вказаного порушення із складанням комерційного акту та нанесення відповідачеві збитків в розмірі 9 268,07 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі № 910/12578/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі № 910/12578/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також скаржник просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено обставини справи, належним чином не перевірено докази надані сторонами, в свою чергу не надано їм необхідну оцінку з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Хрипуна О.О., Чорної Л.В. поновлено Приватному акціонерному товариству "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" на рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі № 910/12578/17 до провадження, розгляд справи призначено на 15.11.2017.

14.11.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких відповідач просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

В судове засідання 15.11.2017 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, явка якого обов'язковою в судове засідання не визнавалась.

В судовому засіданні 15.11.2017 представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД", як постачальником, та Публічним акціонерним товариством "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА", як покупцем укладено договір від 18.04.2014 № 370/14 Сб/1121 (далі - Договір поставки), відповідно до предмету якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити продукцію на умовах, передбачених Договором (п. 1.1 Договору поставки).

Пунктом 2.3 Договору поставки визначено, що поставка товару здійснюється партіями. Під партією товару розуміється товар, переданий на умовах дійсного Договору по одному транспортному документу. Мінімальною партією товару, який поставляється залізничним транспортом, є один вагон.

Між Приватним акціонерним товариством "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА", як вантажовласником, (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", як виконавцем, (далі - відповідач) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 25.12.2015 № 1970/ДФ/10017 (далі - Договір перевезення), предметом якого є надання відповідачем позивачу послуг пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 Договору перевезення).

Пунктом 7.1 Договору перевезення визначено, що за цим договором відповідач надає позивачу послуги на станціях регіональної філії "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

Так, Публічним акціонерним товариством "АВДІЄВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД", як вантажовідправником зі станції "АВДІЇВКА" Донецької залізниці на станцію "МАРІУПОЛЬ-СОРТУВАЛЬНИЙ" Донецької залізниці за накладною від 30.04.2017 № 49749492, яка наявна в матеріалах справи, було відправлено вагон № 61015228 з вантажем "ОРЕШЕК КОКСОВЫЙ". Вантажоодержувачем за вказаною накладною є позивач.

На станції "МАРІУПОЛЬ-СОРТУВАЛЬНИЙ" Донецької залізниці складений комерційний акт від 01.05.2017 № 485604/361 про недостачу вантажу в вагоні 61015228 в кількості 2300 кг.

В комерційному акті від 01.05.2017 № 485604/361 зазначено, що навантаження в вагоні вище рівня бортів на 150 - 200 мм "шапкою". Маркування вапном однієї поздовжньою смугою вздовж вагона. Посередині вагону над 1 люком є поглиблення розміром 1000мм Х 1000мм Х 300мм в глибину. Маркування порушене. Вагон прибув у справному технічному стані.

У зв'язку з незбереженням прийнятого до перевезення залізницею вантажу позивач звернувся з даним позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" 9 268,07 грн. завданих йому збитків.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять платіжних документів, які підтверджують сплату позивачем рахунку-фактури від 30.04.2017 № 91478782, що позбавляє суд можливості встановити дійсну вартість прийнятого до перевезення та втраченого вантажу, та, як наслідок, суму збитків завданих відповідачем в результаті його незбережного перевезення. Також в матеріалах справи відсутня копія підписаної головним (старшим) бухгалтером податкової накладної, яка підтверджує дійсну вартість вантажу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та виходить з наступного.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 31 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно зі ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 114 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно зі ст. 127 Статуту залізниць України залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини. За недостачу, втрату, псування або пошкодження багажу, вантажобагажу залізниця несе відповідальність, зокрема, у таких розмірах: за багаж і вантажобагаж, прийнятий до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну вартість, - у розмірі дійсної вартості; за багаж, прийнятий до перевезення без оголошеної вартості, - у розмірі дійсної вартості багажу, встановлену згідно з Правилами перевезень пасажирів.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених статтею 129 Статуту залізниць України, зокрема комерційний акт складається для засвідчення обставин щодо невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила відповідні обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Отже, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його одержувачу і несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до моменту видачі одержувачу, поки не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти та усунення яких від неї не залежало.

При цьому статтею 130 Статуту залізниць України передбачено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувачі за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством "АВДІЄВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД", як вантажовідправником зі станції "АВДІЇВКА" Донецької залізниці на станцію "МАРІУПОЛЬ-СОРТУВАЛЬНИЙ" Донецької залізниці за накладною від 30.04.2017 № 49749492 було відправлено вагон № 61015228 з вантажем "ОРЕШЕК КОКСОВЫЙ". Вантажоодержувачем за вказаною накладною є позивач.

Однак, на станції "МАРІУПОЛЬ-СОРТУВАЛЬНИЙ" Донецької залізниці було виявлено недостачу вантажу в вагоні 61015228 в кількості 2300 кг., про що складено комерційний акт від 01.05.2017 № 485604/361.

В комерційному акті від 01.05.2017 № 485604/361 зазначено, що навантаження в вагоні вище рівня бортів на 150 - 200 мм "шапкою". Маркування вапном однієї поздовжньою смугою вздовж вагона. По середині вагону над 1 люком є поглиблення розміром 1000мм Х 1000мм Х 300мм в глибину. Маркування порушене. Вагон прибув у справному технічному стані.

Відповідачем не подано суду доказів того, що недостача прийнятого залізницею до перевезення вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для притягнення залізниці, як перевізника, до відповідальності за нестачу вантажу, яка виникла у зв'язку з незбереженням залізницею вантажу під час його перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

За розрахунком позивача вартість нестачі вантажу складає 9 268,07 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Сертифікат якості на вагон № 22879. Фактична вага з урахуванням вологості в рахунку-фактурі від 30.04.2017 № 91478782 становить 137,45 тн.

Вартість однієї тонни згідно розрахунку вантажовідправника з ПДВ становить 758.272,08 грн. (без ПДВ) Х 1,2 : 137,45 тн. = 6620,05 грн.

Вага згідно документа в полувагоні - 45.000 кг.

Фактично виявлено - 43.700 кг. Недостача - 2300 кг.

45000кг Х 2 % (природні втрати) = 900 кг.

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 2300 кг. - 900 кг. = 1400 кг.

6620,05 грн. Х 1400тн = 9268,07 грн.

Відповідно до підпункту 2.7 пункту 2 Роз'яснення Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (п. 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Статтею 130 Статуту передбачено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувачі за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Отже, Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Позивачем до позову додано накладну від 30.04.2017 № 49749492, комерційний акт від 01.05.2017 № 485604/361, рахунок-фактуру № 91478782 від 30.04.2017, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу.

З огляду на зазначене, посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що оскільки матеріали справи не містять платіжних документів, які підтверджують сплату позивачем рахунку-фактури від 30.04.2017 № 91478782, суд позбавлений можливості встановити дійсну вартість прийнятого до перевезення та втраченого вантажу, та, як наслідок, суму збитків завданих відповідачем в результаті його незбережного перевезення, є помилковими та такими, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки як зазначено вище, відповідно до положень ст. 114 Статуту залізниць України у випадку недостачі вантажу, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, у розмірі дійсної вартості недостачі, яка, як визначено статтею 115 Статуту залізниць України визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Крім того, позивачем до апеляційної скарги додано платіжне доручення № від 11.07.2017 на суму 7 000 000 00,00 грн. з призначенням платежу: «Оплата по дог. № 370/14Сб/1121 от 18.04.2014 за відсів коксу доменного (0-25), орешек коксовий, відсів коксу доменного в т. ч. НДС 1166 666,67 грн.» та реєстр сплачених рахунків до платіжного доручення № від 11.07.2017, з якого вбачається, що вказаним платіжним дорученням було сплачено рахунок № 91478782 від 30.04.2017.

Судом апеляційної інстанції перевірено наданий позивачем розрахунок вартості недостачі вантажу та визнано його вірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає позовні вимоги про стягнення 9 268,07 грн. збитків за незбереження залізницею вантажу під час перевезення, обґрунтованими, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі № 910/12578/17 прийнято з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" на рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі № 910/12578/17 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2017 у справі № 910/12578/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, місто Київ, вулиця ТВЕРСЬКА, будинок 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЛЕВЧЕНКА, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 00191129) збитки в розмірі 9 268 (дев'ять тисяч двісті шістдесят вісім) грн.07 коп., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, місто Київ, вулиця ТВЕРСЬКА, будинок 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЛЕВЧЕНКА, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 00191129) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 00 коп.

6. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/12578/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді О.О. Хрипун

Л.В. Чорна