ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа № 922/2657/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М.,суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача - Філімонова О.М. (дов. б/н від 16.05.16 р.),

відповідача - Ремінний В.І. (дов. № 32-20-14-1938/0/19-17 від 26.01.17 р.).

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.3496Х/3-38) на рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2017 року у справі №922/2657/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Насінневе", Харківська обл.,

смт.Слобожанське,

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 21.12.2006 р., укладеного між Нововодолазькою районною державною адміністрацією та Відкритим акціонерним товариством "Насінневе", об'єктом оренди за яким є земельна ділянка державної власності сільськогосподарського призначення площею 95,6308 га з кадастровим номером :07:000:0719, яка розташована на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, в редакції позивача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.10.2017 року у справі № 922/2657/17 (суддя Ольшанченко В.І.) позов задоволено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що листом від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17 він повідомив позивача про відмову в укладенні договору оренди землі. Крім того, позивач зазначає, що укладення додаткової угоди здійснюється сторонами, а не судом.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а посилання відповідача на лист від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17 є необгрунтованим, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення вказаного листа позивачу в межах строків, визначених статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

21.12.2006 р. між Нововодолазькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Насінневе" (орендар) укладено договір оренди землі №51 (а.с.13 т.1).

Зі статуту ПАТ «Насінневе» (п.п.1.3, 1.4) вбачається, що відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 21.04.2011 р. змінено тип та найменування товариства - з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство, а рішенням загальних зборів від 22.04.2016 р. змінено тип та найменування товариства - з публічного на приватне акціонерне товариство.

Відповідно до п.1.5 Статуту позивача, Приватне акціонерне товариство «Насінневе» є повним правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Насінневе», а останнє є повним правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Насінневе».

Таким чином, оскільки відбулась зміна типу та найменування юридичної особи, без її реорганізації, стороною за договором оренди землі №51 від 21.12.2006 року є Приватне акціонерне товариство «Насінневе» (позивач у даній справі).

Відповідно до п.1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області.

Згідно п.2 договору, в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 95,6308 га, у тому числі рілля - 95,6308 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1040370,50 грн. (п.5 договору).

В п. 8 договору зазначено, що він є укладеним на 10 років. По закінченні строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконав обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на продовження договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про наміри щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше ніж за два місяці до його закінчення, при цьому, надати відомості про стан земельної ділянки та документи, що свідчать про сплату за оренду землі.

Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем виключно в грошовій формі, в розмірі 20 грн. за 1 га земельної ділянки, що складає 1912,62 грн. за рік.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.43 договору).

Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства "Центр ДЗК" при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель 24.05.2007 р. вчинено запис за №06.

Сторони підписали акт прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди землі від 21.12.2006 року №51 (а.с.20 т.1).

15.02.2011 р. сторони договору уклали угоду про зміну і доповнення договору, якою п.9 договору викладено в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, що складає 64953,35 грн. за рік» (а.с. 21 т.1).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.09.2016 р. за №НВ-016, державна реєстрація земельної ділянки площею 95,6308 га, що є об'єктом оренди за договором, проведена 24.05.2007 р., земельна ділянка має кадастровий номер :07:000:0719 та відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с.22 т.1).

Позивач в позові зазначає, що маючи намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з листом №2142 від 19.10.2016 року, в якому просив поновити договір оренди землі №51 від 21.12.2006 року на той же строк (десять років) та на тих же умовах, що визначені договором (а.с.28 т.1).

Вказаний лист, разом із проектом додаткової угоди, відомостями про стан земельної ділянки та документами про сплату за оренду землі направлено відповідачу 21.10.2016 року рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» та описом вкладення до нього (а.с.33, 34 т.1).

У відповідь, відповідач в листі №19-20-14-35218/0/19-16 від 18.11.2016 р. запропонував позивачу повторно звернутись до відповідача, встановити строк дії договору - 7 років та розмір орендної плати - 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, надати згоду Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області на поновлення договору оренди землі, проект додаткової угоди, витяг про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, а також довідку про відсутність заборгованості зі сплати орендної плати (а.с.36-37 т.1).

02.03.2017 р. позивач надіслав відповідачу лист-повідомлення №355 від 02.03.2017 р. про поновлення договору оренди землі №51 від 21.12.2006 року на 7 років та з розміром орендної плати - 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. До вказаного листа позивач додав проект додаткової угоди, довідку про відсутність заборгованості з орендної плати та копію договору, укладеного позивачем з ПП «Регіонземпроект» на виготовлення технічної документації з нормативно- грошової оцінки земельної ділянки (а.с.39 т.1).

Вказаний лист направлено рекомендованим поштовим відправленням та вручено відповідачу 06.03.2017 року, про що свідчить фіскальний чек УДППЗ «Укрпошта», опис вкладення до цінного листа та повідомлення про вручення (а.с.46-48 т.1).

Позивач зазначає, що до дня спливу строку дії договору оренди землі (до 24.05.2017 року), відповідач , відповідно до ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», не повідомив позивача про прийняте рішення, додаткову угоду про поновлення договору не укладено.

Як зазначає позивач, протягом місяця після закінчення строку дії договору, від відповідача не надійшов лист -повідомлення про заперечення у поновлення договору оренди землі.

26.06.2017 р. позивач надіслав відповідачу лист №1301 від 26.06.2017 р., в якому зазначив про поновлення договору на той же строк і на тих же умовах, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". До листа позивач додав проект додаткової угоди (а.с.49-51 т.1).

Про направлення вказаного листа свідчать копії фіскального чеку та опису вкладення до цінного листа від 26.06.2017 р. (а.с.52 т.1).

У відповідь, відповідач листом №19-20-14-11320/0/19-17 від 12.07.2017р. (а.с.53 т.1), повідомив позивача про відмову в поновленні договору оренди землі у зв'язку зі спливом строку його дії. Одночасно, відповідач в даному листі послався на лист від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17 та додав його до листа №19-20-14-11320/0/19-17 від 12.07.2017р.

В листі від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17 вказано, що пропозиції позивача за листом від 02.03.2017 року №355 розглянуто відповідачем та відмовлено в поновленні договору з тієї підстави, що земельна ділянка, яка є об'єктом оренди за договором, може бути виділена учасникам антитерористичної операції (а.с.55 т.1).

Позивач в позові зазначає, що лист відповідача від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17 про відмову в поновленні договору оренди землі надійшов разом із листом №19-20-14-11320/0/19-17 від 12.07.2017р., тобто більш як через місяць після закінчення строку дії договору, а отже, не є належним доказом виконання відповідачем вимог ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі №51 від 21.12.2006 р. на той самий строк - 10 років та на тих самих умовах, які передбачені договором, на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідач проти позову заперечував та у відзиві вказав, що лист позивача №355 від 02.03.2017 року був розглянутий відповідачем та позивачу надана відповідь про відмову в поновленні договору оренди землі (лист від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17) з тих підстав, що земельна ділянка в подальшому може бути виділена учасникам антитерористичної операції.

Судова колегія враховує наступне.

Підставами набуття юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності у відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України є рішення виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

До повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, у тому числі розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом (ст. 17 Земельного кодексу України).

Земельний кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлював, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень).

Згідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Отже, враховуючи, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди, належить до земель державної власності сільськогосподарського призначення та знаходиться за межами населеного пункту (на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області) Нововодолазька районна державна адміністрація була належним державним органом виконавчої влади по розпорядженню земельною ділянкою на час укладення спірного договору.

В подальшому, Законом України від 06.09.2012 за № 5245- VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності 01.01.2013р., внесено зміни до Земельного кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Наказом від 25.01.2013р. №40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з пунктом 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до пунктів 1 та 5 частини першої постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014р. № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" було передбачено реорганізацію територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015р. № 294-р "Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у зв'язку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Враховуючи, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності та знаходиться за межами населеного пункту, розпорядником земель за договором оренди землі на час вирішення даного спору є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч.2 ст.33 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 33 ЗУ "Про оренду землі", до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Згідно ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді.

Як свідчать матеріали справи, договір оренди землі укладено ВАТ «Насінневе», правонаступником якого є позивач у даній справі та Новодолазькою районною державною адміністрацією 21.12.2006 року та 24.05.2007 року зареєстровано у Державному реєстрі земель.

З урахуванням п.8 та п.43 договору, строк дії договору - до 24.05.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, відповідно до п.8 договору та ч.ч.1-3 ст.33 Закону України «Про оренду землі», за два місяця до закінчення строку дії договору звернувся до відповідача з лисом -повідомленням №2142 від 19.10.2016 року про поновлення договору оренди землі на той же строк та на тих же умовах, додавши проект додаткової угоди для підписання, відомості про стан земельної ділянки, документи, що свідчать про сплату за оренду землі.

У відповідь, відповідач запропонував встановити строк дії договору - 7 років та розмір орендної плати - 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також надати витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та довідку про відсутність заборгованості з орендної плати (лист №19-20-14-35218/0/19-16 від 18.11.2016 року).

Позивач, врахувавши вказані пропозиції, 02.03.2017 року звернувся до відповідача з листом - повідомленням №355 про поновлення договору оренди землі на строк 7 років та з розміром орендної плати- 8% від нормативної грошової оцінки землі, додавши до листа проект додаткової угоди, довідку про відсутність заборгованості з орендної плати та копію договору з ПП «Регіонземпроект» на виготовлення технічної документації з нормативно грошової оцінки орендованої земельної ділянки.

06.03.2017 року вказаний лист отримано відповідачем, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.48).

Однак, до закінчення строку дії договору (до 24.05.2017 року) відповідач не направив позивачу лист-повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди землі.

Матеріали справи свідчать, що після спливу строку дії договору позивач продовжує користуватись земельною ділянкою та належним чином виконує свої обов'язки орендаря, що підтверджується: податковими деклараціями з плати за землю, в тому числі, за 2016-2017 роки; виписками банку та платіжними дорученнями про сплату орендної плати за час дії договору (а.с.109-147 т.1, 21-103 т.2).

В листі від 31.08.2017 року №650 Старовірівська сільська рада повідомила, що позивачем внесено орендну плату за період з січня по липень 2017 року та вказала про відсутність заборгованості у позивача зі сплати орендних платежів (а.с.148 т.1).

Факт користування позивачем земельною ділянкою після спливу строку дії договору підтверджується також дорожніми листами тракторів, які обробляють земельну ділянку (а.с.144-150 т.1, 21-103 т.2), актом обстеження земельної ділянки, в якому зафіксовано , що станом на 31.08.2017 року на земельній ділянці ПрАТ «Насінневе» проведено сільськогосподарські роботи (а.с.151-152 т.1).

Протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, тобто до 24.06.2017 року, відповідач не надіслав позивачу повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди землі.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав для поновлення договору на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

26.06.2017 року, тобто після спливу місячного строку, який надається орендодавцю для надання своїх заперечень, позивач, керуючись ч.8 ст.33 Закону України «Про оренду землі», повідомив відповідача про поновлення договору оренди землі від 21.12.2006 року на тих саме умовах та на той же строк (лист №1301 від 26.06.2017 року) та додав до листа проект додаткової угоди для підписання.

Отже, позивачем було вчинено необхідні дії для виконання вимог ч.8 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та укладення додаткової угоди.

Однак, відповідач листом від 12.07.2017 р. №19-20-14-11320/0/19-17 повідомив про заперечення в поновленні договору оренди з тих підстав, що строк дії договору закінчився.

Судова колегія зазначає, що вказані заперечення про поновлення договору надані відповідачем після спливу одного місяця після закінчення строку дії договору, тобто поза межами строків, визначених ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та після звернення орендаря із листом від 26.06.2017 року про поновлення договору та той самий строк та на тих самих умовах.

Крім того, відмова відповідача в поновленні договору оренди з тих підстав, що строк дії договору сплинув є необгрунтованою, оскільки саме за відсутності заперечень орендодавця протягом місяця після спливу строку дії договору, у орендаря виникає право звернутись до орендодавця з вимогою поновити договір на тих самих умовах та на той же строк.

Посилання відповідача на лист від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17 про відмову в поновленні договору оренди землі не приймаються судом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази його направлення позивачу до закінчення строку дії договору або в межах місячного строку після спливу строку дії договору.

Позивач зазначає, що вказаний лист отримано ним разом із листом від 12.07.2017 р. №19-20-14-11320/0/19-17.

Вказане підтверджується змістом листа відповідача від 12.07.2017 р. №19-20-14-11320/0/19-17, в якому вказано, що додатком до нього є лист від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17.

Отже, колегією суддів встановлено, що позивач після закінчення строку дії договору продовжує користуватись земельною ділянкою, виконує свої обов'язки за договором, а матеріали справи не містять доказів, що протягом місяця після закінчення строку дії договору (в період з 24.05.2017 по 24.06.2017) відповідач повідомляв позивача про заперечення в поновленні договору оренди.

Вказані юридичні факти є необхідними умовами для застосування частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною 8 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов'язкове укладення додаткової угоди до договору оренди землі у разі його поновлення.

Додаткова угода, додана позивачем до позову, передбачає поновлення договору оренди землі на тих же умовах та на той же строк, що відповідає ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

За умовами договору №51 від 21.12.2006 року ( з урахуванням угоди №39 від 15.02.2011 р.), строк дії договору - 10 років, а орендна плата складає 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Запропоновані позивачем умови відповідають ч.10 ст.93 ЗК України, ч.3 ст.19 Закону України «Про оренду землі», статті 288.5.1 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що листом від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17 він повідомив позивача про відмову в укладенні договору оренди землі.

Судова колегія зазначає наступне.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не надав суду жодного доказу направлення ним на адресу позивача листа від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17.

Апеляційна скарга відповідача також не містить будь-яких посилань на такі докази.

Під час апеляційного провадження у даній справі відповідач надав суду копію сторінки з журналу обліку відправленої кореспонденції Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, як доказ направлення позивачу листа від 04.04.2017 року №32-20-14-6931/0/19-17.

Судова колегія приймає до уваги, що про вказаний доказ відповідач взагалі не зазначав під час розгляду справи в суді першої інстанції, він не був предметом дослідження суду.

Відповідно до статті 101 ГПК України, додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідачем, відповідно до вимог вказаної статті, не обгрунтовано причини його неподання господарському суду Харківської області.

Крім того, належним доказом направлення листа може вважатись розрахунковий документ, виданий відправникові поштового відправлення відповідно до пункту 36 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1155.

Надана відповідачем копія журналу, за відсутності документів, що підтверджують надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо) не може бути належним та достатнім доказом в підтвердження надіслання позивачу листа, про який зазначає відповідач.

З огляду на викладене, доводи відповідача є безпідставними та документально не підтвердженими.

Доводи відповідача про те, що укладення додаткової угоди здійснюється лише сторонами, а не судом, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має паво на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються зокрема шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Частиною 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відмова в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді.

Оскільки відповідач неправомірно відмовив відповідачу в укладенні додаткової угоди, позивачем вірно обрано спосіб захисту свого права шляхом звернення до суду із позовом про визнання такої додаткової угоди укладеною.

Враховуючи наведене, доводи відповідача є необгрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2017 року у справі №922/2657/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Повний текст постанови складено 18.12.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Гребенюк Н.В.