РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа № 924/458/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Грязнов В.В. ,

судді Мельник О.В.

при секретарі судового засідання Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Управління соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області на рішення господарського суду Хмельницької області від 21.08.2017р. у справі №924/458/17 (суддя Ю.В. Гладюк)

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" (м. Хмельницький)

до Управління соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області (смт. Нова Ушиця)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби в Хмельницькій області (м. Хмельницький)

про стягнення 44 978,87 грн. відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги за період з 01.11.15 року по 31.12.16 року

за участю представників сторін:

позивача - Вакула Р.В., представник за довіреністю № 2042 від 18.09.2017р.;

відповідача - Гарбуз В.В., (керівник);

третьої особи - не з'явився;

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Судове засідання відбувається в режимі відеоконференції з господарським судом Хмельницької області.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області 44978, 87 грн. витрат за наданні телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 21.08.2017р. у справі №924/458/17 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, справу розглядати без участі представника відповідача.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що договір про відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян між Управлінням соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації та ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії на 2016-2017 роки не укладався, ним не порушувалися умови договору, тому позов не підлягає задоволенню. Скаржник посилається на відсутність у Державному та місцевому бюджеті видатків на фінансування послуг, які надавались на пільгових умовах громадянам. Скаржник також посилається на те, що заявлена позивачем сума не може бути об'єктивною, так як не звірена з єдиною базою пільговиків де можуть бути включені особи, які вибули, померли та інші.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №33758/17 від 23.11.2017р.) в якому позивач просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.11.2017р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, звільнено його від сплати судового збору, апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби в Хмельницькій області, розгляд справи відкладено.

Представник позивача в судових засіданнях 28.11.2017р. та 13.12.2017р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.12.2017р. підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник третьої особи в судове засідання 13.12.2017р. не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану судом першої інстанції оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, у період з листопада 2015р. по грудень 2016р. позивач надав послуги пільговій категорії громадян, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їм соціального захисту", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про охорону дитинства" на загальну суму 44978, 87 грн., що підтверджується розрахунками видатків, формами №2-пільга (т. 1, а.с.11-48).

Позивач направив відповідачу розрахунки видатків форми №2-пільга з сумою заборгованості, що підтверджується описами вкладень та повідомленнями про вручення поштових відправлень, реєстром кореспонденції (т. 1, а.с. 55- 59).

Відповідач відшкодування пільг з наданих телекомунікаційних послуг з листопада 2015р. по грудень 2016р. не здійснював.

Листом від 04.02.2016р. №271 відповідач повідомив позивачу, що згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" відсутня субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян та кошти з місцевого бюджету не виділено, тому підписати договір про відшкодування пільг управління не може (т. 1, а.с. 49).

Відповідно до листа від 25.07.2016р. №1491 відповідач, розглянувши звернення позивача №05/2392 від 23.06.2016р. про проведення звірки пільговиків, зазначив, що у Законі України "Про державний бюджет України на 2016 рік" відсутні субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, тому відповідач не може рахуватися головним розпорядником коштів на відшкодування наданих пільг з послуг зв'язку і відповідно проводити звіряння з інформацією, що міститься в Реєстрі (т. 1, а.с. 73-74).

Предметом даного судового розгляду є вимоги надавача послуг до головного розпорядника бюджетних коштів про стягнення заборгованості в розмірі 44978, 87 грн. у зв'язку з порушенням виконання зобов'язання з відшкодування витрат, пов'язаних з наданням послуг зв'язку пільговій категорії громадян.

Суд апеляційної інстанції вказує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

За п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 БК України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Порядком встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів і здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету України.

Відповідно до п. 2 Постанови головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому, згідно п. 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевий держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг є Управління соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області, а відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню послуг зв'язку на пільгових умовах, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до п. 4 Порядку перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя.

Згідно п. 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).

Пунктом 7 Порядку визначено, що Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

У п. 8 Порядку встановлено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, у тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Згідно ч. 6 ст. 48 БК України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Як встановлено апеляційним судом, відповідач не виконав обов'язку, встановленого законом, з відшкодування телекомунікаційних послуг, які надавались позивачем на пільгових умовах громадянам з листопада 2015р. по грудень 2016р., що підтверджено відповідними доказами, а тому в нього існує заборгованість в сумі 44 978, 87 грн., яка відповідачем не спростована у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем правових підстав для покладення на відповідача обов'язку з відшкодування витрат, пов'язаних з наданням послуг пільговій категорії громадян та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 44 978, 87 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Закону і не залежать від їх бажання.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України N117 від 29.01.2003р. запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги та затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.

Так, п. 3 Положення відповідача визначено уповноваженим органом, який, в тому числі, здійснює ведення обліку пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга".

Згідно п. 10 Положення підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

У відповідності до п. 11 Положення уповноважений орган (відповідач) щомісяця звіряє інформацію, що міститься в реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок звіряти інформацію, що міститься в реєстрі, з інформацією, яка надходила від позивача щодо наданих пільгових послуг і в разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводити розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 33,34 ГПК України звернення відповідача до позивача з приводу наявності розбіжностей при звірянні розрахунків вартості послуг щодо загальної кількості пільговиків або розміру наданих пільг.

При цьому, апеляційним судом приймається до уваги, що позивач звертався до відповідача із проханням провести звірку пільговиків (лист №05/2392 від 23.06.2016р.), однак відповідач відмовив йому, посилаючись на те, що він не може рахуватися головним розпорядником коштів на відшкодування наданих пільг з послуг зв'язку і відповідно проводити звіряння з інформацією, що міститься в Реєстрі (лист від 25.07.2016р. №1491).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника, щодо розбіжностей суми заборгованості, визначеної позивачем в даному позові із сумою заборгованості в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги за спірний період.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для позбавлення позивача права на відшкодування понесених ним витрат.

Доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Судовою колегією не встановлено порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області на рішення господарського суду Хмельницької області від 21.08.2017р. у справі №924/458/17 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.