ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017р. Справа № 914/1979/17

За позовом: Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт», м. Київ,

до відповідача: Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод», м. Львів,

про: стягнення заборгованості в розмірі 9 287 489,97 грн

Суддя Синчук М.

при секретарі Х. Карась

За участю представників:

позивача: Милостива І.О. - довіреність від 014.03.2017 р. №Д-43/17;

відповідача: Рубель М.А. - довіреність від 17.08.2017 р. №17.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позовну заяву Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт» до Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» про стягнення заборгованості в розмірі 9 287 489,97 грн.

Ухвалою суду від 28.09.2017 р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 18.10.2017 р. В судовому засіданні 18.10.2017 р. оголошено перерву до 30.10.2017 р. Ухвалою суду від 30.10.2017 р. розгляд справи відкладено на 08.11.2017 р.

Представником відповідача, через канцелярію суду, подано додаткове пояснення (вх.№37765/17 від 08.11.2017 р.) щодо зарахування державним підприємством «Львівський бронетанковий завод» зустрічних однорідних вимог в господарських відносинах з Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт». Як стверджує відповідач, згідно договору поставки № STE -1-172-Д/П від 03.09.2015 р. та додаткових угод №1-5 до Договорору ДП «Львівський бронетанковий завод» закупило у Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт» продукцію, загальною вартістю, що складала 11 631 000,00 грн. Однак Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт» не повністю поставила продукцію, в наслідок чого, виникала заборгованість Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт» перед ДП «Львівський бронетанковий завод» в розмірі 1 111 800,00 грн.

Представником відповідача, через канцелярію суду, подано клопотання (вх.№37766/17 від 08.11.207 р.) про зменшення штрафних санкцій. Просить суд зменшити штрафні санкції, які підлягають стягненню з ДП «Львівський бронетанковий завод» за Договором поставки №STE - 8- 22- Д-17 від 16.03.2017 на 95%.

В судовому засіданні 08.11.2017 р. оголошено перерву до 27.11.2017 р.

Представником відповідача, через канцелярію суду, подано заяву (вх.№39180/17 від 20.11.2017 р.) про відстрочку виконання рішення, де просить відстрочити рішення господарського суду у справі №914/1979/17 до 30.11.2018 р., з мотивів наведених в заяві.

Представник позивача, через канцелярію суду, подав заперечення (вх.№39138/17 від 20.11.2017 р. на клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, з мотивів наведених в запереченні.

Представник позивача, через канцелярію суду, подав заперечення на додаткове пояснення (вх.№39137/17 від 20.11.2017 р.) щодо зарахування однорідних вимог.

В поданому запереченні, представник позивача, наводить аргументи про відсутність правових підстав щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, в порядку ст. 601 ЦК України.

Зокрема, як стверджує представник позивача, заборгованість відповідача у розмірі 9 287 489,97 грн є прямим боргом відповідача перед позивачем за Договором поставки №STE - 8-22-L-17, строк виконання якого настав 17.07.2017 р. Разом з тим, кошти у розмірі 1 111 800,00 грн були отримані позивачем, в якості авансу за іншим Договором поставки №STE-1-172-Д/П-15 та Додатковою угодою №5, строк якого ще не настав. Оскільки, керуючись вимогами Договору поставки, строк виконання зобов'язань розпочинається з моменту письмового повідомлення Покупця про готовність продукції до постачання. Окрім того, зазначений договір поставки укладено на виконання Договору комісії з постачальником, тому всі отримані кошти від ДП «Львівський бронетанковий завод» перераховані на рахунок постачальника.

Як стверджує позивач, він свої зобов'язання за Договором поставки та за Договором комісії виконав в повному обсязі, заборгованості перед ДП «Львівський бронетанковий завод» - не має. Таким чином, заявлені представником відповідача вимоги не є однорідними, а строк однієї з них ще не настав.

Суд вважає, що вимога відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї сторони. Таким чином, для припинення зобов'язань зарахуванням необхідно наявність кількох умов. По - перше, зарахування можливе у разі, коли зобов'язання є зустрічним, тобто кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим є кредитором за другим зобов'язанням. По - друге, вимоги, що є предметом зарахування, мають бути однорідними: повинні бути речі одного виду, роду. При цьому, характер зобов 'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. По -трете, зарахування можливе щодо вимог, строк виконання яких настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з того моменту, коли у наявності всі умови для зарахування. Тобто, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, який вчиняється однією стороною та створює обов'язки для іншої сторони без згоди на то останньої.

Відповідно до ст. 32 ГПК України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено суду належними засобами доказування можливість зарахування зустрічних однорідних вимог.

Судом встановлено, що надані докази відповідачем, в обґрунтування зарахування зустрічної однорідної вимоги, були спростовані доводами позивача.

В судовому засіданні 27.11.2017 р. оголошено перерву до 11.12.2017 р. Ухвалою суду від 27.11.2017 р. розгляд справи продовжено на 15 днів.

В судове засідання 11.12.2017 р. представник позивача з'явився, надав усні пояснення у справі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання 11.12.2017 р. відповідач з'явився. Через канцелярію суду, подав додаткові пояснення у справі.

Згідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством «Львівський бронетанковий завод» (далі - Продавець) та Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт», ( далі - Покупець), був укладений Договір поставки №STE - 8-22-Д- 17 (далі - Договір), згідно з п.1.1 якого Продавець передає, а покупець приймає і оплачує дизельні двигуни DEUTZ BF4M1013FC та АКПП Alison 1000SP в зборі (далі - Продукція), згідно із Специфікацією, яка зазначена у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до умов Договору, 21.03.2017р. Покупець перерахував на користь Продавця грошові кошти в сумі 7 710 660,00 гри. (Сім мільйонів сімсот десять тисяч шістсот шістдесят гривень 00 копійок), в т. ч. ПДВ (20%),

що підтверджується платіжним дорученням від 21.03.2017 р. № 954 (а.с. 20) та за актом приймання-передачі Продукції від 16.03.2017р. (а.с.36) отримав Продукцію, яку передав на відповідальне зберігання Державному підприємству «Львівський бронетанковий завод» за актом приймання - передачі майна від 16.03.2017 р. , згідно Договору зберігання від 16.03.2017р. №8ТЕ-8-23-Д-17.

Згідно з п. 1.3. Договору, Сторони домовились, що Покупець набуває

право власності на Продукцію з метою її подальшого перепродажу на користь іноземного замовника (надалі - Замовник), на підставі укладеного із Замовником зовнішньоекономічного контракту (надалі - Контракт).

При цьому, відповідно до п. 1.4.1. Договору, якщо Покупець не здійснить укладання Контракту із Замовником на продаж Продукції в термін - до 01.07.2017 р., Продавець зобов'язується повернути Покупцю грошові кошти в сумі, визначеній в п.2.2. Договору, а Покупець зобов'язується повернути Продавцю Продукцію отриману за цим Договором, яка зазначена у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до умов п.1.4.2. Договору, повернення грошових коштів Продавцем на користь Покупця, у випадку визначеному п. 1.4.1. Договору, повинно бути здійснено в повному обсязі протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги Покупця, але не пізніше ніж до 17.07.2017 р.

Керуючись п. 1.4. Договору, 03.07.2017 ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт»

направило ДП «Львівський бронетанковий завод» письмову вимогу вих. №31.8/65/5446-17 від 03.07.2017 р.(а.с.21), у якій зазначалось, що ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» не здійснило укладання Контракту з Замовником на продаж продукції, що є предметом Договору, у встановлений термін - до 01.08.2017 р. у зв'язку з чим, просить повернути грошові кошти в сумі 7 710 660,00 грн. протягом 10 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, але не пізніше ніж до 17.07.2017 р.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, надісланого на адресу Продавця цінним листом з описом вкладення (а.с.16). 07.07.2017р. ДП «Львівський бронетанковий завод» отримав зазначену Вимогу.

Позивач направив ДП «Львівський бронетанковий завод» претензію від 24.07.2017 вих. № 31.8/65/6012 (а.с.22-24) з вимогою про оплату заборгованості у встановлений законом строк: протягом 10 днів з дати отримання претензії.

Відповідач отримав зазначену вимогу 28.07.2017, що підтверджується

повідомленням про вручення поштового відправлення, надісланого на адресу

Продавця цінним листом з описом вкладення (а.с.19).

Однак, на сьогодні, Позивач не отримав від ДП «Львівський бронетанковий завод» жодної відповіді на претензію щодо повернення заборгованості за Договором, тому ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» вимушено звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно п. 7.4., 7.5 Договору, за порушення зобов'язань, визначених п. 1.4.2. Договору, щодо повернення грошових коштів Продавцем на користь Покупця, Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,01 % від суми платежу, за кожний день прострочення, але не більше 5 % від вартості непоставленої Продукції. За прострочення понад 30 календарних днів, Продавець зобов'язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості Продукції.

Отже, крім основного зобов'язання за Договором у розмірі 7 710 660,00 грн., позивач просить стягнути з ДП «Львівський бронетанковий завод» штрафні санкції у сумі 1 576 829, 97 грн.

Таким чином, станом на 31.08.2017 р. відповідачем допущено заборгованість перед позивачем, згідно Договору, у розмірі 9 287 489, 97 грн, яку він просить стягнути в судовому порядку

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового

зобов'язання.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, яка визначає зміст свободи договору, відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем був укладений Договір поставки №STE - 8-22-Д- 17 від 16.03.2017 р., згідно з п.1.1 якого Продавець передає, а покупець приймає і оплачує дизельні двигуни DEUTZ BF4M1013FC та АКПП Alison 1000SP в зборі, згідно із Специфікацією, яка зазначена у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до умов Договору, 21.03.2017р. Покупець перерахував на користь Продавця грошові кошти в сумі 7 710 660,00 гри. в т. ч. ПДВ (20%),

що підтверджується платіжним дорученням від 21.03.2017 р. № 954.

Згідно акту приймання-передачі Продукції від 16.03.2017р. отримав Продукцію, яку, згідно Договору зберігання від 16.03.2017р. №8ТЕ-8-23-Д-17., передав на відповідальне зберігання ДП «Львівський бронетанковий завод», що підтверджується актом приймання - передачі майна від 16.03.2017 р.

Згідно з п. 1.3. Договору, здійснюючи свою статутну діяльність на комерційній основі, Покупець набуває право власності на Продукцію з метою її подальшого перепродажу на користь іноземного замовника, на підставі укладеного із Замовником зовнішньоекономічного контракту.

При цьому, відповідно до п. 1.4.1. Договору, якщо Покупець не здійснить укладання Контракту із Замовником на продаж Продукції в термін - до 01 (Першого) липня 2017 року. Продавець зобов'язується повернути Покупцю грошові кошти в сумі, визначеній в п.2.2. Договору, а Покупець зобов'язується повернути Продавцю Продукцію отриману за цим Договором, яка зазначена у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до умов п.1.4.2. Договору, повернення грошових коштів Продавцем на користь Покупця, у випадку визначеному п. 1.4.1. Договору, повинно бути здійснено в повному обсязі протягом 10 (Десяти) календарних днів з моменту отримання вимоги Покупця, але не пізніше ніж до 17 (Сімнадцятого) липня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач інформував відповідача, шляхом надіслання письмової вимоги від 03.07.2017 р. та претензії 24.07.2017 р. ДП «Львівський бронетанковий завод», де зазначалось, що керуючись п.1.4 Договору, ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» не здійснило укладання Контракту з Замовником на продаж продукції, що є предметом Договору, у встановлений термін, тобто, до 01 (Першого) липня 2017 року, у зв'язку з чим, просить повернути грошові кошти в сумі 7 710 660,00 грн. протягом 10 (Десяти) календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, але, як це передбачено умовами Договору - не пізніше ніж до 17 (Сімнадцятого) липня 2017 року.

В матеріалах справи наявні докази отримання ДП «Львівський бронетанковий завод» письмової вимоги та претензії, однак позивачем не отримано відповіді щодо повернення коштів, згідно умов Договору.

Згідно п.7.4.,7.5. Договору, за порушення зобов'язань, визначених п. 1.4.2. Договору, Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,01 % від суми платежу, за кожний день прострочення, але не більше 5 % від вартості непоставленої Продукції. За прострочення понад 30 календарних днів, Продавець зобов'язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості Продукції.

Зважаючи на наведене, позивач звернувся до суду, для відшкодування ДП «Львівський бронетанковий завод» заборгованості за Договором поставки №STE - 8-22-Д- 17 від 16.03.2017 р. в сумі 9 287 489, 97 грн., з яких 7 710 660,00 грн. - основного боргу та 1 576 829, 97 грн. - штрафних санкцій, з яких: пені - 34 697,97 грн та штрафу - 1 542 132,00 грн.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається

таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або

не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позивних вимог про стягнення основного боргу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, позивач неналежним чином виконав покладені на нього зобов'язання, згідно Договору, в разі якщо Покупець не здійснить укладання Контракту із Замовником на продаж Продукції - Продавець зобов'язується повернути Покупцю грошові кошти в сумі 7 710 660,00 грн, протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 17.07.2017 р.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача повернення грошових коштів в сумі 7 710 660,00 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача, за порушення грошових зобов'язань, штрафні санкції, відповідно до п.7.4.,7.5. Договору.

Відповідно до ст. 193 ГК України, господарські зобов'язання повинні виконуватись залежним чином відповідно до закону та умов договору, а у разі їх невиконання до сторони можуть бути застосовані штрафні санкції.

Так у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.п.7.4.,7.5. Договору, порушення відповідачем грошових зобов'язань, є підставою для застосування до ДП «Львівський бронетанковий завод» штрафних санкцій, а саме, стягнення пені у розмірі 0,01 % від суми платежу, за кожний день прострочення, але не більше 5 % від вартості непоставленої Продукції, та штраф у розмірі 20% від вартості Продукції за прострочення понад 30 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечував щодо правильності нарахування штрафних санкцій, проте подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з ДП «Львівський бронетанковий завод» за Договором поставки на 95 %.

Загальна сума пені та штрафу, згідно Договору, що нарахована позивачем, складає 1 576 829,97 грн.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем коштів та враховуючи наявність прострочення виконання зобов'язання, з ДП «Львівський бронетанковий завод» підлягає стягненню 1 576 829,97 грн. на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» пені та штрафних санкцій з урахуванням фактичного періоду прострочення.

Згідно поданого представником відповідача, клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Крім того, в силу ч.2. вказаної норми, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарський відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, вправі зменшити розмір штрафних санкцій, не звільнити повністю боржника від їх сплати.

Враховуючи наведене, відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з ДП «Львівський бронетанковий завод» аргументуючи свою позицію наступним:

Відповідно до чинного законодавства України державне підприємство має особливий правовий статус.

Так, згідно ч. 1 ст. 75 ГК України державне комерційне підприємство зобов'язане приймати та виконувати доведені до нього в установленому законодавством порядку державні замовлення, враховувати їх при формуванні виробничої програми, визначенні перспектив свого економічного і соціального розвитку та виборі контрагентів, а також складати і виконувати річний та з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожен наступний рік.

Згідно ч. 2 ст. 74 ГК України майно державного комерційного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Отже, державне підприємство створюється і діє для задоволення інтересів держави у певній сфері господарської діяльності. У даному випадку - у сфері підвищення обороноздатності України.

Таким чином відповідно до приписів Господарського кодексу України, а також правових актів органів державної влади діяльність ДІЇ «Львівський БТЗ» становить загальнодержавний та загальносуспільний інтерес.

Відповідно до постанови КМУ від 04.03.2015р. №83 «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», ДП «ЛБТЗ» відноситься до об'єктів, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави у сфері оборони, і тому в умовах зовнішньої збройної агресії нормальне функціонування заводу, який забезпечує ремонт та відновлення бронетанкової техніки для потреб ЗСУ, є одним з пріоритетних завдань держави.

Як повідомляє представник відповідача, на даний момент, Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод» перебуває у складному фінансовому становищі, яке ускладнить виконання ускладнить виконання рішення суду, або зробить його неможливим, що підтверджується наявністю ряду чинників, критичних для подальшої господарської діяльності підприємства.

А саме, у зв'язку з проведенням АТО на сході України підприємство позбавлене можливості експортувати свою продукцію в інші країни. Уся відремонтована військова техніка йде лише на потреби Збройних Сил України. На даний момент ДП «Львівський БТЗ», серед іншого, виконується державний контракт на виконання робіт за Державним оборонним замовленням (ремонт танків Т-72 та його модифікацій).

Крім того, зазначає, що згідно умов державних контрактів, укладених між ДП «Львівський БТЗ» та Міністерством оборони України, встановлено, що при визначенні ціни договору, рівень прибутку у складі ціни не може перевищувати 1% витрат виконавця на купівлю комплектуючих виробів (напівфабрикатів), а також, 15-20 % решти витрат у складі виробничої собівартості робіт.

Відповідно, сума прибутку, яка закладена Міністерством оборони України (Замовник) для Державного підприємства «Львівський БТЗ» (Виконавець), є незначною.

Такі умови договору призводять до того, що майже увесь прибуток підприємства йде на закупівлю комплектуючих і матеріалів для ремонту танкової техніки, а також, на виплату заробітної плати працівникам.

У зв'язку з несприятливою фінансовою ситуацією на підприємстві виникла та продовжує існувати велика кредиторська заборгованість перед контрагентами.

На підтвердження цієї обставини, відповідач долучив до матеріалів справи копії Довідок про кредиторську заборгованість станом на 01.10.2017 р. (а.с. 170) та 01.11.2017 р. (а.с.171), а також, Звіти про фінансові результати за 12 місяців 2016 р. та 9 місяців 2017 р., які свідчать про набагато гірші фінансові показники у порівнянні з аналогічним періодом минулого року; про велику кредиторську заборгованість, наявність збитків тощо.

Кредиторська заборгованість станом на 01.11.2017 р. складає 447 067 грн.

У зв'язку з відсутністю замовлень і, як наслідок, відсутністю достатньої завантаженості виробничих потужностей по підприємству встановлювався для працівників режим роботи у вигляді простоїв. Представником відповідача, долучено до матеріалів справи Накази по особовому складу «Про встановлення простою» (а.с. 173- 180).

Окрім того, постановою головного державного виконавця служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шелінською Ю.А. від 13.01.2017 р. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ЗВП №50654795 про стягнення заборгованості на користь юридичних осіб, держави на загальну суму 14 198 412, 41 грн., накладено штраф на кошти боржника - ДП «Львівський бронетанковий завод» на суму 14 198 412, 41 грн. ( а.с.25-26).

Зазначені обставини, на переконання відповідача, свідчать про наявність ознак виняткового випадку, що можуть вважатися підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Виходячи зі змісту ст. 205 ЦК України, ч. 3 ст. 551 ЦКУ, ст. 233 ГКУ, п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо; це ж питання врегульовано і в Постанові Пленуму ВГС України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Таким чином, суд об'єктивно оцінивши інтереси обох сторін, вважає, що даний випадок є винятковим, що підтверджується матеріалами справи та свідчать про важкий фінансовий стан відповідача, віднесення підприємства до об'єктів, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави у сфері оборони. На підставі викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язання до 80 % від заявленого розміру.

Таким чином, підлягає стягненню з ДП «Львівський бронетанковий завод» на користь ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» пеню в розмірі 6 939,60 грн. та штрафу в розмірі 308 426,40 грн.

На адресу господарського суду Львівської області, 20.11.2017 р. надійшла заява від ДП «Львівський бронетанковий завод» про відстрочку виконання рішення у справі №914/1979/17.

В поданому клопотанні, представник відповідача наголошує на складному фінансовому становищі підприємства, що в свою чергу ускладнить виконання рішення суду або зробить його неможливим, з підстав наведених раніше.

Відповідно до п.6. ч.1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Дослідивши подані матеріали, суд вважає, що дана заява боржника обґрунтована та мотивована, наданими матеріалами підтверджено існування конкретних обставин, які ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення у даній справі.

Крім того, суд бере до уваги пояснення відповідача про скрутне матеріальне становище підприємства, згаданого вище.

Водночас, як зазначає відповідач, проводяться роботи з Міністерством оборони України, стосовно освоєння ДП «ЛБТЗ» ремонту танків Т-64. У зв'язку з цим, з метою дослідження технічного стану та освоєння капітального, регламентованого ремонту танку Т-64 та його модифікацій був укладений Договір № 342/3/5/16/86 від 30.11.2016 про надання послуг з дослідження технічного стану та освоєння ремонту військового майна (а.с.53-55). Це дасть змогу підприємству в подальшому укладати договори з Міністерством оборони України на виконання регламентованого ремонту танків Т-64 та його

модифікацій.

Відповідач долучив копії листів та відповіді на них від ДГЗТІФ «Укрінмаш» (а.с. 62-63) щодо поставки демілітаризованих спеціальних машин типу БРЕМ-1 (БТС-5Б), де ціна за одиницю становить 490 000 дол. США, від ДК «Укрспецекспорт» щодо постачання коробки передач з відкачуючим насосом та бортовою передачею (права) Зшт. Та коробки передач з нагнітаючим та відкачуючим насосом та бортовою передачею(ліва) 3 шт., де ціна за одиницю становить 35000,00 дол. США, від ДК «Укрспецекспорт» щодо виготовлення 2 (двох) одиниць ГПМ-72, по ціні 480 000,00дол. США (а.с.65-67), від ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» щодо поставки бронетранспортеру «Дозор-Б» в комплектації базового варіанту по ціні 280000 дол. США, від ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» щодо поставки запасних частин до танку Т-72 по ціні 915 845,00 дол. США, від ДК «Укрспецекспорт» щодо поставки запасних частин до танків Т- 72М1М та Т-55М по кількості і цінах, які додаються в додатку (а.с. 68-71).

Як стверджує відповідач, отримання коштів у рамках виконання планових замовлень дозволить акумулювати кошти для розрахунку з контрагентами, зокрема перед Позивачем.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, з врахуванням викладеного, а також принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ДП «Львівський бронетанковий завод» про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Львівської області у справі №914/1979/17 строком на чотири місяці.

Відповідно до ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство в господарський судах здійснюється на засадах змагальності, сторони і інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими до суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задовволення позовних вимог часково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49,75, 82-85,116 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір штрафних санкцій до 80 %.

3. Стягнути з Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» (79031, м. Львів, Стрийська, 73; ідентифікаційний номер 07985602) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт», (04073, Львівська область, м. Київ, пр. Степана Бандери, 7; ідентифікаційний код 30019335) суму основного боргу в розмірі 7 710 660,00 грн, пеню в розмірі 6 939,60 грн. та штрафу в розмірі 308 426,40 грн.

4. Стягнути з Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» (79031, м. Львів, Стрийська, 73; ідентифікаційний номер 07985602) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт», (04073, Львівська область, м. Київ, пр. Степана Бандери, 7; ідентифікаційний код 30019335) 139 312, 36 грн судового збору.

5. Заяву Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Львівської області у справі №914/1979/17 задовольнити частково.

6. Відстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області у справі №914/1979/17 строком на чотири місяці, починаючи з 01.01.2018 р.

7. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

8. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 15.12.2017 р.

Суддя Синчук М.М.