ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р.Справа № 923/1151/15
м. Одеса, просп. Шевченка, 29

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленін О.Ю., Богатир К.В.

секретар судового засідання - Герасименко Ю.С.

Учасники процесу в судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 17.11.2017

суддя - Сулімовська М.Б.

Час і місце ухвалення: 11:12 год.; м. Херсон, вул. Театральна, 18.

Дата складання повного тексту 22.11.2017

у справі № 923/1151/15

за заявою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

про визнання недійсним Договору від 11.03.2014 про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011

до відповідачів:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський електромашинобудівний завод»;

2.Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції»

3.Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінаннскарант»

в межах провадження у справі про банкрутство

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський електромашинобудівний завод»

ліквідатор - арбітражний керуючий Глуховський О.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 17.11.2017 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання недійсним Договору від 11.03.2014 про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором №431-11 від 21.12.2011, укладеного між ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ПАТ «Сбербанк» звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Херсонської області від 17.11.2017 по справі № 923/1151/15 - скасувати та визнати недійсним Договір від 11.03.2014 про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором №431-11 від 21.12.2011, укладений між ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» відмовлено.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу вважає ухвалу Господарського суду від 17.11.2017 такою, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та зазначає, що оспорюваний договір має всі ознаки фіктивного правочину, а отже на підставі ч. 2 ст. 234 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді - Аленін О.Ю., Богатир К.В.) від 08.12.2017 апеляційну скаргу ПАТ «Сбербанк» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.12.2017 об 11:30.

До Одеського апеляційного господарського суду від ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» та ТОВ «Фінансгарант» надійшли відзиви на апеляційну скаргу, відповідно до яких останні просять залишити апеляційну скаргу ПАТ «Сбербанк» без задоволення, а ухвалу Господарського суду Херсонської області від 17.11.2017 по справі № 923/1151/15 без змін.

У судове засідання 21.11.2017 учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце засідання суду повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила відповідність ухвали Господарського суду Херсонської області ст. 276 ГПУ України, відповідно до наступного.

Відповідно до Закону України № 2147-VII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням приписів частини 1 статті 270 та частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених у Главі «Апеляційний розгляд». При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах «Апеляційний розгляд» і «Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження».

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно до приписів ч.1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.07.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський електромашинобудівний завод».

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 24.07.2015.

Після оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство до суду звернулись конкурсні кредитори, в тому числі ПАТ «Банк «Національні інвестиції» з грошовими вимоги до боржника на суму 360777887,88 грн.

ТОВ «Фінансгарант» звернулося до господарського суду з заявою від 12.01.2016 про заміну ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на його правонаступника ТОВ «Фінансгарант».

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 10.03.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод», визнано вимоги кредиторів до боржника, зокрема, визнано вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції» в сумі 1218,00 грн. судового збору перша черга, 12030638,02 грн. - четверта черга, 2926583,79 грн. - шоста черга; відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансгарант» про заміну сторони її правонаступником.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 (з урахуванням ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 про виправлення описки) ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.03.2016 в частині визнання кредиторських вимог ПАТ «Банк «Національні інвестиції» в сумі 1218,00 грн. перша черга, 12030638,02 грн. четверта черга, 2926583,79 грн. шоста черга, а також в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ «Фінансгарант» про заміну ПАТ «Банк "Національні інвестиції» на його правонаступника в особі ТОВ «Фінансгарант» - скасовано; задоволено заяву ТОВ «Фінансгарант» про заміну сторони її правонаступником; замінено ПАТ «Банк «Національні інвестиції» як кредитора у даній справі на правонаступника - ТОВ «Фінансгарант»; визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги ТОВ «Фінансгарант» в сумі 360223037,04 грн., з яких 293158328,54 грн. основного боргу та боргу по сплаті процентів - четверта черга задоволення, а 67064708,50 грн. пені - шоста черга задоволення кредиторських вимог.

31.05.2017 в порядку статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», до суду звернувся кредитор ПАТ «Сбербанк» із заявою про визнання недійсним Договору від 11.03.2014 про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором №431-11 від 21.12.2011.

ПАТ «Сбербанк» зазначає, що спірний договір має бути визнаний недійсним в порядку ч.2 ст.234 Цивільного кодексу України як такий, що містить ознаки фіктивного, оскільки:

- сторони на момент вчинення правочину наперед передбачали та свідомо допускали, або навіть бажали ненастання правових наслідків, які обумовлювалися цим договором;

- боржник заздалегідь знав, що не зможе виконати умови укладеного договору;

- боржник не приступив до реального виконання умов договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати: поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, щодо відмови у задоволенні заяви ПАТ «Сбербанк» про визнання недійсним Договору від 11.03.2014 про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором №431-11 від 21.12.2011, укладеного між ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та зазначає наступне.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, господарським судом у попередньому засіданні, заяву ПАТ «Банк "Національні інвестиції» про визнання грошових вимог до боржника, крім іншого, було обґрунтовано наявністю заборгованості за Договором від 11.03.2014, укладеним між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, укладеним між ТОВ «Контакт-Центр Україна» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції».

За умовами зазначеного договору боржник прийняв на себе солідарний обов'язок по всіх зобов'язаннях ТОВ «Контакт-Центр Україна» за вказаним кредитним договором з урахуванням додаткових угод до нього, за яким ТОВ «Контакт-Центр Україна» зобов'язалося повернути банку кредит, наданий у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом заборгованості 5000000 доларів США з процентною ставкою 12,1 % річних та зі строком повернення кредиту до 22.12.2014 включно.

Заборгованість ТОВ «Контакт-Центр Україна» за кредитним договором, яку ПАТ «Банк "Національні інвестиції» заявив до ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» на підставі Договору про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, становила 150555497,27 грн.

Як зазначено господарським судом Херсонської області в ухвалі від 10.03.2016 (а.с.7-32), за умовами пункту 1.3 спірного договору про встановлення солідарного обов'язку, з моменту його укладання ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» та позичальник за кредитним договором стають солідарними боржниками та несуть солідарний обов'язок перед ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за виконання зобов'язань з повернення кредиту та інших зобов'язань позичальника, передбачених кредитним договором.

У розділі 2 Договору про встановлення солідарного обов'язку сторони визначили, що ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод», як співпозичальник, зобов'язується виконувати всі зобов'язання позичальника за кредитним договором, у передбачені кредитним договором строки та порядку. При цьому, ПАТ «Банк «Національні інвестиції» надано право пред'явити вимогу про виконання будь-якого зобов'язання, передбаченого кредитним договором, як повністю так і частково, як до позичальника, так і до співпозичальника, а останній зобов'язаний виконати таку вимогу у визначений кредитним договором строк, не залежно від заперечень позичальника.

Кредитор зобов'язаний приймати виконання будь-якого зобов'язання за кредитним договором як повністю, так і частково, як від позичальника, так і від співпозичальника. У випадку прострочення повернення кредиту, сплати процентів та/або порушення будь-яких інших обов'язків за кредитним договором кредитор має право пред'явити позов про стягнення заборгованості в повному обсязі або частково (за власним вибором), як солідарно до позичальника або співпозичальника, так і до будь-кого з них окремо.

Як встановлено Господарським судом Херсонської області при розгляді у попередньому засіданні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансгарант» про заміну кредитора ПАТ «Банк «Національні інвестиції» його процесуальним правонаступником, 17.09.2015 між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт» було укладено ряд договорів про відступлення права вимоги, в тому числі № 431-11, згідно з яким ТОВ «Фактор-Комфорт» набуло право вимоги до ТОВ «Контакт-Центр Україна» за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011.

В подальшому, 25.12.2015 ТОВ «Фактор-Комфорт» відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ «Фінансгарант» у повному обсязі.

За актами приймання-передачі документації від 25.12.2015 ТОВ «Фактор-Комфорт» передало, а ТОВ «Фінансгарант» прийняло оригінали кредитних договорів з додатковими угодами, договорів про відступлення права вимоги, укладених між ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та ТОВ «Фактор-Комфорт», та інші документи кредитних справ, в тому числі що стосується спірного Договору про встановлення солідарного обов'язку.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Херсонської області від 10.03.2016, крім іншого, було відхилено грошові вимоги ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до боржника, що ґрунтуються на Договорі про встановлення солідарного обов'язку №431-11 від 21.12.201.

Відхиляючи грошові вимоги банку в цій частині Господарський суд Херсонської області виходив з того, що фактично між сторонами було укладено договір, який за своєю правовою природою є договором поруки, а тому у зв'язку із настанням кінцевого строку повернення кредиту та пред'явленням вимоги до поручителя лише 21.08.2015 (дата звернення кредитора до суду із заявою про визнання грошових вимог у справі про банкрутство), порука в частині стягнення суми кредиту припинилась у зв'язку із закінченням шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 (з урахуванням ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 про виправлення описки), залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.03.2016 в частині результатів розгляду кредиторських вимог ПАТ «Банк «Національні інвестиції», а також в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ «Фінансгарант» про заміну ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на його правонаступника в особі ТОВ «Фінансгарант» - скасовано; задоволено заяву ТОВ «Фінансгарант» про заміну сторони її правонаступником; замінено ПАТ «Банк «Національні інвестиції» як кредитора у даній справі на правонаступника - ТОВ «Фінансгарант»; визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги ТОВ «Фінансгарант», в тому числі вимоги, що ґрунтуються на спірному Договорі про встановлення солідарного обов'язку від 21.12.2011 №431-11.

Переглядаючи ухвалу місцевого господарського суду в апеляційному порядку, Одеський апеляційний господарський суд у постанові від 24.10.2016, з яким погодився і Вищий господарський суд України, зазначив, що за приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що укладені ПАТ "Банк "Національні інвестиції" із боржником договори про покладення солідарного обов'язку дійсно мають елементи договору поруки. Натомість, певні умови сторони узгодили іншим чином, а відтак поширення норм, що безпосередньо регламентують правовідносини поруки у даному випадку має обмежене застосування.

Зокрема, зазначеними договорами передбачено, що з моменту укладання договорів ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод», який виступає саме як співпозичальник, та безпосередньо конкретний позичальник, визначений умовами кредитних договорів, стають солідарними боржниками за кредитними договорами та несуть солідарний обов'язок перед ПАТ "Банк "Національні інвестиції" за виконання зобов'язань з повернення кредиту та інших зобов'язань позичальника, які передбачені кредитним договором (пункти 1.3 договорів про встановлення солідарного обов'язку).

У випадку прострочення повернення кредиту, сплати відсотків за кредитом та/або порушення будь-яких інших обов'язків за кредитним договором, ПАТ «Банк «Національні інвестиції» має право пред'явити позов про стягнення заборгованості в повному обсязі або частково (на власний розсуд) як солідарно до позичальника і співпозичальника, так і до будь-кого з них окремо (пункти 2.5 договорів про встановлення солідарного обов'язку).

Відповідно до п. 3.1 договорів про встановлення солідарного обов'язку, вони вступають в силу з моменту їх підписання сторонами та діють до повного погашення заборгованості за кредитними договорами.

Згідно із п. 3.2 згаданих договорів, їх дія не припиняється в разі припинення зобов'язань позичальника за кредитним договором в зв'язку зі смертю позичальника, визнання позичальника померлим та з інших підстав, передбачених законодавством, крім виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі.

Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором жодним чином не можуть впливати на виконання співпозичальником зобов'язань за договором забезпечення (пункти 4.2 договорів про встановлення солідарного обов'язку).

До того ж, пунктами 4.3 та 4.4 наведених договорів встановлено, що ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» залишається зобов'язаним перед ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до того моменту, поки всі зобов'язання за кредитними договорами не будуть виконані; за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань до співпозичальника застосовуються штрафні санкції, які відповідно до умов кредитних договорів застосовуються до позичальника.

Тобто, сторонами договорів про встановлення солідарного обов'язку обумовлено припинення кредитних зобов'язань лише фактом їх повного виконання належним чином, що цілком узгоджується із приписами статті 599 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивним правочин характеризується тим, що сторони вчиняють його лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину учасники мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Водночас фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети.

Сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним; позивач має довести суду відсутність в учасників правочину наміру створення юридичних наслідків. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину.

В даному випадку матеріали справи не містять доказів наявності умислу сторін спірного договору щодо відсутності наміру створення правових наслідків, обумовлених ним.

Так, означеним Договором про встановлення солідарного обов'язку фактично було забезпечено виконання ТОВ «Контакт-Центр Україна» перед ПАТ «Банк «Національні інвестиції» зобов'язань за кредитним договором №431-11 від 21.12.2011.

Як зазначено в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 та постанові Вищого господарського суду України від 25.01.2017, укладені ПАТ «Банк «Національні інвестиції» із боржником договори про покладення солідарного обов'язку мають елементи договору поруки. Натомість, певні умови сторони узгодили іншим чином, а відтак поширення норм, що безпосередньо регламентують правовідносини поруки у даному випадку має обмежене застосування.

Загальні положення про поруку, правовідносини щодо якої регулюються параграфом 3 глави 49 ЦК України та іншими нормами чинного законодавства України, не передбачають особливих вимог щодо укладання договорів поруки, чи заборон до вибору особи поручителя, його пов'язаності з боржником чи кредитором, а містять вимоги тільки до прав та обов'язків поручителя, які наявні у спірному Договорі про становлення солідарного обов'язку та узгоджені його сторонами.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно посилання на те, що станом на дату укладання оспорюваного правочину ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» мало значні грошові зобов'язання перед кредиторами, а також ПАТ «Сбербанк» на підставі договору поруки від 22 серпня 2013 року, оскільки по перше: порука відповідно до ст. 553 ЦК України є способом забезпечення виконання зобов'язань, отже ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» станом на 11.03.2014 не мало заборгованість за кредитними договорами перед ПАТ «СБЕРБАНК», за виконання яких поручилося ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод», оскільки ця заборгованість могла бути погашена безпосередньо самим боржником або іншими поручителями.

По друге, щодо зобов'язань ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» перед іншими кредиторами на дату укладання оспорюваного правочину, то відповідно до фінансової звітності ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» за 2013 рік (за період, що передував укладанню оспорюваного Договору), загальна вартість активів підприємства складала 279 млн. гривень, власний капітал - 41 млн. грн., чистий дохід підприємства від реалізації продукції становив 68 млн. грн., валовий прибуток - 6,343 млн. грн.

В той же час, як зазначає, боржник, короткострокові кредити банків складали станом на 31.12.2013 -11.145 млн. грн., а саме кредити перед ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за кредитними договорами № 335-10 від 27.07.2010 та № 222-12 від 06.07.2012, з яким ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» і уклало оспорюваний Договір, оскільки було заінтересоване у налагодженні подальших взаємовигідних господарських відносин з цим банком з метою подальшого кредитування в ньому. Кредитних зобов'язань перед іншими банками ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» не мало.

Крім того, за Договором від 11.03.2014 ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» взяло на себе солідарне зобов'язання(разом з іншими співпозичальниками) за кредитним договором на суму 5 000 000,00 доларів США, що на момент укладання договору складало 46 179 500,00 гривень за курсом НБУ (100 доларів США= 923.5900 грн. станом на 11.04.2014), а не 150 797 443,74 грн., як зазначено ПАТ «Сбербанк».

Також колегією суддів відхиляються доводи ПАТ «Сбербанк» на невиконання оспорюваного Договору, то невиконання боржником у подальшому зобов'язань за Договором про встановлення солідарного обов'язку не є підставою для визнання договору недійсним і не свідчить про те, що сторони при його укладенні не мали наміру створити правові наслідки.

Щодо посилань апелянта на безоплатність та збитковість оспорюваного договору для ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод», колегія суддів зазначає, що обов'язкова оплатність такого виду договору законодавством не передбачена, тому відсутність умови про оплату також не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Таким чином, при укладенні договору про встановлення солідарного обов'язку сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договір підписаний уповноваженими представниками обох сторін, що підтверджує відповідність договору внутрішній волі сторін, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

На підставі викладеного, ухвала Господарського суду Херсонської області від 17.11.2017 по справі № 923/1151/15 винесено в результаті повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 269 - 271, 275, 276, 281- 283

Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 17.11.2017 у справі № 923/1151/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Повний текст постанови підписано 26.12.2017.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.