номер провадження справи 12/124/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 Справа № 908/1583/17

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Носівець В.В., Федорова О.В.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1583/17

за первісним позовом: Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів в сумі 6701,31 швейцарських франків та 12657,97 гривень

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС

до відповідача: Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк

про визнання недійсною додаткової угоди, визнання поруки та договору поруки припиненими

за участю представників:

від Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк ОСОБА_2, довіреність № 23-1/51114 від 06.12.2017 року

від Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС ОСОБА_3, довіреність від 05.04.2015 року

від третьої особи не з'явився

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.09.2017 року за обопільним клопотанням представників сторін строк розгляду справи був продовжений на підставі ст. 69 ГПК України на пятнадцять календарних днів до 16.10.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.10.2017 року справу № 908/1583/17 у звязку зі складністю спору та великим обсягом наданих доказів передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Носівець В.В., Федорова О.В.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС, як боржника солідарного з ОСОБА_1, з вимогами про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № 0 від 02.08.2007 року (в системі обліку банку договір № 2) за кредитом та процентами в сумі 6701,31 швейцарських франків та пені в сумі 12657,97 грн.

Разом з тим позивач в позовній заяві зазначив в якості третьої особи без самостійних вимог фізичну особу - ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду від 01.08.2017 року на підставі приписів ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

06.09.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС (відповідач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду Запорізької області із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (позивач за первісним позовом), в якому просить:

- додаткову угоду № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки, укладеного між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, визнати недійсною;

- поруку ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС за договором поруки № 0/П від 02.09.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, та сам вказаний договір визнати припиненими.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.09.2017 року на підставі ст. 60, п. п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України зустрічну позовну заяву від 05.09.2017 року (вх. № 2036/08-07/17 від 06.09.2017 року) і додані до неї документи повернуто позивачеві Товариству з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС без розгляду.

Безпосередньо в судовому засіданні 13.09.2017 року представник позивача за первісним позовом надав із супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи.

12.10.2017 року на адресу суду від третьої особи у справі надійшла заява, в якій остання зазначає, що копії зустрічного позову разом з матеріалами отримала, просить розглянути справу без її участі, оскільки не може зявитися в судове засідання, призначене на 17.10.2017 року, через відїзд закордон.

Безпосередньо в судовому засіданні 17.10.2017 року представник відповідача за первісним позовом надав із супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи.

12.10.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС (відповідач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду Запорізької області із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (позивач за первісним позовом), в якому просить:

- додаткову угоду № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки, укладеного між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, визнати недійсною;

- поруку ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС за договором поруки № 0/П від 02.09.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, та сам вказаний договір визнати припиненими.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.10.2017 року на підставі ч. 1 ст. 60, п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України відмовлено у прийнятті зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС, поданого у справі № 908/1583/17 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки та визнання договору поруки № 0/П від 02.09.2007 року припиненим, надіслано позовні матеріали на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС.

Безпосередньо в судовому засіданні 06.11.2017 року представник позивача за первісним позовом надав із супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 06.11.2017 року задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, а саме відкладений розгляд справи на 28.11.2017 року о 14:30.

Ухвалою господарського суду від 17.10.2017 року в порядку ст. 65 ГПК України колегією суддів у складі: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Носівець В.В., Федорова О.В. прийнято справу № 908/1583/17 до розгляду, судове засідання призначено на 06.11.2017 року об 11:15.

До початку розгляду справи по суті, а саме 06.11.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС звернулося до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк в порядку ст. 60 ГПК України, із зустрічним позовом про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки, укладеного між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, та визнання поруки ТОВ ДНІПРОТРАССЕРВІС за договором поруки № 0/П від 02.09.2007 року, укладеного між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, та самого договору припиненими.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.11.2017 року зустрічний позов був прийнятий судом для спільного розгляду з первісним позовом.

12.12.2017 року на адресу суду від відповідача за первісним позовом надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що при підготовці тексту позовних вимог була допущена технічна описка у звязку з якою дата договору поруки невірно зазначена як 9 вересня 2007 року, замість правильної 9 серпня 2007 року. Просить врахувати дані пояснення під час розгляду позовних вимог.

12.12.2017 року на адресу суду від позивача за первісним позовом надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- висновки відповідача за первісним позовом, що договір поруки № 0/П від 02.08.2017 року є припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки поручитель не надавав згоди на укладення додаткової угоди № 1 від 24.04.2009 року, № 2 від 09.02.2010 року та № 3 від 09.02.2010 року є хибними;

- відповідно до договору поруки ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС взяло на себе обовязок солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника за кредитним договором, відповідно до п. 5.1. договору поруки йому відомі умови Основного договору, з якими він погоджувався;

- п. 1.1. договору поруки передбачено, що Поручитель зобовязується перед банком відповідно до умов договору відповідати за виконання боржником усіх його зобовязань перед банком, що виникли з кредитного договору, існуючих в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому;

- відповідно до умов договору поруки визначено, що Поручителю добре відомі усі умови Основного договору, уклавши цей договір Поручитель повністю розуміє всі умови Основного договору та цього договору, свої права та обовязки за договором і погоджується з ними;

- у випадку зміни в подальшому умов кредитного договору Поручитель підписанням договору поруки підтвердив свою згоду на здійснення таких змін в майбутньому, сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору поруки не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін;

- заявою від 09.02.2010 року ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС не заперечує проти внесення ОСОБА_1 будь-яких змін до договору про надання споживчого кредиту № 00 від 02.08.2007 року шляхом підписання відповідної додаткової угоди з АТ «УкрСиббанк»;

- доводи ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, що обсяг відповідальності поручителя збільшився з підписанням додаткової угоди № 1, 2, 3 позичальником є безпідставними, оскільки ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС надало згоду на здійснення таких змін в майбутньому;

- безпідставним є посилання позивача за зустрічним позовом на те, що поручитель не надавав, а банк не отримував згоди на зміну умов кредитного договору, адже така згода уже закріплена в договорі поруки;

- позовні вимоги про визнання договору поруки припиненим є необґрунтованими, оскільки на вимогу ч. 1 ст. 559 ЦК України позивачем не доведено що мають місце обставини збільшення обсягу його відповідальності як поручителя шляхом зміни основного зобовязання без його згоди;

- твердження відповідача за первісним позовом, що йому було невідомо про розірвання договору іпотеки від 02.08.2007 року також не відповідають дійсності;

- доказів, які б вказували на те, що відбулися зміни основного зобовязання без згоди поручителя не подано;

- укладеними додатковими угодами до кредитного договору не змінювались відсоткова ставка, розмір кредиту, кінцевий строк його повернення, зміни стосувались лише надання відстрочки по поверненню кредиту за період відстрочки пропорційно в річних частках на інші періоди строку кредитування;

- подана позовна заява не відповідає дійсності та необґрунтована. Просить в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити, задовольнити позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк в судовому засіданні 12.12.2017 року підтримав позовні вимоги за первісним позовом. Разом з тим, заперечив проти зустрічного позову.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС в судовому засіданні 12.12.2017 року надав пояснення по суті справи, проти первісного позову заперечив. Разом з тим, підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом.

Представник третьої особи в судове засідання 12.12.2017 року не зявився.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши оцінку письмовим поясненням сторін, запереченням позивача та відповідача за первісним та зустрічним позовами, норму права, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд встановив:

Первісний позов мотивовано тим, що 02.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», далі - ОСОБА_4, позивач) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник, третя особа) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, далі Договір.

До вказаного ОСОБА_4 між сторонами були підписані додаткова угода № 1 від 24.04.2009 року, № 2 від 09.02.2010 року, № 3 від 09.02.2010 року, № 4 від 23.12.2014 року.

Додатковою угодою № 2 від 09.02.2010 року до ОСОБА_4 сторони домовились, що для ідентифікації ОСОБА_4 можуть застосовуватись як номер ОСОБА_4, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер ОСОБА_4 в системі обліку Банку, а саме № 2. При цьому при здійсненні погашення заборгованості за кредитом сторонами використовується реєстраційний номер ОСОБА_4.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. ОСОБА_4 зобовязується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті у швейцарських франках (CHF) в сумі 68680,00 (шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят швейцарських франків 00 сантимів) швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 288317,88 (двісті вісімдесят вісім тисяч триста сімнадцять гривень 88 копійок) гривень за курсом НБУ на день укладання договору, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному ОСОБА_4. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в ОСОБА_4 лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті. Сторони також погодили, що у разі надання Банком кредиту в іноземній валюті у швейцарських франках кредит надається Банком тільки шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника згідно умов ОСОБА_4. Надання кредиту здійснюється в наступний термін: « 02» серпня 2007 року. Позичальник зобовязаний повернути кредит в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до ОСОБА_4 (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до ОСОБА_4), але в будь-якому випадку не пізніше « 01» серпня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього ОСОБА_4 та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Згідно з пунктом 1.3. ОСОБА_4 сторони дійшли згоди, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 9,99 (девять цілих і девяносто девять сотих) % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов ОСОБА_4. У випадку, якщо ОСОБА_4 не повідомив Позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов ОСОБА_4, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим ОСОБА_4 у попередньому місяці. Сторони домовились, що за умовами цього ОСОБА_4 може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч. 1 (першою) пункту 5.2. ОСОБА_4. Нарахування процентів за цим ОСОБА_4 здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього ОСОБА_4 починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2, 5.2. ОСОБА_4 не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов ОСОБА_4. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем. Строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. При цьому сторони також погодили, що в разі повернення до Банку всієї суми кредиту:

- ОСОБА_4 в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця ( в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а

- Позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобовязується сплатити Банку суму таких нарахованих процентів.

Умовами п. 1.4., 1.5. ОСОБА_4 передбачено, що цільове призначення (мета) кредиту кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме: побутові потреби. Банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № 7400 у Банку, код Банку (МФО) 351005.

Відповідно до умов підпункту «а» пункту 5.2. ОСОБА_4 може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення Позичальником кредитної дисципліни (зокрема неналежного виконання умов цього ОСОБА_4 та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобовязань Позичальника за цим ОСОБА_4). Сторони погодили, що у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 пункту 5.2. ОСОБА_4 може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме:

- ОСОБА_4 не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє Позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою за адресою Позичальника відповідного рекомендованого листа (далі повідомлення Банку);

- такий новий розмір процентної ставки за цим ОСОБА_4 починає застосовуватись з дати, що буде вказана у Повідомленні Банку до Позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього ОСОБА_4.

У разі незгоди із таким новим розміром процентної ставки Позичальник має право у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової ставки, вказаної в повідомленні Банку достроково повернути Банку всю суму кредитних коштів, отриманих за ОСОБА_4, сплатити йому в повному обсязі плату за кредит та здійснити інші платежі за ОСОБА_4.

Згідно з п. 7.7. ОСОБА_4 строк дії даного ОСОБА_4 встановлюється з дати його укладення (дати підписання ОСОБА_4 сторонами) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за ОСОБА_4 та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Умовами п. 2.1. ОСОБА_4 (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.12.2014 року) визначено, що виконання зобовязань позичальника за цим ОСОБА_4 забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника Банком приймається порука ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС згідно договору поруки.

В якості забезпечення належного виконання зобовязань Позичальника (третьої особи) перед Банком (позивачем) за ОСОБА_4 02.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі ОСОБА_4) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС (далі Поручитель) був укладений договір поруки № 0/П, далі Договір поруки.

До ОСОБА_4 поруки між сторонами була укладена додаткова угода № 1 від 23.12.2014 року.

Відповідно до п. 1.1. ОСОБА_4 поруки Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1, номер за ДРФО НОМЕР_1 (далі - Боржник) усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з ОСОБА_4 про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року (далі Основний договір), укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з п. 1.2. 1.5. ОСОБА_4 поруки Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема:

- сума Основного договору 68680,00 (шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят франків, 00 сантимів) швейцарських франків. Вказана сума Основного договору дорівнює еквіваленту 288317,88 (двісті вісімдесят вісім тисяч триста сімнадцять гривень 88 копійок) гривень за курсом НБУ на день укладення Основного договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому ОСОБА_4 лише в разі, якщо сума Основного договору виражена у іноземній валюті.

- термін виконання основного зобовязання 01.08.2017 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобовязання;

- інші умови Основного договору.

Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Причини невиконання Боржником своїх зобовязань за Основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобовязань за ОСОБА_4.

Умовами п. 2.1. 2.3. ОСОБА_4 поруки сторони узгодили, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки Поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього ОСОБА_4 щодо внесення відповідних змін. У випадку невиконання Боржником своїх зобовязань за Основним договором Кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обовязковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Поручитель зобовязаний виконати свої зобовязання за ОСОБА_4 на користь Кредитора в термін, визначений п. 2.2. ОСОБА_4, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості Боржника за Основним договором на рахунки, вказані Кредитором.

Згідно з п. 3.1. ОСОБА_4 поруки цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором.

Пунктом 5.7. ОСОБА_4 поруки сторони визначили, що листування між сторонами за цим ОСОБА_4 здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі 6 цього ОСОБА_4. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса Кредитора для листування, зазначена в цьому ОСОБА_4, вважається місцем виконання сторонами своїх зобовязань за ОСОБА_4.

Позивач в позові вказує, що у звязку з порушенням Позичальником умов кредитної дисципліни ОСОБА_4 направив Позичальнику рекомендованого листа № 178532 від 22.02.2008 року про застосування до простроченої суми заборгованості за кредитом подвійної процентної ставки. При цьому зазначає, що всупереч умов кредитного договору Позичальник не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитом та за процентами протягом тривалого часу, у звязку з чим виникла прострочена заборгованість та право банку стягнути всю суму заборгованості за кредитним договором відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України солідарно з відповідача та третьої особи, у тому числі достроково. Позивач вказує, що в жовтні 2015 року звернувся із позовною заявою про стягнення з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС заборгованості за кредитним договором № 0 від 02.08.2007 року в розмірі 5745,66 грн. швейцарських франків та пені в сумі 14922,49 грн. до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, який заочним рішенням від 15.07.2016 року позов задовольнив. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.07.2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скасовано в частині стягнення грошових сум з ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС та провадження в цій частині позовних вимог закрито у звязку з тим, що спір між юридичними особами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. При цьому зазначає, що станом на 24.07.2017 року заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.08.2007 року не погашена та становить 6701,31 швейцарських франків, з яких: заборгованість за кредитом складає 5101,75 швейцарських франків, заборгованість за процентами за період з 01.12.2014 року по 30.06.2017 року складає 1599,56 швейцарських франків. Просить стягнути вказані кошти з відповідача як Поручителя.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобовязання за кредитним договором, а саме несвоєчасна сплата кредиту та погашення відсотків, позивач намагається стягнути з відповідача (поручителя) пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 11.04.2017 року по 24.07.2017 року в сумі 3078,45 грн. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 24.07.2016 року по 24.07.2017 року в сумі 9579,52 грн. на підставі п. 4.1. ОСОБА_4. Так, вказаним пунктом ОСОБА_4 передбачено, що за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим ОСОБА_4, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, ОСОБА_4 має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме:

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;

- пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому ОСОБА_4 може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання за цим ОСОБА_4. Позичальник повинен сплатити пеню за цим ОСОБА_4 за першою вимогою Банку.

Зустрічний позов мотивовано тим, що як вказує позивач 02.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі ОСОБА_4) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС (далі Поручитель) був укладений договір поруки № 0/П, далі Договір поруки.

24.04.2009 року, 09.02.2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі ОСОБА_4) та ОСОБА_1 були підписані додаткові угоди № 1, № 2, № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року, згідно з якими змінювався графік погашення кредиту, який є Додатком № 1 до ОСОБА_4.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що вказані додаткові угоди були укладені без повідомлення та згоди Поручителя, внаслідок укладення вказаних додаткових угод сторонами збільшено обсяги регулярних платежів щодо погашення кредиту, що призвело до пропорційного збільшення обсягу процентів, які підлягають оплаті. При цьому зазначає, що згідно зі ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки є зміна зобовязання без згоди поручителя. З посиланням на ст. 559 ЦК України просить поруку ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС за договором поруки № 0/П від 02.09.2007 року, укладеним з ПАТ «УкрСиббанк», та договір поруки визнати припиненими.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року в забезпечення прийнятих боржником зобовязань кредитором приймалась двокімнатна квартира площею 48,81 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності. Вказане забезпечення було оформлене договором іпотеки № 0/3 від 02.09.2007 року.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що 23.12.2014 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі ОСОБА_4) та ОСОБА_1 без повідомлення та згоди Поручителя уклали договір про розірвання договору іпотеки № 0/3 від 02.09.2007 року, припинивши його дію. Після чого в цей же день обєкт іпотеки квартира № 74 по пр. Леніна в м. Запоріжжя була реалізована третій особі за договором купівлі-продажу.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що ОСОБА_1 будучи директором ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС та представником останнього, діючи в порушення ч. 3 ст. 238 ЦК України, підписав від імені підприємства додаткову угоду до договору поруки, згідно тексту якої змінювались умови забезпечення кредиту. В силу ст. 232 ЦК України в діях банку та боржника ОСОБА_1 вбачається зловмисна домовленість, яка призводить до можливості визнання вказаної угоди судом недійсною. Вважає вказану угоду нікчемною, яка не породжує жодних прав та обовязків та в силу ч. 3 ст. 215 ЦК України просить визнати додаткову угоду № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки недійсною.

Так, на виконання умов ОСОБА_4 позивач за первісним позовом надав Позичальнику (третій особі) кредитні кошти в загальній сумі 68680,00 швейцарських франків (що еквівалентно 288317,88 грн.), що підтверджується меморіальним ордером № НОМЕР_2 від 02.08.2007 року та випискою банку по рахунку Позичальника № 7400 за період з 02.08.2007 року по 29.08.2017 року, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (том 1, а.с. 138, 140).

З матеріалів справи вбачається, що Позичальник здійснював часткове погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, що підтверджується банківською випискою за ОСОБА_4 за період з 02.08.2007 року по 29.08.2017 року (том 1, а.с. 141 171).

22.02.2008 року позивач за первісним позовом звернувся до Позичальника листом № 178532, в якому проінформував, що з 12.03.2008 року запроваджує нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу. Зокрема вказує, що у разі порушення умов кредитної дисципліни (неналежного виконання кредитного договору № 0 від 02.08.2007 року), а саме у випадку прострочення платежу за кредитним договором, ОСОБА_4 нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

Матеріали справи свідчать, що позивач за первісним позовом направив на адресу Позичальника вимогу № 30-11/28299 від 27.08.2015 року, в якій вимагав усунення порушень за ОСОБА_4 про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року, а саме погашення простроченої заборгованості за кредитом в сумі 5101,75 швейцарських франків, заборгованості за процентами в сумі 557,55 швейцарських франків протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. Вказана вимога була отримана Позичальником 03.09.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1, а.с. 174).

Разом з тим позивач за первісним позовом направив на адресу відповідача (Поручителя) вимогу № 30-11/28298 від 27.08.2015 року, в якій вимагав погасити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 5101,75 швейцарських франків та заборгованість за процентами в сумі 557,55 швейцарських франків протягом 10 робочих днів з дати одержання цього повідомлення. Факт направлення вказаної вимоги відповідачу підтверджується засвідченою копією поштового конверту з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 2, а.с. 5, 7). Вказаний конверт повернувся від відповідача з позначкою «за закінчення терміну зберігання» 30.09.2015 року.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами був укладений кредитний договір, виконання зобовязань за яким було забезпечено договором поруки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 1054 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Згідно з приписами ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави про позику та договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором, на підставі ч. 3 ст. 198 ГК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частинами 1, 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому, відповідно до приписів ст. 543 ЦК України кредитору надано право вимоги виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо. Частиною 2 вказаної статті також визначено, що кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обовязку кредитору надається право на свій розсуд вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

Пунктом 4.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014року Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають із кредитних договорів передбачено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Частиною 4 ст. 543 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовними вимогами до Позичальника та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС про стягнення заборгованості за договором № 0 від 02.08.2007 року в сумі 5745,66 швейцарських франків та пені в сумі 14922,49 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2016 року у справі № 336/7706/15-ц позов задоволено, зокрема вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.08.2007 року у розмірі 5745,66 швейцарських франків та пеню в сумі 14922,49 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04.07.2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2016 року скасовано в частині стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС та провадження в цій частині позовних вимог закрито.

Станом на 12.12.2017 року на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень http://reyestr.court.gov.ua відсутня будь-яка інформація щодо оскарження ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 04.07.2017 року у справі № 336/7706/15-ц, відтак в силу приписів ст. 319 ЦПК України вказана ухвала набрала законної сили з 04.07.2017 року.

За загальним правилом, кожна особа, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 ГПК України). Водночас статтею 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування. Так, згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2016 року у справі № 336/7706/15-ц встановлено, що заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.08.2007 року (системі банку договір № 2) за тілом кредиту складає 5101,75 швейцарських франків.

Факти, встановлені вищевказаним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 3 статті 35 ГПК України, а тому мають для суду при розгляді даної справи обовязковий характер.

Як зазначено вище, позивач направив на адресу відповідача (Поручителя) вимогу № 30-11/28298 від 27.08.2015 року, в якій вимагав погасити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 5101,75 швейцарських франків та заборгованість за процентами в сумі 557,55 швейцарських франків протягом 10 робочих днів з дати одержання цього повідомлення. Факт направлення вказаної вимоги відповідачу підтверджується засвідченою копією поштового конверту з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 2, а. с. 5, 7). Вказаний конверт повернувся від відповідача з позначкою «за закінчення терміну зберігання» 30.09.2015 року.

Вказана вимога була направлена Поручителю за адресою: 69002, АДРЕСА_2, яка згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною адресою ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС.

Умовами пунктів 2.2., 2.3. ОСОБА_4 поруки визначено, що у випадку невиконання Боржником своїх зобовязань за Основним договором Кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обовязковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Поручитель зобовязаний виконати свої зобовязання за ОСОБА_4 на користь Кредитора в термін, визначений п. 2.2. ОСОБА_4, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості Боржника за Основним договором на рахунки, вказані Кредитором.

Враховуючи наявність у справі доказів направлення відповідачу за первісним позовом (Поручителю) письмової вимоги в порядку п. 2.2. ОСОБА_4 поруки строк виконання зобовязань щодо погашення заборгованості Позичальника за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року настав.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з повернення кредиту у строк, встановлений у вимогах до третьої особи (Позичальника) та до відповідача, як Поручителя, залишились не виконаними з їх боку.

В силу загальних норм, викладених у статті 599 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач за первісним позовом довів те, що зобовязання не припинилося виконанням належним чином з боку відповідача та третьої особи, а розмір заборгованості за кредитом встановлений заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2016 року у справі № 336/7706/15-ц. Відповідач за первісним позовом доказів виконання зобовязань, передбачених умовами договору поруки, а саме щодо погашення кредиту в повному обсязі суду не надав.

За такими обставинами, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС заборгованості за тілом кредиту в сумі 5101,75 швейцарських франків за кредитним договором № 0 від 02.08.2007 року (в системі обліку банку договір № 2) обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

За офіційним курсом Національного банку України (27,407565 грн. за швейцарський франк) станом на день прийняття рішення (12.12.2017 року) в даній справі сума заборгованості за тілом кредиту у швейцарських франках, яка підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, у гривневому еквіваленті складає 139826,54 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивачем за первісним позовом заявлені вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за процентами за період з 01.12.2014 року по 30.06.2017 року в сумі 1599,56 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 11.04.2017 року по 24.07.2017 року в сумі 3078,45 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 24.07.2016 року по 24.07.2017 року в сумі 9579,52 грн.

В обґрунтування вказаних вимог позивачем за первісним позовом надані до позовної заяви довідки-розрахунки заборгованості по процентам (за ставками 9,99 % річних та 19,98 % річних) та пені за кредитом та пені за процентами.

В п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Ухвалами господарського суду від 13.09.2017 року, 17.10.2017 року, 06.11.2017 року, 28.11.2017 року зобовязано позивача за первісним позовом надати обґрунтований розрахунок процентів окремо за ставкою 9,99% та 19,98% (із поясненням на які суми вони нараховані), обґрунтований розрахунок пені за тілом кредиту (із поясненням на які суми вона нарахована).

Втім позивач за первісним позовом вимоги вказаних ухвал суду не виконав, витребувані документи не надав.

Присутній в судовому засіданні 12.12.2017 року представник позивача за первісним позовом пояснень щодо здійснених розрахунків процентів та пені за тілом кредиту надати не зміг.

Ненадання позивачем за первісним позовом обґрунтованого розрахунку процентів із поясненням на які суми вони нараховані, обґрунтованого розрахунку пені за тілом кредиту із поясненням на які суми вона нарахована позбавляє суд можливості з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем вказаних розрахунків, та здійснити оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються. Відтак суд позбавлений можливості вирішити спір в частині вимог про стягнення заборгованості за процентами, пені за тілом кредиту та пені за процентами по суті.

Відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Пунктами 4.8., 4.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року визначено, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність. Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами. Позов може бути залишений без розгляду й частково, а саме в частині однієї із заявлених позовних вимог.

Враховуючи ненадання позивачем за первісним позовом витребуваних господарським судом документів, необхідних для вирішення спору по суті, неповідомлення причин невиконання вимог щодо надання таких документів, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС заборгованості за процентами в сумі 1599,56 швейцарських франків, пені за кредитом в сумі 3078,45 грн. та пені за процентами в сумі 9579,52 грн. без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

При цьому слід розяснити позивачу за первісним позовом, що відповідно до ч. 4 ст. 81 ГПК України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС за зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки, укладеного між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, та визнання поруки ТОВ ДНАПРОТРАССЕРВІС за договором поруки № 0/П від 02.09.2007 року та самого договору припиненими, суд зазначає наступне.

Так, умовами п. 2.1. ОСОБА_4 передбачено, що виконання зобовязань Позичальника за цим ОСОБА_4 забезпечується наступним чином, а саме:

- двокімнатна квартира, загальною площею 48,81 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, б. 177, кв. 74, та є власністю ОСОБА_1, ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1;

- порука ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС згідно договору поруки.

23.12.2014 року між позивачем та третьою особою був укладений договір про розірвання договору іпотеки № 0/3 від 02.08.2007 року.

23.12.2014 року між позивачем та третьою особою була підписана додаткова угода № 4 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року, за умовами якої останні узгодили викласти п. 2.1. розділу 2 ОСОБА_4 у наступній редакції: « 2.1. Виконання зобовязань Позичальника за цим ОСОБА_4 забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника Банком приймається порука ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС згідно договору поруки».

В подальшому 23.12.2014 року між позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки, за змістом якої сторони домовились про те, що Поручитель надає свою згоду на зміну основного зобовязання, що забезпечується за ОСОБА_4, а саме: умови забезпечення кредиту. Вказана додаткова угода від імені ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС була підписана ОСОБА_1 із зазначенням, що він є директором товариства.

Приписами ч. 1. ст. 232 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Як зазначено в абзаці 1 п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (договорів) недійсними» у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230 - 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. Наслідком такого визнання, крім загальних наслідків, визначених статтею 216 ЦК України, є виникнення у довірителя права вимагати від свого представника і другої сторони, зокрема, солідарного відшкодування збитків. При цьому представником не може вважатися орган юридичної особи, в тому числі її керівник, навіть якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи: представництво в даному разі визначається за правилами глави 17 названого Кодексу (абзаци 1, 4 п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання право чинів (договорів) недійсними»).

Матеріали справи свідчать, що спірна додаткова угода № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки від імені Поручителя - ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС була підписана директором ОСОБА_1

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача у справі керівником ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС станом на 23.12.2014 року зазначений ОСОБА_1.

Таким чином, станом на дату укладення договору про розірвання договору іпотеки № 0/3 від 02.08.2007 року та додаткової угоди № 4 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року ОСОБА_1 був директором ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС (Поручитель), відтак Поручитель був обізнаний про зміну банком та Позичальником умов забезпечення кредиту, в т.ч. про припинення дії вказаного договору іпотеки.

Будучи обізнаним про вказані обставини ОСОБА_1, діючи як директор ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, підписав додаткову угоду № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки, надавши таким чином згоду на зміну умов забезпечення кредиту.

Відтак твердження позивача за зустрічним позовом про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без повідомлення та згоди Поручителя уклали договір про розірвання договору іпотеки № 0/3 від 02.09.2007 року, припинивши його дію, є безпідставними.

Посилання позивача за зустрічним позовом на наявність в діях банку та боржника ОСОБА_1 зловмисної домовленості щодо укладення додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки не підтверджені належними та допустимими доказами наданими до матеріалів справи.

Твердження позивача за зустрічним позовом про порушення ОСОБА_1 при підписанні додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки ч. 3 ст. 238 ЦК України також не ґрунтуються на наданих доказах.

Частиною 3 ст. 238 ЦК України визначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Докази оскарження дій директора ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС ОСОБА_1 стосовно підписання вказаної угоди в його інтересах, наявності у нього необхідного обсягу повноважень, перевищення ним повноважень, в т.ч. докази звернення до правоохоронних органів з цього приводу, в матеріалах справи відсутні.

При цьому у разі встановлення будь-яких обставин щодо порушення ОСОБА_1 при підписанні додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки ч. 3 ст. 238 ЦК України в рамках кримінального провадження, це може бути підставою для перегляду рішення суду в даній справі за нововиявленими обставинами.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів наявності в діях банку та Позичальника ОСОБА_1 зловмисної домовленості щодо укладення додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки, підписання вказаної угоди від імені Поручителя директором (керівником) ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову в частині вимог про визнання додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки недійсною.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач за зустрічним позовом не довів наявність передбачених законодавством України підстав для визнання додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до ОСОБА_4 поруки недійсною.

За таких обставин, у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки, укладеного між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, слід відмовити.

Однією з вимог за зустрічним позовом є вимога про визнання поруки ТОВ ДНІПРОТРАССЕРВІС за договором поруки № 0/П від 02.09.2007 року та самого договору припиненими на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту викладеної норми ст. 559 ЦК України вбачається, що до припинення поруки призводять не будь-які зміни умов основного зобов'язання, а лише такі, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання можуть виникнути через різні обставини: збільшення розміру плати за кредит, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Наприклад, спочатку договором передбачалося поступове, поетапне погашення боргу, а після його новації встановлено, що борг має бути повернутий відразу у повному обсязі. Порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Така згода не обов'язково повинна бути письмовою. Допустимою є також попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки.

Матеріали справи свідчать, що до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року між позивачем та третьою особою були укладені додаткова угода № 1 від 24.04.2009 року та № 3 від 09.02.2010 року, якими останні узгодили зміну графіка погашення кредиту, виклавши його в нових редакціях.

Пунктом 1.1. ОСОБА_4 поруки передбачено, що Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1, номер за ДРФО НОМЕР_1 (далі - Боржник) усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з ОСОБА_4 про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року (далі Основний договір), укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з п. 1.2. ОСОБА_4 поруки Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору.

Умовами п. 5.1. ОСОБА_4 поруки визначено, що уклавши цей Договір Поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови Основного договору та цього ОСОБА_4, свої права та обовязки за договором і погоджується з ними.

З аналізу змісту п. 1.1. ОСОБА_4 поруки вбачається, що Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником зобовязань за Основним договором як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Отже, у вказаному пункті ОСОБА_4 поруки закріплена згода Поручителя на виконання зобовязань, що можуть виникнути в майбутньому (в т.ч. у разі внесення змін до Основного договору).

Разом з тим в матеріалах справи міститься заява Поручителя від 09.02.2010 року, в якій зазначено, що ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС в особі головного інженера ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності б/н від 12.06.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, не заперечує проти внесення ОСОБА_1 будь-яких змін до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року шляхом підписання відповідної додаткової угоди з АТ «УкрСиббанк».

З аналізу змісту додаткових угод № 1 від 24.04.2009 року та № 3 від 09.02.2010 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року вбачається, що ними змінено графік погашення кредиту. При цьому розмір кредиту, кінцевий строк його повернення, розмір процентної ставки за користування кредитом умовами вказаних додаткових угод не змінювалися.

Позивач за зустрічним позовом не довів, що укладення додаткових угод до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.08.2007 року відбулося без повідомлення та без згоди Поручителя.

За таких обставин, у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання поруки ТОВ ДНІПРОТРАССЕРВІС за договором поруки № 0/П від 02.09.2007 року та самого договору припиненими слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 6 ст. 49 ГПК України.

Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом в сумі 3200,00 грн. покладаються на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.12.2017 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 543, 553, 554, 599, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 10561 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 198 ГК України, 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 35, 43, 44, 49, п. 5 ст. 81, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС, 69002, АДРЕСА_2, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, поштова адреса: 03115, м. Київ, вул. Пушиної, буд. 21, к. 316, , заборгованість за тілом кредиту в сумі 5101 (пять тисяч сто один) швейцарських франків 75 сантимів, що в еквіваленті станом на 12.12.2017 року складає 139826 (сто тридцять девять тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 54 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2097 (дві тисячі девяносто сім) грн. 40 коп., видавши наказ.

3. Первісний позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС заборгованості за процентами в сумі 1599,56 швейцарських франків, пені за кредитом в сумі 3078,45 грн. та пені за процентами в сумі 9579,52 грн. залишити без розгляду.

4. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки, укладеного між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та ТОВ ДНІПРОТРАНССЕРВІС, - відмовити.

5. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання поруки ТОВ ДНІПРОТРАССЕРВІС за договором поруки № 0/П від 02.09.2007 року та самого договору припиненими відмовити.

6. Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом в сумі 3200,00 грн. покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю ДНІПРОТРАНССЕРВІС.

Повне рішення складено 19.12.2017 року

Головуючий суддя О.Г.Смірнов

Судді В.В. Носівець

ОСОБА_7

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.