ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017р. Справа № 914/2164/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Дубенюк Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м.Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 78929,50грн. по договору на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №46Т/15

За участю представників:

від позивача: Стеблецький Р.В. - представник;

від відповідача: Свідунович Р.І. - представник.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотань про технічну фіксацію судового процесу не надходило.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" про стягнення заборгованості в сумі 78929,50грн., з якої основний борг в розмірі 62049,73грн. 00коп., інфляційні втрати в розмірі 7603грн. 60коп., 3% річних у розмірі 1809грн. 24коп. та пеня у розмірі 7466грн. 93коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. В позові позивач зазначає, що між ПАТ «Укргазвидобування», від імені якого діє філія Газопромислове управління «Львівгазвидобування» (по договору - Газотранспортне підприємство) та ТОВ «Львівгаз збут» (по договору - Замовник) 23.06.2015 р. укладений Договір №46 Т/15, згідно якого Газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами до газорозподільних станцій для забезпечення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання, а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору (п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 3.1. договору, послуги з транспортування газу оформляються Газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами. Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства (п. 3.2. договору). Відповідно до п. 3.3. договору, замовником протягом 3 робочих днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову підписання акта наданих послуг. Згідно п. 3.4. договору, акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з Газотранспортним підприємством. На виконання умов цього Договору позивач передав в 2016 році в газорозподільну мережу ПАТ «Львівгаз» природний газ для подальшого розподілу споживачам, в т.ч. і для потреб промислових споживачів відповідача: в січні - 13 481,614 тис. куб. м. з них для потреб населення 188,436 тис. куб. м.; в лютому - 8 880,526 тис. куб. м. з них для потреб промислових споживачів відповідача 130,375 тис. куб. м.; в березні - 8 468,865 тис. куб. м. з них для потреб промислових споживачів відповідача 135,733 тис. куб. м.; в квітні - 4 420,398 тис. куб. м. з них для потреб промислових споживачів відповідача 213,784 тис. куб. м.; в травні - 2 442,238 тис. куб. м. з них для потреб промислових споживачів відповідача 244,951 тис. куб. м.; в червні 1 786,706 тис. куб. м., з них для потреб промислових споживачів відповідача 153,182 тис. куб. м.; в липні 1 863,587 тис. куб. м. з них для потреб промислових споживачів відповідача 244,781 тис. куб. м.; в серпні 1 964,435 тис. куб. м., з них для потреб промислових споживачів відповідача 215,477 тис. куб. м.; в вересні 2 370,78 тис. куб. м., з них для потреб промислових споживачів відповідача 174,090 тис. куб. м.; в жовтні 6 092,776 тис. куб. м., з них для потреб промислових споживачів відповідача 329,641 тис. куб. м.; в листопаді 9 757,117 тис. куб. м., з них для потреб промислових споживачів відповідача 386,133 тис. куб. м.; в грудні 12 854,742 тис. куб. м., з них для потреб промислових споживачів відповідача 245,242 тис. куб. м. Позивач зазначає, що передача природного газу в газорозподільну мережу ПАТ «Львівгаз» за вказаний період підтверджується актами приймання-передачі природного газу підписаними позивачем та газорозподільним підприємством. Відповідно до абзацу 3 п.3.1. Договору, якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам. Оскільки, як зазначає позивач, промислові споживачі відповідача отримують природний газ з мереж газорозподільного підприємства, то відповідно до актів прийому-передачі природного газу зазначених вище та згідно даних ПАТ «Львівгаз» щодо розподілу природного газу споживачам, в т.ч. і промисловим споживачам відповідача, позивач направив останньому для підписання акти наданих послуг з транспортування природного газу згідно договору №46 Т/15 від 23.06.2015 р. за період січень-грудень 2016 р. на загальну суму 72 521,47 грн., в т. ч. по місяцях: за січень від 31.01.2016 р. на суму 3 617,98 грн.; за лютий від 29.02.2016 р. на суму 2 503,20 грн.; за березень від 31.03.2016 р. на суму 2 606,08 грн.; за квітень від 30.04.2016 р. на суму 1 744,48 грн.; за травень від 31.05.2016 р. на суму 1 998,80 грн.; за червень від 30.06.2016 р. на суму 1 249,97 грн.; за липень від 31.07.2016 р. на суму 1 997,41 грн.; за серпень від 31.08.2016 р. на суму 1 758,29 грн.; за вересень від 30.09.2016 р. на суму 1 420,57 грн.; за жовтень від 31.10.2016 р. на суму 18 393,97 грн.; за листопад від 30.11.2016 р. на суму 21 546,22 грн.; за грудень від 31.12.2016 р. на суму 13 684,50 грн. (дані акти наданих послуг долучено до матеріалів справи). Позивач зазначає, що оригінали актів наданих послуг за період січень-квітень 2016 року були повернуті підписаними представником та скріпленими печаткою відповідача на адресу ГПУ «Львівгазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування». Акти наданих послуг за період з травня по грудень 2016 року включно відповідач відмовився підписувати, зазначивши про це в своїх листах від 01.07.2016р. №ЛЗ-1497-16, від 21.07.2016 р. №ЛЗ-1712-16, від 22.08.2016 р. №ЛЗ-2029-16, від 22.09.2016 р. №ЛЗ-2359-16, від 20.10.2016 р. Lvz01-ЛВ-2665-1016, від 24.11.2016р. № Lvz 02-СЛ-3115-1116, від 21.12.2016 р. №Lvz02-СЛ-3705-1216, від 30.01.2017р. №Lvz02-CЛ-465-0117 (копії даних листів долучено до матеріалів справи). Позивач зазначає, що оплату наданих послуг відповідач здійснив частково на суму 10471,73 грн., а саме: за січень 2016 року - 17.02.2016 р. на суму 3 617,98 грн.; за лютий 2016 року - 24.03.2016 р. на суму 2 503,20 грн.; за березень-квітень 2016 року - 13.09.2017 р. на суму 4 350,55 грн., що підтверджується реєстрами розрахункових документів ПАТ АБ «Укргазбанк» від 28.09.2017р. (копії вказаних реєстрів долучено до матеріалів справи). Таким чином, як стверджує позивач, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 62 049,73грн. Позивач зазначає, що ПАТ «Укргазвидобування» зверталося до відповідача з вимогою №2-01-3070-2 від 28.12.2016 р. про сплату основного боргу (дана вимога з повідомленням про вручення поштового відправлення долучена до матеріалів справи). Однак, як стверджує позивач, вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

Ухвалою суду від 23.10.2017р. порушено провадження у справі, призначено її до судового розгляду на 07.11.2017р. З метою повного і всестороннього з'ясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності та надання можливості сторонам надати додаткові докази по справі та виконати вимоги ухвали суду, ухвалами суду від 07.11.2017 року та 28.11.2017 року розгляд справи відкладався. В судовому засіданні 12.12.2017р. за участю повноважних представників сторін оголошувалась перерва до 14.12.2017р.

В судове засідання 14.12.2017р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях (вх.№39202/17 від 20.11.2017р.) і просить суд позов задоволити.

В судове засідання 14.12.2017р. представник відповідача явку забезпечив, який позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві №Lvz007.2-СК-6915-1117 від 22.11.2017р. (вх.№39630/17 від 22.11.2017р.) на позовну заяву та просить в задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві №Lvz007.2-СК-6915-1117 від 22.11.2017р. (вх.№39630/17 від 22.11.2017р.) на позовну заяву, представник відповідача зазначає, що між ТОВ «Львівгаз збут» та ПАТ «Укргазвидобування» укладено спірний договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №46Т/15 від 23 червня 2015 року. Відповідно до п.2.2. Замовник передає Газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у ПВВГ (пункт вимірювання витрат газу) Газотранспортного підприємства. Згідно п. 2.4. Газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на ПВВГ (пункт вимірювання витрат газу) та здійснює його транспортування по території України до ГРС (газорозподільної системи), де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільній мережі. Як вбачається з наведеного вище ТОВ «Львівгаз збут» є вантажовідправником та одночасно й вантажоодержувачем, оскільки перевізник переміщає газ власними внутрішньопромисловими трубопроводами до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС). Проте, дана умова договору на думку відповідача, не може виконуватися фізично, оскільки ТОВ «Львівгаз Збут» немає товару (продукту) на початку маршруту. Більше того, вантажоодержувачем у пунктах призначення за договорами про транспортування природного газу від газодобувних підприємств згідно державних обмежень може бути тільки ПАТ «НАК «Нафтогаз України», яке водночас являється засновником та одноосібним акціонером ПАТ «Укргазвидобування», оскільки тільки цей суб'єкт на виконання діючого в період спірних правовідносин положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015р. №758 має право отримувати газ від газовидобувних підприємств ПАТ «Укргазвидобування» та ПАТ «Укрнафта» для задоволення потреб пільгових категорій споживачів (населення, релігійні організації, ТКЕ-населення, ТКЕ-бюджет) до 01 квітня 2017р. Тарифи на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами ПАТ «Укргазвидобування» не затверджувалися, а регульована ціна постачання не включає в себе витрат ПАТ «Укргазвидобування». Крім того, як стверджує відповідач, даний факт додатково підтверджується позицією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), яка у своєму листі №7390/16.2.1/7-16 від 21.07.2016р. (копія додається) надала роз'яснення питання щодо послуг з транспортування природного газу промисловими трубопроводами ПАТ «Укрнафта» та ПАТ «Укргазвидобування», зазначивши, що згідно Закону України «Про ринок природного газу», Закону України «Про трубопровідний транспорт» та Кодексу газотранспортної системи, зазначивши наступне: «вартість переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами має відноситись на собівартість видобутку газу і враховуватися у ціні природного газу власного видобутку, оскільки переміщення вуглеводнів внутрішньопромисловими трубопроводами та їх підготовка є складовою частиною технологічного процесу видобутку вуглеводної сировини, а не відокремленим видом господарської діяльності. Повна собівартість видобутого природного газу формується з урахуванням витрат, зокрема, пов'язаних з операційною діяльністю по видобутку природного газу, у тому числі - витрат на утримання та обслуговування внутрішньопромислових трубопроводів». Згідно п.2.1. спірного договору підставою для транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України відповідно до щомісячного планового розрахункового балансу надходження та розподілу газу, наявності в Замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби. Проте, як зазначає відповідач, ТОВ «Львівгаз збут» жодного газу в точці відправлення не було передено для транспортування ПАТ «Укргазвидобування», про що свідчить відсутність підтверджуючих документів. ПАТ «Укргазвидобування» не надано жодних звітів про обсяги протранстпортованого газу ТОВ «Львівгаз збут» за спірний період на підтвердження обставин викладених у позовній заяві та жодних доказів того, що ТОВ «Львівгаз збут» здійснював ці замовлення. Отримані акти наданих послуг від ПАТ «Укргазвидобування» ТОВ «Львівгаз збут» повертало непідписаними, аргументуючи це тим, що між ТОВ «Львівгаз збут» та ТОВ «РГК Трейдінг» укладено договори на купівлю-продаж природного газу №ЛВЗ-ПР-02-2016-10 на 2016 рік та №ЛВЗ-ПР-02-2017- 10 у 2017 році. За умовами зазначених вище договорів куплений природний газ в ТОВ «РГК Трейдінг» потрапляє прямо на газорозподільні станції, а не на початкову точку входу в газотранспортну систему як за умовами спірного договору з ПАТ «Укргазвидобуванням». Жодні обсяги природного газу відповідачем для транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами позивача не передавались. Таким чином, як стверджує відповідач, ТОВ «Львівгаз збут» купує природний газ для потреб промисловості в ТОВ «РГК Трейдінг» в кінці маршруту. Враховуючи викладене відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

23.06.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (газотранспортне підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (замовник) укладено договір №46 Т/15 на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, згідно до п.п.1.1, 1.2. якого, газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами замовника від пунктів виміру витрат газу (надалі - ПВВГ) до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС) для забезпечення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору. Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 1800 тис. м3, у т.ч. по місяцях: липень - 300; серпень - 300; вересень - 300; жовтень - 300; листопад - 300; грудень - 300.

Згідно п. 2.1., 2.2., 2.4. договору №46 Т/15 від 23.06.2015р., підставою для транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби. Замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у ПВВГ газотранспортного підприємства. Газотранспортне підприємство приймає від замовника на ПВВГ та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі.

За умовами п.п. 3.1.-3.4. договору №46 Т/15 від 23.06.2015р. послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами (далі - акти наданих послуг). У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до внутрішньопромислового трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі - вузли обліку), установлених на ГРС. Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам. Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом 3 робочих днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Позивач зазначає, що за період січень-грудень 2016р. ним були надані відповідачу послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу до ГРС для подальшого розподілу споживачам, в т.ч. і для потреб промислових споживачів на загальну суму 72521,47 грн., про що свідчать складені позивачем акти надання послуг за січень від 31.01.2016 р. на суму 3 617,98 грн.; за лютий від 29.02.2016 р. на суму 2 503,20 грн.; за березень від 31.03.2016 р. на суму 2 606,08 грн.; за квітень від 30.04.2016 р. на суму 1 744,48 грн.; за травень від 31.05.2016 р. на суму 1 998,80 грн.; за червень від 30.06.2016 р. на суму 1 249,97 грн.; за липень від 31.07.2016 р. на суму 1 997,41 грн.; за серпень від 31.08.2016 р. на суму 1 758,29 грн.; за вересень від 30.09.2016 р. на суму 1 420,57 грн.; за жовтень від 31.10.2016 р. на суму 18 393,97 грн.; за листопад від 30.11.2016 р. на суму 21 546,22 грн.; за грудень від 31.12.2016 р. на суму 13 684,50 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, акти наданих послуг за договором №46 Т/15 за період січень-квітень 2016р. підписано сторонами та скріплено їх печатками. Акти наданих послуг за період травень-грудень 2016р. зі сторони відповідача не підписано.

Пунктами 5.1., 5.2., 5.4., 5.5. договору №46 Т/15 від 23.06.2015р. сторонами погоджено, що розрахунки за послуги з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється за протоколом погодження ціни на надання послуг по транспортуванню природного газу (додаток №1). Тарифи, визначені в п. 5.1. договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання умов договору №46 Т/15 від 23.06.2015р. на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами за надані в 2016р. послуги здійснено оплат на загальну суму 10471,73грн., що підтверджується реєстрами розрахункових документів ПАТ АБ «Укргазбанк» від 28.09.2017р., зокрема 17.02.2016р. - 3617,98грн. (за актом наданих послуг за січень на суму 3617,98грн.), 24.03.2016р. - 2503,20грн. (за актом наданих послуг за лютий на суму 2503,20грн.) та 13.09.2017р. - 4350,55грн. (за актами наданих послуг за березень на суму 2606,08грн. та квітень на суму 1744,48грн.), з призначенням платежу за транспортування газу згідно договору 46 Т/15 від 23.06.2015р. Спірним періодом до стягнення за позовом є основна сума боргу, яка виникла внаслідок несплати відповідачем актів наданих послуг за період травень-грудень 2016р. на суму 62049,73грн.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №46 Т/15 від 23.06.2015р. З приводу правової природи вказаного договору, позивач вважає даний договір договором про надання послуг з переміщення природного газу, а відповідач вважає змішаним договором, який містить ознаки договору перевезення (транспортування) природного газу.

Суд зазначає, що згідно ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, господарським судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором надання послуг.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, що укладений між сторонами договір є договором перевезення, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу. Газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об'єктами і спорудами, пов'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Пунктом 26 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" встановлено, що транспортування природного газу - це господарська діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу трубопроводами з метою його подальшого зберігання, розподілу або доставки безпосередньо споживачам та замовникам, окрім транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами).

Приписами ч. 1 ст. 306 ГК України передбачено, що транспортування продукції трубопроводами є окремим видом господарської діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ГК України, обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюється Конституцією України та законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про трубопровідний транспорт" магістральний трубопровід - це технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об'єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

Статтею 2 Закону України "Про трубопровідний транспорт" передбачено, що систему трубопровідного транспорту України становлять магістральний трубопровідний транспорт та промисловий трубопровідний транспорт.

Таким чином, внутрішньопромислові трубопроводи ПАТ "Укргазвидобування" та діяльність, пов'язана з ними, є складовою частиною трубопровідного транспорту, а не частиною процесу видобутку природного газу. Положення Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексу газотранспортної системи не змінюють порядок надання ПАТ "Укргазвидобування" послуг із транспортування природного газу. Вказані нормативно-правові акти регулюють порядок транспортування природного газу виключно з прив'язкою до надання послуг газотранспортною системою. Водночас, укладений між сторонами договір №46 Т/15 від 23.06.2015р. передбачає надання послуг ПАТ "Укргазвидобування" поза газотранспортною системою, а саме шляхом переміщення природного газу своїми внутрішньопромисловими газопроводами.

В межах укладеного договору ПАТ "Укргазвидобування" не здійснює транспортування природного газу магістральними трубопроводами та/чи газотранспортною системою, а по суті надає послуги з переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, тому вказаний вид діяльності не підпадає під ліцензування та обмеження, встановлені Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГС України від 20.04.2017р. у справі №917/1252/16.

Послуга по транспортуванню (переміщенню) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, яку надає позивач відповідачу регулюється на договірних засадах, які узгоджені сторонами.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Факт надання послуг з транспортування природного газу за договором за період січень-квітень 2016р. підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг за вказаний період, які підписані повноважними представниками сторін договору та скріплені їх печатками.

У свою чергу, факт надання послуг позивачем за договором за період травень-грудень 2016р. (незважаючи на не підписання актів за цей період зі сторони відповідача) підтверджується актами передачі-приймання природного газу за період травень-грудень 2016р., складеними та підписаними між ГПУ "Львівгазвидобування" та ПАТ "Львівгазвидобування" про прийняття природного газу та зведеними реєстрами місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до ГРС Львівгаз - EIS код - 56ZG-DSO-2200004 від ГПУ Львівгазвидобування за період травень-грудень 2016р.

Наведене спростовує твердження відповідача про безтоварність актів наданих послуг та відповідно відсутності проведення реальних господарських операцій, зокрема, щодо надання позивачем послуг з переміщення (транспортування) природного газу.

Щодо посилань відповідача на те, що вартість переміщення природного газу вже входить в кінцеву ціну природного газу, яка була сплачена, а тому підстав для сплати грошових коштів за договором немає, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014, комісія для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право приймати в межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій; рішення, прийняті комісією, оформлюються постановами і розпорядженнями та є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій.

Лист комісії, на який посилається ТОВ "Львівгаз збут" не носить обов'язкового характеру, а є лише інформацією до відома. Суд не приймає посилання відповідача на лист НКРЕКП №7390/16.2.1/7-16 від 21.07.2016р., оскільки він не носить обов'язкового характеру, носить рекомендаційний характер. Крім цього, в листі комісії від 21.07.2016 №7390/16.2.1/7-16 зазначено, що вартість переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, має відноситись на собівартість видобутку газу і враховуватися у ціні природного газу власного видобутку, проте далі за текстом комісія наголошує на тому, що на даний час це питання законодавчо не врегульовано та наразі комісією розробляється лише проект змін до постанови від 30.09.2015р. №2516, якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу.

Згідно п. 10, 11 Положення "Про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період)", затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01.10.2015р. №758, купівля-продаж природного газу між НАК "Нафтогаз України" та постачальником природного газу із спеціальними обов'язками здійснюється за регульованою оптовою ціною, розрахованою з урахуванням формули, визначеної пунктом 12 цього Положення, відповідно до договору, який укладається на підставі примірного договору купівлі-продажу природного газу між НАК "Нафтогаз України" та постачальником природного газу із спеціальними обов'язками, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Постачальники природного газу до 1 квітня 2017 року, що закуповують природний газ у НАК "Нафтогаз України" відповідно до пунктів 9 і 10 цього Положення, зобов'язані постачати такий природний газ виключно побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) за ціною, що не може перевищувати граничних роздрібних цін на природний газ.

Разом з тим, умовами договору не передбачено купівлі-продажу природного газу, відповідач не може впливати на ціну та її калькуляцію, яку встановлює НАК "Нафтогаз України" для постачальників природного газу кінцевим споживачам.

Послуга по транспортуванню (переміщенню) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, яку надає позивач відповідачу регулюється на договірних засадах, які узгоджені сторонами. ПАТ "Укргазвидобування" здійснює господарську діяльність, зокрема, надає послуги з транспортування (переміщення) природного газу, власником/продавцем якого він не є. Послуги по транспортуванню (переміщенню) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами регулюється на договірних засадах, які узгоджені сторонами у протоколі погодження договірної ціни (додаток №1 до договору). Отже, оплата таких послуг може здійснюватися замовником як за рахунок власного прибутку, так і внаслідок застосування максимальної торгової націнки постачальника природного газу із спеціальними обов'язками, передбаченої п. 12 Положення.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не представлено, доказів щодо оплати заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу в сумі 62049,73грн. не надано.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, на підставі ст.625 ЦК України, за прострочення оплати нарахував відповідачу по кожному акту наданих послуг з транспортування природного газу інфляційні втрати у розмірі 7603грн. 60коп. за період з травня 2016р. по вересень 2017р. та 3% річних у розмірі 1809грн. 24коп. за період з 21.04.2016р. по 17.10.2017р. (розрахунки долучено до матеріалів справи).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2. договору №46 Т/15 від 23.06.2015р. передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Так, позивачем згідно із п. 7.2. договору №46 Т/15 від 23.06.2015р., нараховано відповідачу пеню по актах за вересень-грудень 2016р. наданих послуг з транспортування природного газу у розмірі 7466грн. 93коп. за період з 21.10.2016р. по 21.07.2017р. Розрахунки проведених нарахувань долучено до матеріалів справи.

У пункті 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За умовами ч.5 ст.254 ЦК України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіривши проведені позивачем розрахунки, представлені позивачем, встановлено, що позивач припустився арифметичної помилки в нарахуванні 3% річних та пені, в порушення вимог ч.5 ст.254 ЦК України не прийняв до уваги порядок обчислення строків, починаючи нарахування за прострочення виконання зобов'язання з оплати із наступного дня після закінчення строку встановленого для виконання зобов'язання, не враховуючи вихідні дні, на які припали останні дні строку в окремих розрахункових періодах, відтак розмір 3% річних - 1808грн. 26коп., пені - 7466грн. 91коп. В решті позовних вимог щодо стягнення 3% річних та пені належить відмовити.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача в частині стягнення основного боргу в розмірі 62049грн. 73коп., інфляційних втрат в розмірі 7603грн. 60коп., 3% річних у розмірі 1808грн. 26коп. та пені у розмірі 7466грн. 91коп. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог належить відмовити у зв'язку із безпідставністю нарахувань.

Судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог, відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" (79039, м.Львів, вул.Золота, буд.42, ідентифікаційний код 39594527) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м.Київ, вул.Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775) 62049грн. 73коп. - основного боргу, 7603грн. 60коп. - інфляційних втрат, 1808грн. 26коп. - 3% річних, 7466грн. 91коп. - пені та 1599грн. 98коп.- судового збору.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

В решті позовних вимог щодо стягнення пені та 3% річних відмовити.

Повне рішення складено 18.12.2017р.

Суддя Іванчук С.В.