РІШЕННЯ

12 грудня 2017 року Справа № 913/865/17

Провадження №19/913/865/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 3556216 грн 33 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області - Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю №273/16 від 27.12.16;

від відповідача - представник не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3076942 грн 80 коп., 3 % річних у розмірі 479273 грн 53 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 31.10.17 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 13.11.17.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 13.11.17 розгляд справи відкладено на 28.11.17.

Представник відповідача у відзиві №01-02-43/2299 від 24.11.17 на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у звязку з погіршенням його фінансового стану та проведенням антитерористичної операції на території Луганської області, що перешкоджає нормальній діяльності підприємства.

Відзив розглянуто та долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 28.11.17, в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 12.12.17.

Представник позивача в судовому засіданні 12.12.17 надав усні пояснення по справі. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, подав письмові заперечення №31/13-4981 від 04.12.17 на відзив, які розглянуті та долучені судом до матеріалів справи.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 12.12.17 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

В С Т А Н О В И В:

25.02.09 між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (покупець, відповідач) укладено договір поставки природного газу №06/09-290, за умовами п.1.1 якого продавець зобовязався передати у власність покупцю природний газ, за наявності його обсягів, а покупець зобовязався прийняти його та оплатити, на умовах цього договору.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Відповідач свої обовязки за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості поставленого природного газу виконав частково, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 162702786 грн 52 коп., на яку нараховані пеня, 3 % річних та інфляційні втрати.

У зв'язку з наявною у відповідача заборгованістю у сумі 192594570 грн 43 коп. позивач звернувся до Господарського суду Луганської області з вимогами про стягнення основної суми заборгованості у сумі 162702786 грн 52 коп., пені у розмірі 13850621 грн 53 коп., 3 % річних у сумі 3266225 грн 84 коп., інфляційних нарахувань в сумі 12774936 грн 54 коп.

Зазначені обставини встановлені в рішенні Господарського суду Луганської області від 31.03.11 у справі №10/142 за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про стягнення 192594570 грн 43 коп. Вказаним рішенням позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" основний борг за поставлений природний газ у сумі 110791668 грн 82 коп., пеню у сумі 11762907 грн 75 коп.; 3% річних у сумі 4020506 грн 13 коп., інфляційні нарахування у сумі 12774936 грн 54 коп., а також витрати по сплаті державного мита у сумі 25500 грн 00 коп. та на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн 00 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.11, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.08.11, рішення Господарського суду Луганської області від 31.03.11 у справі №10/142 змінено в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог; провадження у справі, в частині оплаченої у процесі розгляду справи боргу у розмірі 32004355 грн 55 коп., припинено; в іншій частині рішення Господарського суду Луганської області від 31.03.11 у справі №10/142 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.06.12 у справі №10/142 задоволено частково заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про розстрочення виконання рішення суду у справі № 10/142 від 31.03.11; розстрочено виконання рішення про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України заборгованості, залишеної непогашеною у сумі 67825150 грн 25 коп., протягом 10 років шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками у сумі 611037 грн 39 коп., починаючи з жовтня 2012 року по грудень 2021 року відповідно до графіку.

Відповідно до ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи склад сторін у даній справі та справі №10/142, факти, встановлені судовим рішенням у справі №10/142, є преюдиційними для даної справи.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про застосування до відповідача наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а саме, стягнення інфляційних витрат за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року у розмірі 3076942 грн 80 коп. та 3% річних за період з 26.10.14 по 25.10.17 у розмірі 479273 грн 53 коп. за несвоєчасні розрахунки за договором поставки природного газу №06/09-290 від 25.02.09.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство, в межах заявленого позивачем періоду:

Повинен був сплатити згідно ухвали від 22.06.12 у справі №10/142Нараховано, грнСплачено, грнБорг, грнПеріод нарахуванняКількість днів простроченняСума 3% річних, грн
Серпень 2014 вересень 4,78-1222074,7826.10.14- 31.10.146602,67
Жовтень ,39-1833112,1701.11.14 -30.11.14 304520,00
Листопад ,39-2444149,5601.12.14-31.12.14316227,60
Грудень ,39-3055186,9501.01.15-31.01.15317784,45
Січень ,39-3666224,3401.02.15-28.02.15288437,34
Лютий ,39-4277261,7301.03.15-31.03.153110898,23
Березень ,39-4888299,1201.04.15-30.04.153012053,34
Квітень ,39-5499336,5101.05.15-31.05.153114012,01
Травень ,39-6110373,9001.06.15-30.06.153015066,68
Червень ,3932293,65 21.07.156721411,2901.07.15-20.07.152011048,90
6689117,6221.07.15-31.07.15116047,70
Липень ,39 7300155,0301.08.15-31.08.153118600,40
Серпень ,39121396,64 07.09.157911192,4201.09.15-06.09.1563901,41
7789795,7807.09.15-30.09.152415366,17
Вересень ,39 8400833,1701.10.15-31.10.153121404,86
Жовтень ,3979585,77 24.11.159011870,5601.11.15-23.11.152317036,14
643438,52 26.11.158932284,7924.11.15-25.11.1521468,32
8288846,2726.11.15-30.11.1553406,38
Листопад ,396369,88 29.12.158899883,6601.12.15-28.12.152820481,92
8893513,7829.12.15-31.12.1532192,92
Грудень ,39 9504551,1701.02.16-28.02.163124150,91
Січень ,391821,87 15.02.,5601.02.16-14.02.161411608,05
9377,07 22.02.,6915.02.16-21.02.1675802,98
10104389,6222.02.16-29.02.1686625,83
Лютий ,39-10715427,0101.03.15-31.03.153127302,32
Березень ,39-11326464,4001.04.15-30.04.153027928,27
Квітень ,391269,43 30.05.,7901.05.16-29.05.162928376,03
11936232,3630.05.16-31.05.1621956,76
Травень ,391227971,43 03.06.,7501.06.16-02.06.1622056,93
11319298,3203.06.16-30.06.162825978,72
Червень ,39-11930335,71 01.07.16-31.07.163130314,79
Липень ,39-12541373,1001.08.16-31.08.163131867,42
Серпень ,392292970,42 14.09.,4901.09.16-13.09.161314014,86
10859440,0714.09.16-30.09.161715132,01
Вересень ,396417403,68 10.10.,4601.10.16-09.10.1698461,83
5053073,7810.10.16-31.10.16229112,10
Жовтень ,395053073,78 02.11.165664111,1701.11.161464,27
611037,3902.11.16-30.11.16291452,47
Листопад ,391833112,17 16.12.161222074,7801.12.16-15.12.16151502,55
611037,39 29.12.16-611037,39 --
- 1222074,78 --
Грудень ,39611037,39 30.01.17001.01.17-31.01.1700
Січень ,39611037,39 24.02.17001.02.17-28.02.1700
Лютий ,39611037,39 29.03.17001.03.17-31.03.1700
Березень ,39611037,39 28.04.17001.04.17-30.04.17000
Квітень ,39611037,39 31.05.17001.05.17-31.05.1700
Травень ,39611037,39 30.06.17001.06.17-30.06.1700
Червень ,39-611037,3901.07.17-31.07.17311556,89
Липень ,39-1222074,7801.08.17-31.08.17313113,78
Серпень ,39-1833112,1701.09.17-30.09.17304520,00
Всього483857,21

Відповідно до п.1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.13 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи принцип диспозитивності судового процесу та розмір заявлених позивачем до стягнення 3% річних, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню 3% річних за період з 26.10.14 по 25.10.17 в сумі 479273 грн 53 коп.

Відповідно до пп.7.1, 7.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.13 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобовязання. Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у звязку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням. Наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.13 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарський суд прийшов до висновку про те, що позивачем арифметично невірно визначено розмір інфляційних втрат за заявлений період.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Повинен був сплатити згідно ухвали від 22.06.12 у справі №10/142Період нарахуванняНараховано, грнСплачено, грнБорг, грнСума інфляції, грн
Серпень 2014 вересень 201410.14 1222074,78-1222074,7829329,79
Жовтень 201411.14 611037,39-1833112,1734829,13
Листопад 201412.14 611037,39-2444149,5673324,49
Грудень 201401.15 611037,39-3055186,9594710,80
Січень 201502.15 611037,39-3666224,34194309,89
Лютий 201503.15 611037,39-4277261,73461944,27
Березень 201504.15 611037,39-4888299,12684361,88
Квітень 201505.15 611037,39-5499336,51120985,40
Травень 201506.15 611037,39-6110373,9024441,50
Червень 201507.15 611037,3932293,65 21.07.156689117,64 - 66891,18
Липень 201508.15 611037,39 7300155,03- 58401,24
Серпень 201509.15 611037,39121396,64 07.09.157789795,78179165,30
Вересень 201510.15 611037,39 8400833,17- 109210,83
Жовтень 201511.15 611037,3979585,77 24.11.15
643438,52 26.11.158288846,27165776,93
Листопад 201512.15611037,396369,88 29.12.158893513,7862254,60
Грудень 201501.16611037,39 9504551,1785540,96
Січень 201602.16 611037,391821,87 15.02.16
9377,07 22.02.,62- 40417,56
Лютий 201603.16611037,39-10715427,01107154,27
Березень 201604.16 611037,39-11326464,40396426,25
Квітень 201605.16 611037,391269,43 30.05.,3611936,23
Травень 201606.16611037,391227971,43 03.06.,32- 22638,60
Червень 201607.16611037,39-11930335,71 - 11930,34
Липень 201608.16 611037,39-12541373,10- 37624,12
Серпень 201609.16 611037,392292970,42 14.09.,07195469,92
Вересень 201610.16611037,396417403,68 10.10.165053073,78141486,07
Жовтень 201611.16611037,395053073,78 02.11.16611037,3910998,67
Листопад 201612.16611037,391833112,17 16.12.16
611037,39 29.12.16- 1222074,780
Грудень 201601.17611037,39611037,39 30.01.1700
Січень 201702.17 611037,39611037,39 24.02.1700
Лютий 201703.17 611037,39611037,39 29.03.1700
Березень 201704.17 611037,39611037,39 28.04.1700
Квітень 201705.17 611037,39611037,39 31.05.1700
Травень 201706.17 611037,39611037,39 30.06.1700
Червень 201707.17 611037,39-611037,391222,07
Липень 201708.17 611037,39-1222074,78- 1222,07
Серпень 201709.17 611037,39-1833112,1736662,24
Всього2763994,72

Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року в сумі 2763994 грн 72 коп.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Шодо посилань відповідача у відзиві №01-02-43/2299 від 24.11.17 на наявність обставин, які на його думку, є підставою для відмови у задоволенні позову, суд зазначає наступне.

За приписами ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, а саме: особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Норми ст.ст.614, 617 Цивільного кодексу України кореспондуються із нормами ст. 218 Господарського кодексу України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Водночас ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно повязується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми ст.625 Цивільного кодексу України, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов'язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України).

Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених ст.625 Цивільного кодексу України платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов'язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Відповідна позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постановах №3-1195гс16 від 09.11.16, №3-1462гс16 від 12.04.17.

Судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", вул. Гагаріна, 87, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 05451150, на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 31301827, 3% річних у сумі 479273 грн 53 коп., інфляційні втрати в сумі 2763994 грн 72 коп., судовий збір у сумі 48649 грн 03 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.12.17.

Суддя Т.В. Косенко