ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12 грудня 2017 рокуСправа № 921/466/16-г/7
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув скаргу Приватного підприємства "ПСП "Аметист" №б/н від 03.11.2017р. на бездіяльність державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області у справі №921/466/16-г/7:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріматко-Вест" вул. Київська, 104д, м.Рівне, Рівненська область, 33027

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Аметист" вул. Бригадна, 2, с.Полупанівка, Підволочиський район, Тернопільська область, 47875

про cтягнення 184 424,99 грн., з яких: 157 829,06 грн. - сума вартості товару з врахуванням коригування, 23 086,34 грн. - пені, 3 509,59 грн. - 3% річних.

За участі представників сторін:

скаржника (боржника) - ОСОБА_1, довіреність №б/н від 02.03.2017 (дійсна до 01.11.2018)

стягувача - ОСОБА_2, довіреність №4 від 04.01.2016 (дійсна до 31.12.2017), ОСОБА_3, довіреність №3 від 04.01.2016 (дійсна до 31.12.2017)

Суть справи:

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 18.10.2016р. припинено провадження у справі №921/466/16-г/7 та затверджено мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агріматко-Вест" та Приватним сільськогосподарським підприємством "Аметист", згідно якої відповідач зобовязується здійснити оплату: суми основного боргу по Договору поставки №УДБ-197000002 від 28.02.2013 року в розмірі 72 619,30 грн. (сімдесят дві тисячі шістсот девятнадцять гривень 30 копійок), 3% річних за користування чужими коштами в розмірі 3 509, 59 грн. (три тисячі пятсот девять гривень 59 копійок), пені в розмірі 23 086,34 грн. (двадцять три тисячі вісімдесят шість гривень 34 копійки, компенсації сплаченого судового збору в розмірі 2 766, 38 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят шість гривень 38 копійок), що разом становить до оплати 101 981, 61 грн. (сто одна тисяча дев`ятсот вісімдесят одна гривня 61 копійка) шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок Позивача/Кредитора (п/р 8585 у ПАТ "ОТП Банк " м. Київ, МФО 300528).

На виконання ухвали суду від 18.10.2016р., Підволочиським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції 07.02.2017р. відкрито виконавче провадження ВП №53349826.

Приватне підприємство "ПСП "Аметист" звернулось із скаргою №б/н від 03.11.2017р. на бездіяльність державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області у справі №921/466/16-г/7, у якій просить: 1) визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області по не закриттю ВП №53349826; 2) визнати виконавче провадження (ВП №53349826) відкрите Підволочиським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції закінченим з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ухвалою господарського суду Тернопільського області від 18.10.2016р. у справі №921/466/16-г/7.

Ухвалою суду від 06.11.2017р. скаргу прийнято до розгляду, призначено засідання на 24.11.2017р., а ухвалою суду від 24.11.2017р. розгляд скарги відкладено до 12.12.2017 для надання можливості учасникам судового процесу надати додаткові матеріали.

В процесі розгляду скарги скаржник (боржник) підтримав вимоги, з підстав, викладених у скарзі. Звернув увагу суду на те, що до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53349826 від 07.02.2017р., боржником погашено суму заборгованості, зазначену у мировій угоді, яка затверджена ухвалою №921/466/17-г/7 від 18.10.2016р. та є виконавчим документом у вищевказаному провадженні. До Підволочиського районного відділу ДВС підприємством подано 30.10.2017р. клопотання про закриття виконавчого провадження з доказами виконання мирової угоди. На підтвердження своїх доводів, представник боржника повідомив, що постановами Львівського апеляційного господарського суду у справах №921/467/17-г/7 та 921/468/16-г (за участі тих самих сторін та з подібним предметом спору) скасовані постанови про відкриття виконавчих проваджень, так як у виконавчих документах не визначено конкретного розміру курсової різниці, яка підлягає стягненню із боржника, та яку стягувач просив стягнути і в рамках виконавчого провадження у даній справі.

Стягувач подав витребуваний відзив на скаргу, в якому заперечив проти доводів скаржника. Представники стягувача пояснили, що другий платіж в сумі 51 981,61 грн., передбачений мировою угодою, боржник сплатив лише після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№53349826 від 07.02.2017р. при цьому, пояснили суду, що боржник відмовляється сплачувати курсову різницю, нараховану на день подання позовної заяви в сумі 85 209,76 грн., як передбачено п.4 мирової угоди, а отже свідомо ухиляється від виконання ухвали суду, при цьому звернули увагу суду на те, що ухвала суду №921/466/16-г/7 від 18.10.2017р. не скасована та не визнана судом недійсною, а тому вважають дії державного виконавця правомірними.

Підволочиський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції не надав витребуваний судом відзив на скаргу, хоча про час та місце її розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Скарга розглядається за наявними матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, скаргу боржника та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, встановив:

- ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.10.2016р. у справі №921/466/16-г/7, затверджено мирову угоду, відповідно якої:

« 1. Відповідач/Боржник зобовязується здійснити оплату: суми основного боргу по Договору поставки №УДБ-197000002 від 28.02.2013 року в розмірі 72 619,30 грн. (сімдесят дві тисячі шістсот девятнадцять гривень 30 копійок), 3% річних за користування чужими коштами в розмірі 3 509, 59 грн. (три тисячі пятсот девять гривень 59 копійок), пені в розмірі 23 086,34 грн. (двадцять три тисячі вісімдесят шість гривень 34 копійки, компенсації сплаченого судового збору в розмірі 2 766, 38 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят шість гривень 38 копійок), що разом становить до оплати 101 981, 61 грн. (сто одна тисяча дев`ятсот вісімдесят одна гривня 61 копійка) шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок Позивача/Кредитора (п/р 8585 у ПАТ "ОТП Банк " м. Київ, МФО 300528).

2. Позивач відмовляється від решти позовних вимог, а саме від збільшення суми основного боргу за результатами валютного коригування на суму 85 209, 76 грн. (вісімдесят пять тисяч двісті дев'ять гривень 76 копійок) і провадження відносно стягнення даної суми закривається.

3. Перерахування зазначених у п.1 цієї мирової угоди коштів проводиться у такі строки:

- 50 000,00 (п`ятдесят тисяч гривень) не пізніше 30 листопада 2016 року.

- 51 981,61 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят одна гривня 61 копійка) не пізніше 30 грудня 2016року.

В разі порушення Відповідачем/Боржником порядку і термінів сплати коштів, встановленого цим пунктом, Відповідач/Боржник зобовязується сплатити Позивачу/Кредитору курсову різницю, станом на день затвердження даної Мирової угоди, обрахованої відповідно до умов Договору поставки №УДБ-197000002 від 28.02.2013 року.

4. В разі порушення кінцевого терміну сплати грошових коштів, Позивач/Кредитор має право звернутися до відповідного відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання ухвали суду про затвердження даної мирової угоди.»

Відповідачем виконано мирову угоду, що підтверджується платіжними дорученнями №361 від 30.11.2016р. на суму 50 000,00 грн., №424 від 23.01.2017р. на суму 50 000,00 грн. та №427 від 27.01.2017р. на суму 2 701,61 грн.

Головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4, за завою стягувача №7 від 23.01.2017р. (встановити дату направлення заяви не вбачається за можливе через неналежну копію фіскального чека), винесено 07.02.2017р. постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53349826 з примусового виконання ухвали №921/466/16-г/7 від 18.10.2017 «про порушення умов мирової угоди між ТзОВ» Агріматко Вест» та приватним с/г підприємством «Аметист» на суму 137 191,37грн.

Головним державним виконавцем Харитоновим В.П. винесено 14.03.2017р. постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №53349826 до зведеного виконавчого провадження ЗВП №48817462.

Боржник подав до Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції клопотання №б/н від 23.10.2017 про закриття виконавчого провадження ВП №53349826, яке отримано органом ДВС 23.10.2017, про що свідчить вхідний штамп на примірнику клопотання, однак таке залишено без розгляду державним виконавцем.

Суд, оцінивши надані матеріали, доводи сторін, дані Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення скарги частково.

При цьому суд виходив з наступного:

- згідно ст.115 ГПК України, ухвали господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження";

- згідно ст.1, п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала господарського суду є виконавчим документом і підлягає виконанню Державною виконавчою службою на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний: вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, в т.ч. резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Щодо умов мирової угоди то такі мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Також, дані умови повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета (правова позиція пленуму Вищого господарського суду України, викладена в п.3.19 постанови від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених, зокрема п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (п.9 ч.1, ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як випливає з матеріалів справи, ПП «Аметист» подав до Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції клопотання №б/н від 23.10.2017 про закриття виконавчого провадження ВП №53349826, відповідно до якого зазначив, що боржником виконано ухвалу суду від 18.10.2017 в повному обсязі, на підтвердження чого, долучив до заяви копії платіжних доручень №361 від 30.11.2016р. на суму 50 000,00 грн., №424 від 23.01.2017р. на суму 50 000,00 грн. та №427 від 27.01.2017р. на суму 2 701,61 грн., а тому просить державного виконавця закінчити виконавче провадження ВП №53349826 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Дане клопотання отримано органом ДВС 23.10.2017, про що свідчить вхідний штамп на примірнику клопотання.

Доказів розгляду державним виконавцем клопотання, станом на день розгляду скарги, сторони виконавчого провадження та орган державної виконавчої служби суду не надали.

Суд, вважає доводи скаржника щодо визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №53349826, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Як випливає із умов п.1 мирової угоди, підприємство зобовязалося оплатити 101 981,61 грн. і саме дана сума встановлена сторонами у мировій угоді, яка затверджена судом як така, що не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, так як стосується лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову, а саме 72 619,30 грн. суми боргу , 3% річних - 3 509, 59 грн., пені - 23 086,34 грн., компенсації сплаченого судового збору - 2 766, 38 грн.

Державний виконавець прийняв до виконання заяву стягувача на суму 137 191,37 грн., яка складається із сум: 51 981,61 грн. (така сплачена станом на 27.01.2017р. у повному обсязі) та 85 209,86 грн. курсової різниці від якої позивач відмовився, про що зазначено у п.2 мирової угоди і така судом не досліджувалася на предмет її правомірності та не затверджувалася.

Відмовившись від стягнення курсової різниці, позивач усвідомлював процесуальні наслідки своїх дій, про що зазначено у заяві про припинення провадження у справі та затвердження мирової угоди, яка підтримана представником відповідача, де зазначено, що наслідки процесуальних дій при укладенні мирової угоди, передбачені ст.ст.78, 80 ГПК України та затвердження її судом, сторонам відомі.

Отже, маючи докази виконання мирової угоди, а саме платіжні доручення, згідно яких оплата проведена до відкриття виконавчого провадження (07.02.2017р.), державний виконавець Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_4, враховуючи доводи боржника наведені у клопотанні, мав би у порядку п.9 ч.1 ст.39 Закону «Про виконавче провадження» винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53349826.

Слід зазначити, що у клопотанні боржник наводив і доводи щодо постанов Львівського апеляційного господарського суду: від 17.07.2017р. у справі №921/467/16-г (ухвалою Вищого господарського суду України від 01.11.2017р. касаційна скарга ДВС повернута без розгляду) та від 14.08.2017р. у справі №921/468/16-г за участі тих же сторін та оскарження дій державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_4 по виконанню умов мирових угод, які за текстом є аналогічними у даній справі щодо курсової різниці .

За висновками Львівського апеляційного господарського суду, які є чинними, суд зважаючи на те, що положеннями ухвал, якими затверджено мирові угоди не визначено конкретного заходу примусового виконання рішення, оскільки у ній не встановлено розміру суми курсової різниці, яка підлягає стягненню з боржника за порушення ним порядку і термінів сплати коштів, та чинним законодавством України не передбачено надання державному виконавцю повноважень самостійно здійснювати розрахунок сум, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (зокрема, в даному випадку - суму курсової різниці), скасував постанови головного державного виконавця: постанову про відкриття виконавчого провадження №53452714 від 21.02.2017 (справа №921/467/16-г ) та постанову про відкриття виконавчого провадження №53486835 від 27.02.2017 в частині стягнення з боржника 226 481,35грн. курсової різниці (справа №921/668/16-г).

Суд, враховуючи вищенаведене, відхиляє доводи стягувача щодо обов`язку боржника сплачувати курсову різницю, нараховану на день подання позовної заяви в сумі 85 209,76 грн., як передбачено п.4 мирової угоди. При цьому звертає увагу, що п.4 умов мирової угоди не містить інформації про суму курсової різниці.

Суд відхиляє вимогу скаржника «Визнати виконавче провадження (ВП №53349826), відкрите Підволочиським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції, закінченим з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ухвалою господарського суду Тернопільського області від 18.10.2016р. у справі №921/466/16-г/7», оскільки:

- за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється (правова позиція викладена у п.9.13 постанови Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного підприємства "ПСП "Аметист" №б/н від 03.11.2017р. на бездіяльність державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області у справі №921/466/16-г/7 задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність державного виконавця Підволочиського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області щодо незакінчення виконавчого провадження ВП №53349826 незаконною.

3. Скаргу в іншій частині вимог відхилити.

Копію ухвали направити стягувачеві, боржнику та Підволочиському районному відділу ДВС (47800, вул. І. Франка, 2 смт. Підволочиськ).

Суддя М.С. Стадник