ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017р. Справа № 914/2090/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОБАТ УКРАЇНА", с. Тростянець, Миколаївський район,

до відповідача: Комунальної установи „Жидачівська центральна районна лікарня" Жидачівської районної ради Львівської області, м. Жидачів, Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробничий іноваційний центр «Західенерго», м. Дрогобич, Львівська область

про: стягнення компенсації по реалізації інвестиційного проекту згідно Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 року в розмірі 2 011 294,50 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: Гнитка Т.В. - дов. № б/н від 01.07.2017 року.

від відповідача: не з'явився.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: не з'явився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОБАТ УКРАЇНА" до Комунальної установи „Жидачівська центральна районна лікарня" Жидачівської районної ради Львівської області про стягнення компенсації по реалізації інвестиційного проекту згідно Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 року в розмірі 2 011 294,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.10.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 24.10.2017 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.10.2017 року відкладено розгляд справи на 31.10.2017 року, згідно клопотання представника відповідача та у зв'язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.10.2017 року відкладено розгляд справи на 08.11.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.11.2017 року відкладено розгляд справи на 15.11.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 року розгляд справи призначено на 27.11.2017 року, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Пазичева В.М. у період з 09.11.2017 по 15.11.2017 р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.11.2017 року відкладено розгляд справи на 05.12.2017 року, в зв'язку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.12.2017 року відкладено розгляд справи на 12.12.2017 року, для подачі доказів.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 13.10.2017 року, від 24.10.2017 року, від 31.10.2017 року, від 08.11.2017 року, від 16.11.2017 року, від 27.11.2017 року, від 05.12.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

06.11.2017 року за вх. № 37340/17 представник позивача подав додаткові пояснення.

06.11.2017 року за вх. № 37341/17 представник позивача подав клопотання.

06.11.2017 року за вх. № 37514/17 представник позивача подав клопотання.

08.11.2017 року за вх. № 37814/17 представник позивача подав клопотання.

13.11.2017 року за вх. № 38176/17 представник позивача подав додаткові пояснення.

27.11.2017 року за вх. № 4924/17 представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України.

Клопотання представника позивача від 27.11.2017 року за вх. № 4924/17 задоволено судом.

01.12.2017 року за вх. № 40967/17 представник позивача подав заперечення.

04.12.2017 року за вх. № 41007/17 представник позивача подав пояснення.

04.12.2017 року за вх. № 41008/17 представник позивача подав клопотання.

12.12.2017 року за вх. № 42466/17 представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 13.10.2017 року, від 24.10.2017 року, від 31.10.2017 року, від 08.11.2017 року, від 16.11.2017 року, від 27.11.2017 року, від 05.12.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

31.10.2017 року за вх. № 36896/17 представник відповідача подав клопотання.

08.11.2017 року за вх. № 37744/17 представник відповідача подав клопотання.

14.11.2017 року за вх. № 38313/17 представник відповідача подав клопотання.

14.11.2017 року за вх. № 38314/17 представник відповідача подав клопотання.

24.11.2017 року за вх. № 40075/17 представник відповідача подав клопотання про залучення третіх осіб.

01.12.2017 року за вх. № 40951/17 представник відповідача подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

05.12.2017 року за вх. № 41483/17 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

12.12.2017 року за вх. № 42387/17 представник відповідача подав клопотання.

12.12.2017 року за вх. № 5131/17 представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Третя особа вимог ухвали суду про відкладення розгляду справи від 27.11.2017 року, від 05.12.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

04.12.2017 року за вх. № 41120/17 представник позивача подав заява.

Відповідно до ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому, неможливість представника учасника процесу бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника щодо можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника третьої особи за наявними в матеріалах справи документами, запобігаючи одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 12.12.2017 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані позивачем, заслухавши пояснення його представника, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

В позовній заяві позивач зазначає, що рішенням Жидачівської районної ради № 338 від 18.06.2009 р. погоджено договір інвестування ТОВ «КРОБАТ УКРАЇНА» та надано дозвіл на встановлення обладнання та пристроїв для виробництва теплової енергії на опалення Жидачівської центральної районної лікарні Львівської області (далі - Відповідач) в приміщення котельні, яка знаходиться за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, м. Жидачів, вул. Я. Мудрого, 29.

Між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р. зі строком дії до 03.02.2022 року, пунктами 1, 3 якого передбачено, що Інвестор (Позивач) за власні кошти у 2010 році здійснив реконструкцію котельні ЖЦРЛ, придбав та встановив прилади та обладнання для виробництва теплової енергії (далі - Інвестиційний об'єкт), здійснило підключення цього обладнання до наявних у Замовника (відповідач) двох котлів Viessmann, тим самим привівши котельню Замовника у робочий стан з метою забезпечення ефективного опалення (з високим рівнем коефіцієнту корисної дії) приміщень Жидачівської центральної районної лікарні, необхідністю модернізації засобів виробництва теплової енергії, здешевлення вартості її виробництва Замовником.

Розмір здійснених ТОВ «Кробат Україна» інвестицій в котельню ЖЦРЛ склав 1 104 500 грн. за цінами 2010 року. Реалізація інвестиційного проекту здійснена за рахунок залучення іноземних інвестицій, а саме австрійської компанії ТзОВ «СоціоХолдінгГмБХ», яка є засновником ТзОВ «Кробат Україна» (п.4 Договору про інвестиційну діяльність).

В доповнення до вище вказаної інвестиції ТзОВ «Кробат Україна» (на підставі Доповнення до договору про інвестиційну діяльність від 01.10.2012 р.) здійснив додаткову інвестицію в розмірі 86 000,00 грн. для встановлення системи перегрітої води для сушки білизни (демонтовано паровий котел). Після здійснення додаткової інвестиції розмір орендної плати за користування приладами та обладнанням для виробництва теплової енергії зріс на 3092,52 грн. за кожний місяць(протягом 4-х років з моменту її запровадження).

Відповідно до п.10 Договору про інвестиційну діяльністьу випадку, коли замовником не укладатиметься з будь-яких причин договір оренди чи неналежним чином здійснюватимуться орендні платежі (прострочення виконання зобов'язання по сплаті орендних платежів здійснюватиметься понад два місяці), Інвестор вправі вимагати сплату компенсації по реалізації інвестиційного проекту, сума якої розраховуватиметься наступним чином:К=1 104 500,00 грн. / 10 років х Р х Інфл. х 1,5, де Р - це кількість років, що залишилась до закінчення строку дії цього Договору. При визначення таких років неповний рік рахуватиметься Сторонами за повний рік. Інфл. - це загальний індекс інфляції за весь час з моменту початку реалізації інвестиційного проекту (серпня 2010 року) до моменту визначення розміру компенсації.

Згідно п. 12 Договору про інвестиційну діяльність Після сплати Замовником суми компенсації інвестиційний об'єкт переходить у власність держави.

Пунктом 15 Договору про інвестиційну діяльність визначено, що по завершенню дії цього договору - Інвестиційного проекту за умови належного виконання своїх зобов'язань перед Інвестором, Замовник може здійснити викуп обладнання за 1 грн.

Використання інвестиційного об'єкта здійснюється на умовах оренди із укладенням відповідних договорів оренди. Тому на виконання п. 8 Договору про інвестиційну діяльність протягом 2012-2016 р.р. між позивачем та відповідачем було укладено шість договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти. Однак на періоди червень-листопад 2015 року та починаючи з 04.10.2016 року і на момент подачі позовної заяви договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти укладено не було, оплату за послуги оренди у вказані періоди Відповідач також не здійснював.

Оскільки право на стягнення компенсації виникає у позивача при настанні двох альтернативних умов - коли відповідачем не укладатиметься з будь-яких причин договір оренди та/або неналежним чином здійснюватимуться орендні платежі (прострочення виконання зобов'язання по сплаті орендних платежів здійснюватиметься понад два місяці) та враховуючи те, що перше неукладення договору оренди відповідачем мало місце у червні 2015 року, а в серпні 2015 року відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання по сплаті орендних понад два місяці, то у позивача виникло право на стягнення компенсації позивачу.

Отримавши право на стягнення компенсації, позивач все ж вчиняв дії для продовження правовідносин з відповідачем на умовах оренди. Зокрема листом № 1007/2017-1 від 10.07.2017 р. позивач надсилав відповідачу пропозицію укладення договору про закупівлю послуг оренди за державні кошти. Однак, порушуючи вимоги ст. 181 Господарського кодексу України, відповідач не підписав надісланого йому договору і не надіслав позивачу протоколу розбіжностей. Відтак усі спроби позивача дійти згоди і продовжити правовідносини з відповідачем на умовах оренди, які встановлені діючим інвестиційним договором, були безуспішними. Тому, позивач звернувся до відповідача із вимогою № 1008/2017-1 від 10.07.2017 р. про сплату компенсації протягом 20 календарних днів з моменту отримання вимоги. Вимога отримана відповідачем 18.08.2017 р., відтак строк для виконання вимоги сплив 07.09.2017 року, однак компенсацію Відповідач не сплатив, відповіді на вимогу не надав.

Позивач зазначає, що його права, як інвестора порушені відповідачем, який вже протягом півтори року не сплачує за користування інвестиційним об'єктом, відмовляючись при цьому укладати договори оренди, передбачені Договором про інвестиційну діяльність.

До позову позивач додав розрахунок суми компенсації по реалізації інвестиційного проекту згідно Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р, згідно якого сума компенсації, при розрахунку її за 5 років (з 08.09.2017 р. до 03.03.2022 р.) становить 2 011 294,50 грн. Відтак, керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 15, 54-57 ГПК України, ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 7, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», позивач просить стягнути з відповідача 2 011294,50 грн. компенсації по реалізації інвестиційного проекту згідно Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р.

В додаткових поясненнях від 06.11.2017 р., зважаючи на клопотання відповідача про залучення третіх осіб, позивач описує правовідносини позивача та відповідача із ТОВ «ПВІЦ «Західенерго». Зокрема пише про те, що для реалізації Інвестиційного проекту ТОВ «Кробат Україна» залучило підрядника ТОВ «ПВІЦ «Західенерго», уклавши з ним Договір №6 від 14.08.2009 року, згідно якого підрядник ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» зобов'язався виконати проектні, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи по реконструкції котельні Жидачівської центральної районної лікарні, для чого підрядник зобов'язався також придбати та змонтувати в цій котельні необхідні матеріали, устаткування. Після виконання робіт за цим договором підрядник зобов'язався передати виконані роботи та придбані змонтовані матеріали та устаткування Замовнику. Пунктом 2.1. Договору № 6 від 14.08.2009 р. визначена ціна робіт, яка включала в себе компенсацію витрат підрядника , в т. ч. на придбання необхідних матеріалів, устаткування та плату за виконану роботу і не мала перевищувати 1 105 000,00 грн. Пунктом 4.1. Договору № 6 від 14.08.2009 р. Факт виконання робіт по реконструкції котельні згідно п.1.1 цього Договору Сторони засвідчуватимуть Актом запуску (початку роботи) котельні.

Відтак, на виконання умов вище зазначеного договору, за замовленням позивача, підрядник ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» здійснило роботи по реконструкції котельні відповідача, про що 09 серпня 2010 року за участі позивача, відповідача та ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» було складено та підписано Акт запуску (початку роботи) котельні від 09.08.2010 р. У п. 2 вказаного Акту сторони засвідчили, що прилади і обладнання, які змонтовані при реконструкції котельні належать Інвестору ТОВ «Кробат Україна».

Як зазначає позивач, у 2010 році сторони домовились, що обслуговування та експлуатацію котельні відповідача буде здійснювати ТОВ «ПВІЦ «Західенерго». Відтак між відповідачем та ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» був укладений Договір №109 від 11.06.2010 р. на відпуск теплової енергії.ОскількиТОВ «ПВІЦ «Західенерго» не мало достатніх власних ресурсів для забезпечення теплопостачанням відповідача, то з моменту запускукотельні воно мало використовувати прилади та обладнання позивача, змонтовані за кошти останнього. Тому, між позивачем та ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» був укладений Договір оренди обладнання для виробництва теплової енергії №09/08-2010 від 09.08.2010 р., згідно якого позивач передав, а Орендар ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» прийняв в строкове платне користування обладнання для виробництва теплової енергії, яке є змонтоване та встановлене у приміщенні котельні Відповідача, загальною вартістю 1 104 500 грн.

У лютому 2012 року сторони вирішили змінити правовідносини між ними і укласти прямі договори між інвестором ТОВ «Кробат Україна» та Жидачівською центральною районною лікарнею. Перед підписанням Договору про інвестиційну діяльність у лютому 2012 р. усі договори із ТОВ «ПВІЦ «Західенерго», що стосувалися котельні відповідача були розірвані, зокрема договір оренди обладнання для виробництва теплової енергії №09/08-2010 від 09.08.2010 р. був розірваний шляхом укладення відповідної Додаткової угоди від 02.02.2012 р.; договір № 109 від 11.06.2010 р. на відпуск теплової енергії,укладений між Відповідачем і ТОВ «ПВІЦ «Західенерго», був розірваний шляхом укладення Додатку від 02.02.2012 р.до вказаного договору. Так Додаток від 02.02.2012 р. до Договору № 109 від 11.06.2010 р. на відпуск теплової енергії передбачав умови, згідно яких за взаємною згодою Сторін з 2 лютого 2012 року припинено дію Договору № 109 на відпуск теплової енергії, у зв'язку із достроковим припиненням дії цього Договору № 109 не наступають наслідки, передбачені статтею 7 Договору № 109 на відпуск теплової енергії від 30.06.2010 р. (тобто обладнання та пристрої, розміщені у котельні, не перейшли у власність Відповідача).Таким чином, на думку позивача, із вище наведених документів випливає, що прилади та обладнання, вартість яких (разом із проектними, будівельно-монтажними та пусконалагоджувальними роботами) становить 1 104 500 грн. належать на праві приватної власності позивачу. Позивач також долучив до матеріалів справи пояснення ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» №8 від 03.11.2017 р. щодо права власності на прилади і обладнання, які встановлені в котельні Відповідача, отриманий позивачем у відповідь на його запит.

У додаткових поясненнях від 13.11.2017 р. позивач зазначає, що не заперечує факту виконання робіт по встановленню приладів і обладнання для виробництва теплової енергії ТзОВ «ПВІЦ «Західенерго», однак таке виконання робіт здійснювалось за замовленням Позивача та за кошти останнього. На думку позивача вказане підтверджується самим Відповідачем шляхом підписання ним Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р., в пункті 1 якого це описано, та іншими доказами (Договір №6 від 14.08.2009 року, Акт запуску (початку роботи) котельні від 09.08.2010 р., Договір оренди обладнання для виробництва теплової енергії № 09/08-2010 від 09.08.2010 р., первинні бухгалтерські документи на підтвердження права власності на змонтовані в котельні прилади та обладнання, акти приймання-передачі виконаних робіт, листи з поясненнями ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» № 8 від 03.11.2017 р. та № 9 від 09.11.2017 р., тощо).

У цих самих додаткових поясненнях позивач зазначає, що ним в повністю реалізовано додаткову інвестицію із залученням підрядника ТзОВ «ПВІЦ «Західенерго».Вказане позивач підтверджує Договором № 37 від 04.10.2012 р.,довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2012 р.; актом приймання-передачі виконаних будівельних робіт за листопад 2012 р.; підсумковою відомістю ресурсів за листопад 2012 р., видатковими накладними № 180 від 30.11.2012 р. та № 181 від 30.11.2012 р., зверненням № 602 від 10.09.2012 р. відповідача до позивача з проханням здійснити додаткову інвестицію; платіжними доручення № 1580 від 04.10.2012 р., № 1639 від 26.10.2012 р., № 1618 від 17.10.2012 р., № 1583 від 05.10.2012 р., № 1683 від 23.11.2012 р., № 1723 від 13.12.2012 р., рахунками № 135 від 04.10.2012 р., № 156 від 26.10.2012 р., № 136 від 04.10.2012 р., № 164 від 07.11.2012 р.

На думку позивача цей факт додатково підтверджується тим, що відповідач сплачував позивачу збільшену на 3 096,52 грн./міс. орендну плату за рахунок сплати додаткової інвестиції. Сплата збільшеної орендної плати є визнанням відповідачем факту здійснення додаткової інвестиції згідно Доповнення до договору про інвестиційну діяльність від 01.10.2012 р.

В узагальнених додаткових поясненнях від 04.12.2017 р. позивач наголошує, що Договір про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р. є дійсним, виконувався сторонами протягом чотирьох років шляхом здійснення позивачем реконструкції котельні відповідача та реалізацією додаткової інвестиції; шляхом укладення шести договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти, які також були виконані сторонами (позивач надавав в оренду прилади і обладнання, а відповідач платив за такі послуги оренди). Також, позивач зазначає, що у судових засіданнях відповідач висловив позицію, що реконструкція котельні здійснена не Позивачем, а ТОВ «ПВІЦ «Західенерго», однак вказане відповідач доказами підтвердити не зміг. Відповідачем на підтвердження своїх доводів надано лише договори на відпуск теплової енергії, укладені із ТОВ «ПВІЦ «Західенерго», які передбачали надання послуг з сервісного ослуговування котельні та виробництва теплової енергії. У відзиві відповідач підтвердив, що він платив ТзОВ «ПВІЦ «Західенерго» за поставлену теплову енергію для опалення приміщень лікарні та підігрів води, а не за реконструкцію котельні, прилади та обладнання. Доказів на підтвердження права власності на ці прилади і обладнання відповідачем не надано, хоч суд зобов'язував відповідача надати такі докази, якщо вони існують. Водночас позивачем надано дуже багато доказів для підтвердження права власності на прилади і обладнання для виробництва теплової енергії, що змонтовані у котельні відповідача в рамках Інвестиційного проекту по реконструкції котельні, серед них Договір № 6 від 14.08.2009 року, згідно якого був залучений підрядник ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» для виконання робіт із реконструкції котельні; Акт запуску (початку роботи) котельні від 09.08.2010 р., яким сторони засвідчили, що прилади і обладнання, які змонтовані в котельні належать Інвестору ТОВ «Кробат Україна»; Договір оренди обладнання для виробництва теплової енергії № 09/08-2010 від 09.08.2010 р., за яким ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» орендувало у позивача прилади і обладнання для виробництва теплової енергії, змонтованіу котельні відповідача; докази розірвання усіх договорів із ТОВ «ПВІЦ «Західенерго», що стосувалися котельні відповідача, перед підписанням Інвестиційного договору у 2012 році, з яких випливає, що прилади і обладнання у власність до відповідача не перейшли, а залишились у власності позивача (договір оренди обладнання для виробництва теплової енергії № 09/08-2010 від 09.08.2010 р. був розірваний шляхом укладення відповідної Додаткової угоди від 02.02.2012 р.; договір № 109 від 11.06.2010 р. на відпуск теплової енергії був розірваний Додатком від 02.02.2012 р.); листи ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» № 8 від 03.11.2017 р. та № 9 від 09.11.2017 р., в яких автор підтверджує, що позивач є власником приладів і обладнання для виробництва теплової енергії, а ТзОВ «ПВІЦ «Західенерго» було лише підрядником, який здійснював роботи по реконструкції котельні за замовленням позивача та за кошти останнього, первинні бухгалтерські документи, що підтверджують виконання робіт ТзОВ «ПВІЦ «Західенерго» саме за замовленням та за кошти позивача, а також оплату позивачем робіт по реконструкції котельні та приладів і обладнання, змонтованих у ній (довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних проектних, пусконалагоджувальних та загально-будівельних робіт, видаткові накладні, платіжні доручення, рахунки-фактури).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що рішення Жидачівської районної ради № 338 про погодження договору інвестування ТОВ «Кробат Україна» було прийнято 18.06.2009 р., а Договір про інвестиційну діяльність між позивачем і відповідачем був укладений пізніше. Звідси підповідач приходить до висновку, що на момент прийняття Жидачівською районною радою рішення № 338 від 18.06.2009 р., договору про інвестиційну діяльність ще не було укладено, оскільки цей договір про інвестиційну діяльність був укладений між сторонами 03.02.2012 р.

На думку відповідача роботи, по встановленню приладів та обладнання для виробництва теплової енергії в приміщенні котельні відповідача фактично були виконані не позивачем, а ТзОВ ПВІЦ «Західенерго» у червні 2010 року згідно договору на відпуск теплової енергії № 109 від 11 червня 2010 року. Окрім того, після виконання ТзОВ ПВІЦ «Західенерго» у червні 2010 року згідно договору № 109 від 11 червня 2010 року вище вказаних робіт, між Відповідачем та ТзОВ ПВІЦ «Західенерго» укладалися ще інші Договори на відпуск теплової енергії: Договір № 109а/1 від 30.06.2010 року, Договір № 109б від 31.01.2011 р., Договір № 109б/1 від 20.12.2011 р. У відповідності до цих Договорів, ТзОВ ПВІЦ «Західенерго» виробляло у наданому відповідачем приміщенні (котельні) теплову енергію для опалення приміщень та підігріву води Жидачівської центральної районної лікарні, по цінах та тарифах які вказувалися в додатках до цих договорів, а відповідач проводив на підставі цих договорів ТзОВ ПВІЦ «Західенерго» оплату за поставлену теплову енергію для опалення приміщень лікарні та підігрів води.

Відповідач також заперечує здійснення позивачем додаткової інвестиції в розмірі 86000 грн. для встановлення системи перегрітої води для сушки білизни на підставі Доповнення до договору про інвестиційну діяльність від 01.10.2012 р. Відповідач підтверджує факт укладення з позивачем Доповнення до договору про інвестиційну діяльність від 01.10.2012 р., однак стверджує, що додаткова інвестиція позивачем не була внесена і роботи по встановленню системи перегрітої води для сушки білизни так як і роботи по договору про інвестиційну діяльність від 3.02.2012 р. позивачем не були виконані.

У відзиві Відповідач наводить перелік листів до Позивача: від 27.10.2016 № 714, від 07.11.2016 р. № 735, від 18.07.2017 р. № 446, від 21.07.2017 р. № 456, обґрунтовуючи причину неукладення договору оренди ненаданням Позивачем належним чином засвідчених копій первинних бухгалтерських документів по виконанню ТОВ «Кробат Україна» Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 року.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що позивач не довів суду належними і допустимими доказами, наведеної в змісті позовної заяви обставини про те, що він за власні кошти у 2010 році здійснив реконструкцію котельні Жидачівської ЦРЛ, придбав та встановив прилади та обладнання для виробництва теплової енергії, а також що встановив систему перегрітої води для сушки білизни, а тому вважає, що вимога Позивача про стягнення компенсації згідно Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 року є безпідставною і не підлягає до задоволення і просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

До матеріалів справи разом із відзивом відповідачем долучено копії договорів про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р., Доповнення до договору про інвестиційну діяльність від 01.10.2012 р., договорів на відпуск теплової енергії № 109 від 11.06.2010 р., № 109а від 30.06.2010 р., № 109б від 31.01.2011 р., № 109б/1 від 11.06.2010 р., копії листів від 27.10.2016 р. № 714, від 07.11.2016 р. № 735, від 18.07.2017 р. № 446, від 21.07.2017 р. № 456.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом.

Ч.5 наведеної статті встановлює, що Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Ч.1 ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.

Статтею 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності, а також іноземних інвестицій. Інвестиції не можуть бути безоплатно націоналізовані, реквізовані або до них не можуть бути застосовані заходи, тотожні за наслідками. Такі заходи можуть застосовуватися лише на основі законодавчих актів України з відшкодуванням інвестору в повному обсязі збитків, заподіяних у зв'язку з припиненням інвестиційної діяльності. Порядок відшкодування збитків інвестору визначається в зазначених актах (част. 2 ст. 19).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, між ТОВ «КРОБАТ УКРАЇНА» і Жидачівською центральною районною лікарнею укладено Договір про інвестиційну діяльність №б/н від 03.02.2012 року, із терміном дії до 03.02.2022 року (надалі - Договір про інвестиційну діяльність).

Відповідно до п.1 Договору про інвестиційну діяльність Інвестор (надалі - позивач) за власні кошти, відповідно до рішення Жидачівської районної ради № 338 від 18.06.2009 р., у 2010 році здійснив реконструкцію котельні Замовника (надалі - Відповідача), придбав та встановив (змонтував) прилади та обладнання для виробництва теплової енергії, здійснив підключення даного обладнання до наявних у Замовника двох котлів Viessmann, тим самим привівши котельню Замовника у робочий стан (надалі усі ці дії іменуватимуться «Інвестиційним проектом»). Встановлені Інвестором прилади та обладнання для виробництва теплової енергії надалі по Договору іменуватимуться «Інвестиційним об'єктом».

Пунктами 2-4 Договору про інвестиційну діяльність визначено, що реалізація Інвестиційного проекту за цим Договором здійснена у котельні Замовника за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, м. Жидачів, вул. Я. Мудрого, 29. Реалізація даного Інвестиційного проекту здійснена з метою забезпечення ефективного опалення (з високим рівнем коефіцієнту корисної дії) приміщень Жидачівськоїцентральної районної лікарні, необхідністю модернізації засобів виробництва теплової енергії, здешевлення вартості її виробництва Замовником. Розмір здійснених Інвестором інвестицій в котельню Замовника оцінюється в розмірі 1 104 500,00 грн. за цінами 2010 року. Реалізація інвестиційного проекту здійснена за рахунок залучення іноземних інвестицій, а саме австрійської компанії ТзОВ «СоціоХолдінгГмБХ», яка є засновником Інвестора.

У пункті 5 Договору про інвестиційну діяльність, сторони засвідчують, що станом на серпень 2010 року реалізація інвестиційного проекту здійснена Інвестором в повному обсязі. На момент підписання даного Договору усі прилади та обладнання для виробництва теплової енергії, що встановлені Інвестором, перебувають у робочому стані та експлуатуються для виробництва теплової енергії для потреб Замовника.

Згідно п. 6 Договору про інвестиційну діяльність, з початку реалізації даного інвестиційного проекту та до моменту укладення цього Договору Інвестиційний об'єкт за згодою Замовника було передано інвестором в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробничий іноваційний центр «Західенерго», з яким Замовник уклав угоду про надання відповідних послуг. На момент укладення даного Договору про інвестиційну діяльність договір оренди Інвестиційного об'єкта між інвестором та ТОВ ПВІЦ «Західенерго» є припиненим, що також погоджено Замовником.

Пунктом 7 Договору про інвестиційну діяльність передбачено, що з моменту укладення цього Договору та на весь час його дії Замовник використовуватиме Інвестиційний об'єкт з метою вироблення ним теплової енергії для власних потреб із залученням підприємства, що здійснюватиме технічний нагляд та технічне обслуговування котельні та встановлених в ній приладів та обладнання, в тому числі Інвестиційного об'єкта.

За змістом п.8 Договору про інвестиційну діяльність, використання Замовником Інвестиційного об'єкта протягом дії даного Договору здійснюватиметься ним на умовах оренди, про що з Інвестором укладатимуться відповідні договори оренди згідно вимог чинного законодавства, в тому числі Закону України «Про здійснення державних закупівель». Орендна плата за використання Інвестиційного об'єкту повинна буде нараховуватись та сплачуватись щомісячно фіксованими платежами згідно договору оренди, незалежно від того, чи використовуватиметься Інвестиційний об'єкт протягом усього строку дії даного Договору.

Відповідно до п.10 Договору про інвестиційну діяльність, у випадку, якщо Замовником не укладатиметься з будь-яких причин договір оренди Інвестиційного об'єкта чи неналежним чином здійснюватимуться орендні платежі (прострочення виконання зобов'язання по сплаті орендних платежів здійснюватиметься понад два місяці), Інвестор вправі вимагати сплату компенсації по реалізації інвестиційного проекту, сума якої розраховуватиметься наступним чином: К = 1104500,00грн. / 10 років х Р х Інфл. х 1,5 ,

де Р - це кількість років, що залишилась до закінчення строку дії цього Договору. При визначення таких років неповний рік рахуватиметься Сторонами за повний рік, Інфл. - це загальний індекс інфляції за весь час з моменту початку реалізації інвестиційного проекту (серпня 2010 року) до моменту визначення розміру компенсації.

Пунктом 12 Договору про інвестиційну діяльність передбачено, що після сплати Замовником повної суми компенсації згідно цього Договору, Інвестиційний об'єкт перейде у державну власність, згідно умов даного Договору.

А згідно п. 15 Договору про інвестиційну діяльність, протягом трьох місяців з моменту закінчення строку дії Інвестиційного проекту, за умови належного виконання Замовником своїх грошових зобов'язань перед Інвестором, Замовник матиме право здійснити викуп Інвестиційного об'єкта за 1,00 (одну) гривню.

На виконання умов Договору про інвестиційну діяльність, сторонами у справі протягом 2012-2016 р.р. було укладено шість договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти, копії яких містяться у матеріалах справи, а саме: договори про закупівлю послуг оренди за державні кошти № 5 від 05.10.2012 р., № 5 від 22.01.2013 р., № 5Т від 28.02.2014 р., № 66 від 27.02.2015 р., №155 від 22.12.2015 р., № 81-1 від 09.03.2016 р.

Як вбачається із банківських виписок (звітів про дебетові і кредетові операції по рахунку 3418 ТОВ «Кробат Україна» з Жидачівською ЦРЛ: з 01.04.2013 р. по 30.06.2013, з 01.07.2013 р. по 30.09.2013, з 01.04.2014 р. по 30.06.2014, з 01.07.2014 р. по 30.09.2014, з 01.01.2015 р. по 31.03.2015, з 01.04.2015 р. по 30.06.2015, з 01.07.2015 р. по 30.09.2015, з 01.10.2015 р. по 31.12.2015, з 01.04.2016 р. по 30.06.2016, з 01.07.2016 р. по 30.09.2016, з 01.10.2016 р. по 31.12.2016), долучених до матеріалів справи Позивачем, Відповідач сплачував Позивачу кошти за послуги оренди приладів та обладнання для виробництва теплової енергії згідно договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти. На підтвердження виконання перелічених вище договорів оренди Позивач також надав відповідні Акти прийому-передачі наданих послуг згідно Договорів оренди про закупівлю послуг оренди за державні кошти: № 1 від 02.11.2012 р., № 2 від 03.12.2012 р., № 3 від 07.12.2012 р., № 1 від 14.02.2013 р., № 2 від 01.03.2013 р., № 3 від 04.04.2013 р., № 4 від 27.05.2013 р., № 5 від 18.06.2013 р., № 6 від 06.08.2013 р., № 7 від 04.11.2013 р., № 8 від 07.11.2013 р., № 1 від 24.01.2014 р., № 1 від 02.04.2014 р., № 2 від 08.05.2014 р., № 3 від 04.07.2014 р., № 4 від 16.09.2014 р., № 5 від 01.12.2014 р., № 6 від 03.12.2014 р., № 1 від 21.01.2015 р., № 2 від 06.02.2015 р., № 1 від 15.03.2015 р., № 2 від 04.06.2015 р., № 3 від 06.11.2015 р., № 1 від 22.12.2015 р., № 1 від 17.05.2016 р., № 2 від 01.06.2016 р., № 3 від 22.06.2016 р., № 4 від 22.06.2016 р., № 5 від 01.07.2016 р., № 6 від 04.07.2016 р., № 7 від 16.08.2016 р., № 8 від 16.08.2016 р., № 9 від 10.10.2016 р.

Також судом встановлено, що у періоди з червня по листопад 2015 року та починаючи з 04.10.2016 року по день прийняття цього рішення договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти між сторонами укладено не було. Доказів здійснення відповідачем оплати за послуги оренди у вказані вище періоди сторонами не надано. Тому суд приходить до висновку, що оплата у вказані вище періоди за послуги оренди відповідачем не здійснювалась.

Дії сторін (укладання та виконання договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти між сторонами, виконання робіт по реконструкції котельні із залученням третьої особи-підрядника, прийняття цих робіт відповідачем, про що свідчить його підпис в акті Акт запуску (початку роботи) котельні від 09.08.2010 р., наданому позивачем) підтверджують виконання Договору про інвестиційну діяльність позивачем та відповідачем. У судових засіданнях представниками сторін підтверджено, що Договір про інвестиційну діяльність є дійсним, ніким не оспорюється.

Як випливає з пункту 10 Договору про інвестиційну діяльність, право на стягнення компенсації виникає у позивача коли відповідачем не укладатиметься з будь-яких причин договір оренди та/або неналежним чином здійснюватимуться орендні платежі (прострочення виконання зобов'язання по сплаті орендних платежів здійснюватиметься понад два місяці).

Оскільки з червня по листопад 2015 року та починаючи з 04.10.2016 року по день прийняття цього рішення договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти між сторонами укладено не було, то ще в серпні 2015 року у позивача виникло право на стягнення компенсації, передбаченої п. 10 Договору про інвестиційну діяльність. Крім того відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання по сплаті орендних платежів понад два місяці, що є другою підставою для стягнення компенсації. Позивач реалізував своє право на стягнення компенсації, надіславши відповідачу вимогу № 1008/2017-1 від 10.07.2017 р. із наданням останньому 20-денного строку. Вимога отримана Відповідачем 18.08.2017 р., тому строк для виконання вимоги сплив 07.09.2017 р. Доказів самостійної сплати компенсації відповідачем не надано.

Відповідач заперечував той факт, що прилади і обладнання вартістю 1 104 500 грн., які змонтовані у котельні відповідача, належать позивачу. Однак, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він є власником вказаного майна.

Водночас позивачем на підтвердження права власності на обладнання та пристрої для виробництва теплової енергії, які встановлені у котельні відповідача в рамках реалізації інвестиційного проекту згідно Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р. та використовувались для опалення Жидачівської центральної районної лікарні, надано наступні первинні бухгалтерські документи: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень від 01.12.2011 р., від 01.12.2011 р., від 31.10.2011 р.; акти приймання виконаних будівельних робіт від 31.10.2011 р., від 01.12.2011 р. про передачу пусконалагоджувальних робіт, від 01.12.2011 р. про передачу загально-будівельнихробіт; акт приймання виконаних проектних робіт від 01.12.2011 р.; видаткові накладні № 43 від 30.08.2010 р., № 18 від 31.03.2011 р., № 19 від 31.03.2011 р.; платіжні доручення № 440 від 17.08.2009 р., № 851 від 06.10.2010 р., № 786 від 26.08.2010 р., № 726 від 30.06.2010 р., № 716 від 18.06.2010 р., № 685 від 18.05.2010 р., № 648 від 19.04.2010 р., № 595 від 10.02.2010 р., № 577 від 25.01.2010 р., № 572 від 14.01.2010 р., № 556 від 23.12.2009 р., № 542 від 08.12.2009 р., № 532 від 25.11.2009 р., № 521 від 16.11.2009 р., № 520 від 13.11.2009 р., № 502 від 28.10.2009 р., № 500 від 27.10.2009 р, № 468 від 24.09.2009 р., № 605 від 23.02.2010 р., Рахунки-фактури № РД-00040 від 14.08.2009 р., № РД-0000046 від 24.09.2009 р., № РД-000051 від 27.10.2009 р., № РД-000055 від 13.11.2009 р., № РД-000056 від 13.11.2009 р., № РД-0000059 від 25.11.2009 р., № РД-0000060 від 08.12.2009 р., № РД-0000064 від 23.12.2009 р., № РД-000001 від 14.01.2010 р., № РД-000002 від 25.01.2010 р., № РД-000006 від 10.02.2010 р., № РД-000007 від 23.02.2010 р., № РД-000016 від 19.04.2010 р., № 23 від 17.05.2010 р., № 27 від 18.06.2010 р., № 28 від 29.06.2010 р., № 39 від 20.08.2010 р., № 67 від 06.10.2010 р. Вище перелічені документи складалися на виконання Договору № 6 від 14.08.2009 року, згідно якого підрядник ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» виконував проектні, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи по реконструкції котельні Жидачівської центральної районної лікарні, для чого підрядник також придбавав та змонтував в цій котельні необхідні матеріали, устаткування. Після виконання робіт за цим договором підрядник передав виконані роботи та придбані змонтовані матеріали та устаткування позивачу, як і передбачалося Договором №6 від 14.08.2009 року.

Відповідно до пункту 4.1. Договору № 6 від 14.08.2009 р., факт виконання робіт по реконструкції котельні згідно п.1.1 цього Договору Сторони засвідчуватимуть Актом запуску (початку роботи) котельні. Відтак на виконання вказаного договору, за замовленням позивача, підрядник ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» здійснив роботи по реконструкції котельні відповідача, про що 09 серпня 2010 року Жидачівська центральна районна лікарня, ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» та ТОВ «Кробат Україна» було складено та підписано Акт запуску (початку роботи) котельні від 09.08.2010 р., копія якого долучена позивачем до матеріалів справи.

Власність позивача на змонтовані у котельні відповідача прилади і обладнання додатково підтверджується тим, що між сторонами у справі були укладені шість договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти щодо вказаних приладів і обладнання. Оскільки, згідно частини 1 ст. 761 Цивільного кодексу України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права, то підписанням договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти відповідач визнавав, що позивач є власником орендованого майна.

Реалізація додаткової інвестиції для встановлення системи перегрітої води для сушки білизни (демонтовано паровий котел) вартістю 86000,00 грн., передбаченої Доповненням від 01.10.2012 р. до договору про інвестиційну діяльність, підтверджена позивачем наступними документами: договором № 37 від 04.10.2012 р. з додатком Договірна ціна; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2012 р.; актом приймання-передачі виконаних будівельних робіт за листопад 2012 р.; підсумковою відомістю ресурсів за листопад 2012 р.; видатковими накладними № 180 від 30.11.2012 р. та № 181 від 30.11.2012 р.; зверненням № 602 від 10.09.2012 р. Відповідача до Позивача з проханням здійснити додаткову інвестицію; платіжними доручення № 1580 від 04.10.2012 р., № 1639 від 26.10.2012 р., № 1618 від 17.10.2012 р., № 1583 від 05.10.2012 р., № 1683 від 23.11.2012 р., № 1723 від 13.12.2012 р.; рахунками № 135 від 04.10.2012 р., № 156 від 26.10.2012 р., № 136 від 04.10.2012 р., № 164 від 07.11.2012 р.

Отже, зважаючи на те, що Відповідачем не спростовано доводи позивача про те, що він є власником інвестиційного об'єкту, із врахуванням того, що Договір про інвестиційну діяльність є дійсним, ніким не оспорюється, виконувався сторонами у справі, підписаний відповідачем, обставини, викладені у пунктах 4, 5, 6 вказаного Договору, суд вважає встановленими, а заперечення відповідача в цій частині такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Договори на відпуск теплової енергії № 109 від 11.06.2010 р., № 109а/1 від 30.06.2010 року, № 109б від 31.01.2011 р., № 109б/1 від 20.12.2011 р. не підтверджують права власності відповідача на прилади і обладнання, які змонтовані у котельні, оскільки відповідачем не надано доказів виконання перелічених договорів в частині виконання робіт по реконструкції котельні (монтажу приладів та обладнання) та передачі таких робіт, приладів і обладнання підрядником ТзОВ ПВІЦ «Західенерго» відповідачу. Вказані договори на відпуск теплової енергії не містять істотних умов договору підряду (ціна робіт по реконструкції котельні, строк виконання таких робіт, тощо), а лише передбачають надання послуг із виробництва теплової енергії для опалення приміщень та підігріву води Жидачівської центральної районної лікарні, по цінах та тарифах, які вказувалися в додатках до цих договорів.

Натомість позивачем та третьою особою без самостійних вимог ТзОВ ПВІЦ «Західенерго» підтверджено, що до укладення Договору про інвестиційну діяльність обслуговування та експлуатацію котельні відповідача здійснювало ТОВ «ПВІЦ «Західенерго», тому між відповідачем та ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» були укладені Договори на відпуск теплової енергії. Однак, з моменту запуску котельні ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» використовувало прилади та обладнання позивача, змонтовані за кошти останнього, на підставі Договору оренди обладнання для виробництва теплової енергії №09/08-2010 від 09.08.2010 р., копія якого додана до матеріалів справи позивачем. Згідно пунктів 1.1-1.3 вказаного договору, Орендодавець ТОВ «Кробат Україна» передав, а Орендар ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» прийняв в строкове платне користування обладнання для виробництва теплової енергії, яке є змонтоване та встановлене у приміщенні котельні Жидачівської районної лікарні, загальною вартістю 1104500 грн. Факт виконання вказаного Договору оренди обладнання для виробництва теплової енергії № 09/08-2010 від 09.08.2010 р. його сторонами підтверджується банківськими виписками - Звітами про кредитові операції по рахунку 3418 ТОВ «Кробат Україна» з ТОВ «ПВІЦ «Західенерго»: з 01.01.2011 р. по 31.03.2011, з 01.10.2011 р. по 31.12.2011 р., з 01.01.2012 р. по 31.03.2012 р., з 01.04.2012 р. по 30.06.2012 р., з 01.10.2012 р. по 31.12.2012 р., з 01.01.2013 р. по 31.03.2013 р., з яких вбачається, що ТОВ «ПВІЦ «Західенерго» оплачували послуги оренди приладів і обладнання позивачу згідно вказаного договору оренди. Як випливає зі змісту частини 1 ст. 761 Цивільного кодексу України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Листи відповідача до позивача від 27.10.2016 р. № 714, від 07.11.2016 р. № 735, від 18.07.2017 р. № 446, від 21.07.2017 р. № 456, надані відповідачем для обґрунтування причини неукладення договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти при прийнятті рішення не беруться до уваги, оскільки право позивача на стягнення компенсації не ставиться в залежність від причини неукладення договорів оренди (згідно п. 10 Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 року). Част. 1 ст. 34 ГПК України встановлює, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Надані відповідачем листи не відповідають вимогам ст.ст. 32, 34 ГПК України, оскільки вони не встановлюють наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення цього господарського спору, тому вони не є доказами в розумінні ст. 32 ГПК України та не можуть братись до уваги при прийнятті рішення.

Доводи відповідача про те, що на момент прийняття Жидачівською районною радою рішення № 338 від 18.06.2009 р., договору про інвестиційну діяльність ще не було укладено, оскільки цей договір про інвестиційну діяльність був укладений між сторонами 03.02.2012 р. суд також не враховує при прийнятті рішення, оскільки позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження дійсності договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р. Зважаючи на дійсність Договору про інвестиційну діяльність і виконання його сторонами, рішення Жидачівської районної ради № 338 від 18.06.2009 р. не є належним доказом в розумінні ст.ст. 32, 34 ГПК України, на підставі якого суд може встановити наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача чи заперечення відповідача, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 914/2090/17 до моменту завершення розгляду справи № 914/2544/17 про визнання недійсним договору про інвестиційну діяльність та вступу рішення суду у даній справі в законну силу, відповідачу відмовлено з наступних мотивів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю або у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Усі заперечення відповідача проти позову стосувалися дійсності договору про інвестиційну діяльність. Тому, судом досліджувались обставини, які б могли привести до визнання вказаного договору недійсним під час судового розгляду у даній справі. Позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження дійсності договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р. Зокрема, судом встановлено, що договір про інвестиційну діяльність виконувався сторонами протягом п'яти років (між сторонами у справі були укладені шість договорів про закупівлю послуг оренди за державні кошти, докази виконання яких є у матеріалах справи), що прилади та обладнання в котельні відповідача змонтовані за рахунок інвестиції позивача та належать позивачу.

П. 3.3. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 передбачено, що припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: - такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України); - про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивач знав про обмеження повноважень головного лікаря ОСОБА_3, у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців була розміщена інформація про підписанта Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р. ОСОБА_3, як керівника, який має право підпису і жодних обмежень щодо підписання договорів у реєстрі не було, то у відносинах із позивачем відповідач не може посилатись на перевищення повноважень вказаним головним лікарем.

Крім того, у матеріалах справи міститься багато доказів схвалення договору про інвестиційну діяльність відповідачем, серед яких письмові звернення відповідача до позивача, докази прийняття інвестиційного договору до виконання, докази сплати відповідачем коштів позивачу по вказаному договору. При цьому документи, які свідчать про схвалення спірного договору відповідачем і містяться в матеріалах справи, підписані не тільки головним лікарем ОСОБА_3, а й ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - керівниками, які пізніше мали право підпису від імені відповідача. Відтак наступне схвалення відповідачем договору про інвестиційну діяльність унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Зазначене узгоджується із п. 3.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11, яким передбачено, що Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Відповідачем також не надано належних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 914/2544/17 про визнання недійсним інвестиційного договору.

Крім того, як випливає постанови Верховного суду України від 1 лютого 2017р. у справі № 6-1957цс16, зупинення провадження у справі порушують права сторони на розгляд справи у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. У вказаній постанові Верховний суд України підкреслив очевидне порушення права сторони на розгляд справи у розумний строк та навів прецедент ЄСПЛ «Фрідлендер проти Франції», в якому розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Клопотання про зупинення провадження у справі заявлено відповідачем після спливу двомісячного строку розгляду справи. Тому зупинення провадження у справі після спливу розумного строку розгляду справи порушило б права позивача.

Відповідач не скористався своїм правом заявити зустрічний позов у даній справі, неодноразово вчиняв дії, які затягували розгляд справи (подавав клопотання про відкладення, не з'являвся у судові засідання, не виконував вимоги суду, подавав неналежно обґрунтовані клопотання про залучення третіх осіб у справі), тому подання клопотання про зупинення провадження у справі на етапі, коли всі обставини справи вже досліджені судом та сплив строк розгляду справи, розцінюються судом як зловживання процесуальними правами, спрямоване на затягування розгляду справи.

Крім того, відповідачем не долучено до клопотання ні копії позовної заяви у справі № 914/2544/17, ні будь-яких інших доказів пов'язаності зазначених справ, а лише зазначив, що предметом позову в останній справі є визнання недійсним Договору про інвестиційну діяльність від 03 лютого 2017 року, а позовні вимоги у даній справі пов'язані з виконанням Договору про інвестиційну діяльність від 03 лютого 2012 року.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що Позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а Відповідач позовні вимоги не спростував, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кробат Україна» до Комунальної установи «Жидачівська центральна районна лікарня» Жидачівської районної ради Львівської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробничий іноваційний центр «Західенерго», про стягнення 2 011 294,50 грн. компенсації по реалізації інвестиційного проекту згідно Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р., є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Оскільки ціна позову складає 2 011 294,50 грн., то 1,5 відсотки ціни позову складатимуть 30169,42 грн. Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 3619 від 10.10.2017 року на суму 30169,42 грн. про сплату судового збору.

Відповідно дост. 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправомірних дій (бездіяльності).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Комунальної установи «Жидачівська центральна районна лікарня» Жидачівської районної ради Львівської області (місцезнаходження: вул. Я. Мудрого, 29, м. Жидачів, Львівська обл., 81700, код ЄДРЮО 01996208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОБАТ УКРАЇНА» (місцезнаходження: вул. Зелена, 1, с. Тростянець, Миколаївський р-н, Львівська обл., 81614, код ЄДРЮО 33839872) 2 011 294,50 грн. (два мільйони одинадцять тисяч двісті дев'яносто чотири гривні п'ятдесять копійок) компенсації по реалізації інвестиційного проекту згідно Договору про інвестиційну діяльність від 03.02.2012 р.

3. Стягнути з Комунальної установи «Жидачівська центральна районна лікарня» Жидачівської районної ради Львівської області (місцезнаходження: вул. Я. Мудрого, 29, м. Жидачів, Львівська обл., 81700, код ЄДРЮО 01996208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОБАТ УКРАЇНА» (місцезнаходження: вул. Зелена, 1, с. Тростянець, Миколаївський р-н, Львівська обл., 81614, код ЄДРЮО 33839872) суму судового збору в розмірі 30169 (тридцять тисяч сто шістдесять дев'ять) грн. 42 коп.

4. Наказ видати, в порядкуст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено 15.12.2017 року.