РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017Справа №910/18134/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Солюшн Трейдінг"

про стягнення 273 521,10 грн.

Представники:

від позивача: Лобач І.А. - представник за довіреністю № б/н від 21.09.2017;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Солюшн Трейдінг" про стягнення 273 521,10 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення взятих на себе за договором купівлі-продажу № 49/06 від 14.06.2017 р. грошових зобов'язань не сплатив вартість товару у повному обсязі, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 270000,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. В зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 3143,84 грн та 3% річних у розмірі 377,26 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.10.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.11.2017 р.

В судове засідання 06.11.2017 р. представники сторін не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 013, 012 відповідно, 03.11.2017 р. позивач до канцелярії суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, документ на виконання вимог ухвали суду від 19.10.2017 р., клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач - клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 06.11.2017 р. розгляд справи відкладено на 04.12.2017 р.

В судове засідання 04.12.2017 р. представники відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення: 01 6.

Представник позивача у судовому засіданні 04.12.2017 р. просив суд позов задовольнити з урахуванням заяви про зменшення суми позовних вимог. В заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначає про сплату відповідачем суми основного боргу у повному обсязі, в зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму пені у розмірі 3143,84 грн та суму 3% річних у розмірі 377,26 грн.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вищезазначена заява, за своєю правовою природою являється заявою про зменшення розміру позовних вимог і була подана до прийняття рішення у справі, а тому приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, копії ухвал суду ним отримувались, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

14.06.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Солюшн Трейдінг" (покупець) укладено договір купівлі-продажу згідно п. 1.1, 1.3 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець у порядку й на умовах, передбачених даним договором зобов'язується прийняти і оплатити техніку (далі по тексту - товар), асортимент, кількість та комплектність якої визначається сторонами у специфікації, що є невід'ємною частиною даного договору. Право власності на переданий покупцеві товар переходить до покупця після підписання акту приймання-передачі товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.3 договору передача товару покупцю відбувається протягом 3 робочих днів з моменту перерахування на рахунок продавця суми, зазначеної у п 2.2.1 цього договору. Одночасно з передачею товару покупцю йому передається паспорт та сервісна книжка товар. Передача товару покупцю, безпосередньо за цим договором, відбувається на умовах франко-склад продавця за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 1. Факт передання продавцем товару покупцеві сторони фіксують шляхом складання відповідного двостороннього акту приймання-передачі, у якому зазначають асортимент, комплектність та кількість товару, що передається покупцю. Підписанням відповідного двостороннього акту приймання-передачі покупець підтверджує відсутність у нього будь-яких претензій щодо асортименту, якості, комплектності та кількості переданого йому товару.

Згідно специфікації, що є додатком № 1 до договору купівлі-продажу, предметом договору є трактор "Беларус-82.1" у кількості 2 штуки, загальною вартістю 1080000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

До матеріалів справи долучено копію акту приймання-передачі товару від 21.06.2017 р., згідно якого продавець передав, а покупець прийняв наступне майно: трактор "Беларус-82.1" у кількості 1 штука, заводський № 808225827; трактор "Беларус-82.1" у кількості 1 штука, заводський № 808225767. Акт приймання-передачі долучений до матеріалів справи підписаний та скріплений печатками обох контрагентів.

Тобто матеріалами справи підтверджено обставину щодо передачі продавцем та прийняття покупцем товару згідно договору купівлі-продажу № 49/06 від 14.06.2017 р. загальною вартістю 1080000,00 грн.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Загальна вартість товару за даним договором становить 1080000, 00 грн, у тому числі ПДВ - 180000,00 грн. Покупець зобов'язується оплатити продавцю суму, зазначену у п. 2.1 цього договору у наступному порядку: у сумі 540000,00 грн - у строк до 23.06.2017 р.; у сумі 270000,00 грн - у строк до 23.09.2017 р.; 270000,00 грн - у строк до 23.12.2017 р. (п. 2.1, п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 п. 2.2 договору).

Згідно п. 7.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його тексту їхніми печатками та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

До матеріалів справи долучено копію банківської виписки за 22.06.2017 р., сформовану 03.11.2017, що підтверджує перерахування відповідачем на рахунок позивача 540000,00 грн оплати за трактори згідно договору купівлі-продажу № 49/06 від 14.06.2017. Також до матеріалів справи долучено звіт по рахунку позивача за 12.10.2017, який підтверджує оплату відповідачем суми боргу, яку просив стягнути позивач в судовому порядку у розмірі 270000,00 грн.

Тобто станом на день розгляду справи сума основної простроченої заборгованості відповідача перед позивачем відсутня. Вказана обставина крім того, підтверджується довідкою позивача № 401 від 03.11.2017 р.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п.п. 2.2.2 п.2.2 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті вартості поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару у сумі 270000,00 грн. настав 22.09.2017 р. Тобто відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу з 23.09.2017 р. на суму 270000,00 грн.

Судом встановлено, що сума заборгованості була сплачена відповідачем 12.10.2017 р.

В зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 3143,84 грн. та 3% річних у розмірі 377,26 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних за період з 23.09.2017 по 09.10.2017 р. та вважає їх обґрунтованими та арифметично вірними. В зв'язку з вищевикладеним на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 377,26 грн.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 4.2 договору, у разі несплати частини вартості товару у строки, передбачені п. 2.2 цього договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми, зазначеної у п. 2.1 цього договору за кожен день прострочення.

Суд перевірив розрахунок пені, здійснений позивачем за період з 23.09.2017 р. по 09.10.2017 р та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним. В зв'язку з вищевикладеним на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 3143,84 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Солюшн Трейдінг" (03047, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 50, офіс 461, ідентифікаційний код: 40657315) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (03110, м. Київ, вулиця Олександра Пироговського, будинок 19, корпус 4, приміщення 84, ) пеню в розмірі 3143 (три тисячі сто сорок три) грн. 84 коп., 3% річних у розмірі 377 (триста сімдесят сім) грн 26 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 21.12.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий