КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р. Справа№ 910/11313/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Кірсанова К.О. (довіреність б/н від 11.10.2016 р.)

від відповідача - Винокуров О.В. (довіреність №ГН-3-Ю/2017 від 03.01.2017 р.)

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»

на рішення господарського суду міста Києва від 27.09.2017 р.

у справі №910/11313/17 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»

про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення 17458,13 грн. компенсації медичних витрат та 116077, 68 грн. сервісної винагороди.

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.09.2017 р. позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 133353,81 грн. боргу та 2003,04 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скаги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, в позові відмовити.

В ході розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відповідачем подано клопотання про призначення судової економічної експертизи для встановлення дійсного розміру заборгованості відповідача перед позивачем.

Колегія суддів, вислухавши думку представника позивача, не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на те, що в матеріалах справи наявні докази, необхідні для встановлення розміру заборгованості за надані послуги.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Колегія суддів при розгляді клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи дійшла висновку про відсутність дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, оскільки сукупність поданих та залучених до матеріалів справи належних та допустимих доказів є достатньою для прийняття судового рішення у справі.

Також відповідачем було заявлено клопотання про залучення в якості третіх осіб Компанію Savitar Group Ltd (Кіпр), ТОВ «Савітар Груп» (Російська Федерація) та витребування додаткових доказів.

Колегія суддів, вислухавши думку представника позивача, не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання у зв'язку з його необгрунтованістю та безпідставністю. В матеріалах справи наявні докази, необхідні для зясування обставин, що мають значення для справи та встановлення підставності й обґрунтованості позовних вимог, а також відсутні обставини, які б свідчили, що вирішення даного спору може порушувати права або інтереси Компанії Savitar Group Ltd (Кіпр) та ТОВ «Савітар Груп» (Російська Федерація), які не залучені до розгляду справи.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», вводяться в дію зміни до відповідних процесуальних законів. Зокрема, у відповідності до п. 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, який набрав чинності з 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням викладеного, розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» здійснено за приписами Господарського процесуального кодексу України в новій редакції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

11.11.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання асистанських послуг № SGU-VUSO-06/11/14, додаткові угоди № 1 від 11.03.2015 р., №2 від 01.10.2015 р., №3 від 01.10.2015 р. до цього договору, за умовами яких агент (позивач) зобов'язався за дорученням страховика (відповідача) надавати послуги з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні страхових випадків на території України та за кордоном за договорами, укладеними між страхувальниками та страховиком відповідно до законодавства України та Закону України «Про страхування», в яких визначено перелік послуг та умов, які отримує застрахована особа в межах та у термін дії договору згідно відповідних Правил (додаток № 3 до договору), а відповідач - оплачувати надані послуги на умовах договору.

Відповідно до умов п. 3.3 договору, для реалізації зобов'язань за договором агент має право на залучення третіх осіб (медичні установи, транспортні компанії, в т.ч. авіакомпанії, організації, що реалізують медичні препарати та товари медичного призначення, бюро, що представляють послуги перекладачів, кур'єрські служби і юридичні компанії тощо.)

Агент від свого імені укладає договори з третіми особами, надає гарантійні листи та проводить оплату послуг і медичних препаратів третім особам, в різ їх залучення до процесу врегулювання страхових подій, з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи.

Також відповідно до умов п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 01.11.2015 р., за виконання агентом своїх обов'язків, згідно з цим правочином, страховик зобов'язався виплачувати товариству винагороду за кожний врегульований агентом страховий випадок, у розмірах, вказаних у додатку № 1 до договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що всупереч умов договору відповідач частково оплатив наданні протягом 2015 року послуги, заборгувавши 17458,13 грн., а також не сплатив передбачену п. 6.3 договору сервісну винагороду за надані послуги у розмірі 116077,68 грн.

Як стверджує позивач, протягом 2015 року ним належним чином надано послуги за договором й понесені витрати на надання медичних послуг у розмірі 1132964,85 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем. У зв'язку з цим він набув право на сервісну винагороду у розмірі 116077,68 грн. відповідно до договору.

На підтвердження цих обставин позивачем подані звіти звірених збитків до актів виконаних робіт №№ 5/6/1в, 5/6/4в від 03.11.2016 р. (звітний період травень 2015 р.), 8/3/3в, 8/3/4в, 8/3/4в Турція від 03.11.2016 р. (звітний період серпень 2015 р.), 9/6в від 03.11.2016 р. (звітний період вересень 2015 р.), 10/3-в від 03.11.2016 р. (звітний період жовтень 2015 р.), 11в, 11/2в від 03.11.2016 р. (звітний період листопада 2015 р.), 12в від 03.11.2016 р. (звітний період грудень 2015 р.).

З вказаних звітів та актів вбачається, що відповідачем вони не підписані.

Відповідач у судовому засіданні та письмових запереченнях на позов посилався на те, що позивач не врегулював всі страхові випадки. При цьому, під врегулюванням страхових випадків останній розуміє, що позивач повинен був перерахувати кошти залученим третім особам (медичним установам).

Наявними у матеріалах справи договором із субпідрядником Савітар Груп, Лімітед № 10-06/14-М від 10.06.2014 р., актами приймання - передачі послуг, рахунками-фактурами підтверджується, що для виконання доручення відповідача позивач наймав інших осіб.

З наявних у матеріалах справи платіжних доручень, листів компаній Doctor Home Visit, Іспанія від 15.09.2017 р., Medexpert, Туреччина від 18.09.2017 р., вбачається що позивач особисто, а також через залученого агента Savitar Group LTD, Республіка Кіпр та ТОВ «Савітар Груп» (Російська Федерація) врегулював страхові випадки та розрахувався за надані послуги з третіми особами (медичними установами, які безпосередньо надавали послуги застрахованим особам.)

Поясненнями відповідача, наявними в матеріалах справи банківськими виписками за 30 листопада 2015 р., 3 грудня 2015 р., 21, 22 та 26 січня 2016 р., 23, 24 та 25 лютого 2016 р. підтверджується факт оплати (компенсація) відповідачем позивачу витрат за договором у розмірі 1115506,72 грн.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 6.5.2. договору про надання асистанських послуг (в редакції додаткової угоди № 3), протягом 5 робочих днів з дати отримання страховиком акта заявлених збитків, страховик погоджує і підписує цей документ, а також, на свій розсуд, протягом того ж строку, перераховує агенту попередню оплату вартості послуг, вказаної у цьому акті, у розмірі до 100% загальної суми, зазначеної в акті.

Відповідно до п. 6.6.1. договору про надання асистанських послуг (в редакції додаткової угоди № 3), по мірі отримання агентом від підрядників і кореспондентів повних пакетів документів, пов'язаних з остаточними розрахунками за конкретними страховими випадками, агент вносить відповідні відомості в акти врегульованих збитків (виконаних робіт), які складаються за формою, вказаною у додатку 4 до договору, і направляються страховику у строки, визначені у п.6.5.1 договору, разом з актами заявлених збитків.

До актів врегульованих збитків (виконаних робіт), у складі повних пакетів, агент додає рахунки на сплату вартості фактично наданих послуг, за вирахуванням сум, визначених у розрізі конкретних застрахованих осіб в акті заявлених збитків і фактично сплачених страховиком згідно п. 6.5 договору (пункт 6.6.2. договору).

Згідно п. 6.6.3 договору про надання асистанських послуг (в редакції додаткової угоди № 3), акт врегульованих збитків (виконаних робіт) погоджується і підписується страховиком протягом 5 робочих днів з дати отримання цього акта від агента.

З вищевикладеного вбачається, що відшкодування витрат агента на медичні послуги застрахованим особам здійснюється внаслідок узгодження страховиком повних пакетів документів та актів врегульованих збитків/виконаних робіт.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано відповідачу повного пакета документів, які підтверджують факт, обставини та причини настання страхового випадку, розмір здійснених витрат, надання медичних послуг застрахованим особам, зокрема, в отриманому пакеті документів був відсутній медичний звіт (із перекладом на російську мову) по одному із застрахованих осіб, вказаних у звіті (акті) врегульованих збитків № 12-В за грудень 2015 р., у зв'язку із чим страховик був позбавлений можливості встановити, чи є даний випадок страховим, а також відсутні докази оплати агентом послуг медичних установ, лікарів приватної практики, які надавали послуги застрахованим особам, вказаним у даному звіті (акті) врегульованих збитків.

У зв'язку з викладеним, відповідач зазначив, що відшкодування медичних витрат агента згідно рахунку № 208 від 23.02.2016 р., сформованого на підставі звіту (акту) врегульованих збитків № 12-В за грудень 2015 р. було припинено страховиком до надання відповідних підтверджуючих документів, які до моменту звернення до суду позивачем надані не були. В матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем відповідачу повного пакету документів, необхідних для здійснення відшкодування медичних витрат.

Таким чином, судом першої інстанції не враховано, що обов'язковою умовою для відшкодування страховиком витрат агента на оплату послуг третіх осіб є направлення страховику повного пакета документів, який підтверджує факт, обґрунтованість та розмір таких витрат, і страховик здійснює їх відшкодування лише у разі, якщо вони покриваються відповідною програмою страхування та страховим полісом.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача 17458,13 грн. компенсації медичних витрат є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача сервісної винагороди, колегія суддів зазначає наступне.

З аналізу умов, укладеного між сторонами договору та додаткових угод до нього, вбачається, що розмір сервісної винагороди визначається шляхом множення визначеної договором фіксованої суми на кількість врегульованих справ, а тому ні для розрахунку, ні для перевірки зазначених сум спеціальні знання не потрібні.

Крім того, відповідно до п. 6.3.2 договору, протягом 5 робочих днів з дати отримання актів виконаних робіт страховик повинен підписати акт виконаних робіт і направити його засобами звичайної і електронної пошти, а також, протягом того ж строку, сплатити суму винагороди агента шляхом безготівкового перерахування на рахунок агента, або за допомогою засобів електронного зв'язку, надати мотивовані заперечення щодо змісту цього акта.

При цьому, в актах виставляється до сплати компенсація медичних витрат та безпосередня винагорода агента за організацію медичного супроводу. Докази наявності заперечень відповідача щодо змісту актів в матеріалах справи відсутні. Більше того, матеріалами справи підтверджується, що після отримання актів врегульованих збитків, відповідач, за винятком однієї справи, оплатив компенсацію медичних витрат, однак не сплатив сервісну винагороду.

При цьому, сплативши компенсацію медичних витрат, відповідач визнав факт та обсяг наданих послуг, що зумовлює його обов'язок оплатити сервісну винагороду, у зв'язку з чим ухилення від оплати сервісної винагороди є безпідставним, та таким, що прямо суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

Як зазначено вище, наявними в матеріалах справи банківськими виписками за 30 листопада 2015 р., 3 грудня 2015 р., 21, 22 та 26 січня 2016 р., 23, 24 та 25 лютого 2016 р. підтверджується факт оплати (компенсація) відповідачем позивачу витрат за договором у розмірі 1115506,72 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині та вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача сервісної винагороди у розмірі 116077,68 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому остання підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про стягнення суми компенсації медичних витрт у розмірі 17458,13 грн.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277, ст. 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 27.09.2017 р. у справі № 910/11313/17 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35/37, ) 116077 (сто шістнадцять тисяч сімдесят сім) грн. 68 коп. сервісної винагороди та 1741 (одну тисячу сімсот сорок одну) грн. 13 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35/37, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) 287 (двісті вісімдесят сім) грн. 94 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині в позові відмовити.

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

Справу №910/11313/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк