ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. Справа № 914/2402/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Малех І.Б.

суддів Давид Л.Л.

ОСОБА_1

секретар судового засідання: Кришталь М.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс, б/н від 01.12.2017р.

на ухвалу господарського суду Львівської області від 24.11.2017р. про розгляд заяви Спільного підприємства Київ-Захід у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про вжиття заходів до забезпечення позову (суддя Кітаєва С.Б.)

у справі № 914/2402/17

позовом: Спільного підприємства Київ-Захід у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ), м. Червоноград Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс (надалі ТзОВ «Гравіс»), м. Червоноград Львівської області

про зобовязання провести державну реєстрацію змін до статуту ТзОВ Гравіс у звязку із виходом СП Київ-Захід із складу учасників товариства, та стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі товариства

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат (договір про надання правової допомоги б/н від 01.10.2017р.)

від відповідача: ОСОБА_3 - представник (довіреність № б/н від 01.09.17)

Відповідно до п.9 Перехідних положень ГПК України в редакції від 15.12.2016р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017р. СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Гравіс» про зобовязання провести державну реєстрацію змін до статуту ТзОВ Гравіс у звязку із виходом СП Київ-Захід із складу учасників товариства, та стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі товариства.

Одночасно із позовною заявою позивач 22.11.2017р. подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту із встановленням заборони субєктам державної реєстрації на вчинення будь-яких реєстраційних дій, щодо нерухомого майна, яке належить ТзОВ «Гравіс» та заборони ТзОВ «Гравіс» вчиняти дії, щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобовязань за рахунок нерухомого майна ТзОВ «Гравіс», переліченого в заяві (а.с. 51-57).

Дана заява обґрунтована тим, що однією із позовних вимог є стягнення з ТзОВ «Гравіс» на користь позивача вартості частини майна, пропорційної частці в статутному капіталі товариства у звязку із його виходом зі складу учасників ТзОВ «Гравіс». Проте, посадовими особами відповідача (зокрема, директором ТзОВ Гравіс ОСОБА_4, який одночасно є і співзасновником вказаного товариства) вчиняються дії, спрямовані на зменшення, виведення активів відповідача, що може призвести до зменшення вартості частини майна товариства, що підлягає до виплати позивачу, в звязку із його виходом із складу засновників товариства. Так, зокрема відповідачем взято на себе додаткові фінансові зобовязання, внаслідок укладення договорів поруки за особисті зобовязання ОСОБА_4, про які позивач дізнався із судових рішень.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.11.2017р. у справі № 914/2402/17 заяву СП Київ-Захід у формі ТзОВ про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходів до забезпечення позову, шляхом заборони ТзОВ Гравіс вчиняти дії, щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобов'язань за рахунок наступного нерухомого майна ТзОВ Гравіс (): а саме: нежитлової будівлі, за адресою м. Червоноград, вул. Львівська,буд.52; - поз.4, загальною площею 495,6 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); складової частини нежитлової будівлі за адресою м. Червоноград, вул. Львівська,буд.52, поз.4, нежитлової будівлі (м. Червоноград, вул. Львівська,буд.52), поз.5, загальною площею 4076,1 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); нежитлової будівлі, за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд. 63/8; - гараж , загальною площею 18 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); нежитлової будівлі, за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд. 63/7, гараж , загальною площею 18 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); нежитлової будівлі, за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд. 63/1; - будівля , загальною площею 151,2 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); нежитлового приміщення, магазину, за адресою м. Червоноград, вул. Сокальська, буд.6, пр. 115; - магазину, загальною площею 1387,9 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); нежитлового приміщення, магазину, за адресою м. Червоноград, вул.Стуса В., буд.22, магазину , загальною площею 1591,5 кв.м., (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); нежитлового приміщення, складу-холодильнику, за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд.65/3, складу-холодильнику, загальною площею 407,1 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); нежитлового приміщення, склад №1 продтоварів, за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд.65/5, складу продтоварів, загальною площею 796,9 кв.м., (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); гаражів з адмінбудинком, за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд.65/2, - гаражі з адмінбудинком, загальною площею 990,1 кв. м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); цеху безалкогольних напоїв, за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд.65/1, цеху безалкогольних напоїв, загальною площею 325,1 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18); склад №2, за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд. 65 поз.11, складу загальною площею 108,7 кв.м. (реєстраційний номер майна: 9006994); нежитлового приміщення, механічної майстерня, поз. 5 за адресою м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд.65, механічна майстерні - загальною площею 10,4 кв.м. (реєстраційний номер майна: 19035255); нежитлового приміщення, адмінбудинку, за адресою м. Червоноград, пр. Шевченка,буд.16а, адмінбудинок, загальною площею 1320,1 кв., (реєстраційний номер обєкта нерухомості: 18). В задоволенні решти вимог за заявою відмовлено.

Дана ухвала суду мотивована тим, що позивачем належним чином доведено вчинення відповідачем дій, щодо обтяження належного ТзОВ Гравіс майна. Відтак, за наявності невиконаного зобовязання перед позивачем, дії відповідача можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду щодо виплати позивачу вартості частки, в звязку із виходом позивача з числа учасників ТОВ Гравіс на етапі примусового виконання рішення суду. Оскільки, на момент розгляду судом вказаної заяви про забезпечення позову, до встановлення судом дійсної (ринкової ) вартості майна товариства, що вимагає отримання висновку комплексної судової експертизи, відсутня інформація про ринкову вартість майна відповідача, рівно ж як і відсутня інформація про вартість частки позивача, пропорційна 50% в статутному фонді відповідача, що підлягає до виплати, суд дійшов висновку про співмірність заявлених заходів до забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, виходячи із заявленої ним вимоги про стягнення вартості частини майна, пропорційної частці в статутному капіталі товариства. Одночасно суд зазначив, що вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом заборони відповідачеві, ТзОВ Гравіс вчиняти дії, щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку тощо, належне товариству майно, жодним чином не перешкодить використанню вказаного позивачем у заяві майна у господарській діяльності відповідача та не зачіпає інтересів третіх осіб.

Щодо заяви в частині забезпечити позов, шляхом заборони субєктам державної реєстрації на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо майна відповідача, то суд дійшов висновку, що в цій частині заява не підлягає до задоволення, оскільки в силу положень ст.67 ГПК України ( в редакції чинної на момент прийняття оскаржуваної ухвали) не допускається забезпечення позову в справах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них, згідно із законодавством повноваження.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТзОВ «Гравіс», подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції винесено ухвалу з порушенням норм процесуального та матеріального права, відтак просить її скасувати, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, скаржник зазначає, що заходи забезпечення позову, визначені ухвалою від 24.11.2017р., є явно неспіврозмірними із заявленими позивачем вимогами, вжиттям цих заходів порушені права іншого учасника господарського товариства, а висновки суду базуються на невідповідних фактичним обставинам твердженнях та непідтверджених належними доказами припущеннях позивача.

В судовому засіданні представник ТзОВ «Гравіс» доводи апеляційної скарги підтримав повністю. Звертає увагу суду на те, що накладення арешту практично на все майно товариства, призвело до явного дисбалансу, щодо захисту прав та законних інтересів іншого учасника товариства, якому також належить 50% статутного капіталу та є не співвідносним до заявлених позовних вимог.

Представник СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, відтак просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема зазначає, що доводи апелянта є хибними та необгрутованими, оскільки судом було задоволено заяву про забезпечення позову лише в частині заборони вчинення дій, щодо відчуження конкретного нерухомого майна. При цьому враховано, що такі обрані заходи до забезпечення позову не перешкоджають відповідачеві у використанні такого майна у своїй господарській діяльності та не зачіпають інтереси третіх осіб.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський при прийняті постанови керувався наступним.

Статтею 66 ГПК України (в редакції чинної на момент прийняття судом оскаржуваної ухвали) передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ч.1 ст.67 ГПК України позов забезпечується, зокрема накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» № 16 від 26.12.2011р. особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, однією із вимог є стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі ТзОВ Гравіс.

СП Київ-Захід у формі ТзОВ, виступило засновником ТзОВ Гравіс та внесло в статутний капітал товариства 1 733 774 грн., що склало 50% від загального статутного капіталу (ст.ст.1,5.6-5.7 Статуту ТзОВ Гравіс, затвердженого рішенням загальних зборів засновників ТзОВ Гравіс, протокол від 05.01.2009р. державну реєстрацію якого здійснено 16.01.2009р. державним реєстратором виконавчого комітету Червоноградської міської ради ОСОБА_5 за номером 1 000183) (а.с. 12-19).

25.10.2016р. загальними зборами учасників (засновників) СП Київ- Захід у формі ТзОВ прийнято рішення про вихід СП Київ-Захід у формі ТзОВ із складу засновників (учасників) ТзОВ Гравіс. Вказане рішення оформлено протоколом №17, посвідчене державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, та 25.10.2016р. скеровано із відповідною заявою про вихід з числа засновників ТзОВ Гравіс на адресу відповідача. (а.с. 21-22).

У п.4.12, 4 14 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016р. Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин розяснено, що вихід зі складу учасників товариства не повязується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є такими, що суперечать чинному законодавству.

Під час розгляду спорів про стягнення вартості частини майна ТОВ та розміру чистого прибутку господарські суди повинні мати на увазі, що вартість майна та розмір частини прибутку товариства, що належить до виплати учаснику, який вийшов, обчислюється на дату волевиявлення учасника вийти з товариства, тобто на дату подання учасником заяви про вихід з товариства.

Відповідно до ст.54 Закону України Про господарські товариства, при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Позивач стверджує, що відповідачем в порушення вимог вказаного закону не виплачено позивачу вартості частини майна, пропорційної частці в статутному капіталі товариства, в звязку із виходом позивача зі складу учасників ТзОВ Гравіс, в порядку та строки, встановлені чинним законодавством. Крім того, відповідач ухиляється від вчинення таких дій, що вбачається з матеріалів справі, а відповідно, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Як розяснено у п.п.4.19, 4.20 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016р. Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин, під час вирішення спорів щодо розрахунків з учасником, який вийшов з товариства, господарським судам слід враховувати, що вартість частини майна товариства, що належить до виплати такому учаснику, повинна визначатися виходячи з вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобовязань товариства.

Учасник ТОВ або ТДВ має право вимагати проведення з ним розрахунків, на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а отже, господарським судом має бути задоволено клопотання учасника, який вийшов з ТОВ чи ТДВ, про здійснення експертної оцінки дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобовязань для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати такому учаснику.

Позивач зазначає, що йому стало відомо, що посадовими особами відповідача (директором ТзОВ Гравіс ОСОБА_4, який одночасно є і співзасновником даного товариства) вчиняються дії, спрямовані на зменшення, виведення активів відповідача, що може призвести до зменшення вартості частини майна товариства, що підлягає до виплати позивачу, в звязку із його виходом із складу засновників товариства. Зокрема, відповідачем взято на себе додаткові фінансові зобовязання, внаслідок укладення договорів поруки за особисті зобовязання ОСОБА_4

Як доказ долучив до матеріалів справи рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.05.2017р. у справі №459/892/17, яким задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ТзОВ Гравіс про стягнення боргу за договором позики (а.с. 70).

Зі змісту даного рішення вбачається, що 01.06.2016р. між ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ТзОВ Гравіс, в особі якого діяв директор - ОСОБА_4М, укладено договір поруки за умовами якого ТзОВ Гравіс виступає поручителем перед кредитором - ОСОБА_6 та солідарно з боржником - ОСОБА_4 відповідає за виконання останнім його грошового зобовязання, що виникли на підставі розписки від 01.06.2016р. (а.с. 66).

Так, судом встановлено, що згідно розписки від 01.06.2016р., позивач надав у борг ОСОБА_4 безвідсотково 90 000 дол. США (для задоволення особистих потреб), останній зобовязувався їх повернути у термін до 01.09.2016р.

Крім того, наявний договір поруки, укладений між ОСОБА_4, ТзОВ Гравіс та ОСОБА_7 від 01.06.2016р. на суму позики в розмірі 20 000 дол. США. При цьому 01.06.2016р. ОСОБА_7 надав у борг ОСОБА_4 безвідсотково 20 000 дол. США (для задоволення особистих потреб), які останній зобовязувався повернути до 01.09.2016р. Відповідно до умов зазначеного вище договору поруки ТзОВ Гравіс виступає поручителем перед кредитором - ОСОБА_7 та солідарно з боржником - ОСОБА_4 відповідає за виконання останнім його грошового зобовязання, що виникли на підставі розписки від 1.06.2016р. (а.с. 67).

Відтак, позивач вважає, що оскільки наявне невиконане зобовязання перед ним, а відповідачем вчиняються дії щодо обтяження належного ТзОВ Гравіс майна, то такі дії відповідача можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, щодо виплати позивачу вартості частки, у звязку із виходом позивача з числа учасників ТОВ Гравіс на етапі примусового виконання рішення суду, в звязку з чим подав заяву про забезпечення позову.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» розяснено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Беручи до уваги, що предметом позову є розрахунок з учасником, який вийшов з товариства, то відповідно суд враховує, що вартість частини майна товариства, що належить до виплати такому учаснику, повинна визначатися, виходячи з вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобовязань товариства.

Проаналізувавши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені вище дії відповідача, щодо укладення договорів поруки за особисті зобовязання ОСОБА_4 (директора ТзОВ «Гравіс») спрямовані на зменшення, виведення активів відповідача, що може призвести до зменшення вартості частини майна товариства, що підлягає до виплати позивачу, в звязку із його виходом із складу засновників товариства.

За таких обставин, невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до наступного обтяження відповідачем належного йому майна, що, із врахуванням принципу пріоритету обтяження, унеможливить подальшу його реалізацію у випадку примусового виконання рішення суду за позовом позивача.

Стосовно співмірності заходів до забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, виходячи із заявленої ним вимоги про стягнення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі товариства, суд виходить з того, що на момент розгляду судом вказаної заяви про забезпечення позову, до встановлення судом дійсної (ринкової ) вартості майна товариства, що вимагає отримання висновку комплексної судової експертизи, відсутня інформація про ринкову вартість майна відповідача, рівно ж як і відсутня інформація про вартість частки позивача, пропорційна 50% в статутному фонді відповідача, що підлягає до виплати.

З огляду на викладене, а також враховуючи можливість вчинення відповідачем дій, спрямованих на знецінення, зменшення вартості статутного капіталу, відчуження майна третім особам або будь-яким іншим чином забезпечувати зобов'язання за рахунок майна відповідача, невжиття судом заходів до забезпечення позову утруднить виконання рішення господарського суду в даній справі, або призведе до його невиконання, оскільки предметом позову в даній справі є стягнення дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати СП Київ-Захід у формі ТзОВ у звязку із виходом з числа учасників (засновників) товариства пропорційно частці в розмірі 50% у статутному фонді товариства станом на дату подання заяви на підставі експертної оцінки, суд першої інстанції правомірно задоволив заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом заборони ТзОВ Гравіс вчиняти дії, щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку або будь-яким іншим чином забезпечення зобов'язань за рахунок наведеного в заяві нерухомого майна ТзОВ Гравіс.

Таким чином, вжиття наведених заявником заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову - забезпечить можливість відновлення його порушеного права.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що вжитті судом заходи до забезпечення позову, шляхом заборони відповідачеві, ТзОВ Гравіс, вчиняти дії щодо відчуження: продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження, передачі у статутний капітал, передачі у заставу, іпотеку тощо, належне товариству майно, жодним чином не перешкоджає використанню вказаного позивачем у заяві майна у господарській діяльності відповідача та не зачіпає інтересів третіх осіб.

Щодо прохання позивача забезпечити позов, шляхом заборони субєктам державної реєстрації на вчинення будь-яких реєстраційних дій, щодо майна відповідача, то в цій частині заява не підлягає до задоволення, оскільки в силу положень ст.67 ГПК України не допускається забезпечення позову у справах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Таким чином, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення частково заяви про вжиття заходів забезпечення позову на підставі ст. 67 ГПК України (чинної на момент винесення оскаржуваної ухвали суду), з урахуванням розяснень постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин та постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Аналізуючи доводи апелянта в частині того, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не зясував питання, щодо того чи дійсно відповідач ухиляється від вчинення дій повязаних з проведенням загальних зборів та від виплати належної позивачу частки майна при його виході, то колегія суддів зазначає, що дане питання підлягає в ході розгляду позовної заяви по суті і не стосується оскаржуваної ухвали.

Щодо твердження скаржника про те, що оскаржувана ухвала суду від 24.11.2017р. винесена судом без проведення судового засідання та без виклику сторін, що на його думку, є порушенням норм процесуального права, то з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

ГПК України (в редакції чинної на момент винесення оскаржуваної ухвали) не містить вимог щодо моменту подання заяви про забезпечення позову до господарського суду. Тобто така заява може бути подана разом із поданням позовної заяви або після порушення провадження на будь-якій стадії судового процесу.

В даному випадку заява про вжиття забезпечення позову була подана СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ одночасно із позовною заявою.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (п.10 ч.1 ст. 65 ГПК України).

Якщо заяву про забезпечення позову подано разом із позовною заявою, то суд під час підготовки справи до розгляду має право вирішити питання про вжиття заходів до забезпечення позову за наявності підстав, передбачених ст. 66 ГПК, та в порядку, встановленому ст. 67 ГПК.

Стаття 67 ГПК передбачає лише винесення ухвали про забезпечення позову і не містить припису про обов'язковість проведення у зв'язку з цим судового засідання з викликом сторін, відтак відповідне питання вирішується самим господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

Згідно з положеннями ст. 13 ГПК України (в чинній редакції) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 73, ч.1 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, відповідачем не надано.

Відтак, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими.

В свою чергу позивач належними та допустимими доказами довід суду обґрунтованість вимог, щодо вжиття заходів до забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала відповідає фактичним обставинам справи та прийнята господарським судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а відтак відсутні підстави для її скасування.

Керуючись, ст.ст. 270, 271, 275, 276, 281, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Гравіс, б/н від 01.12.2017р. відмовити.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 24.11.2017р. у справі № 914/2402/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 21.12.2017 р.

Головуючий суддя Малех І.Б.

судді Давид Л.Л.

ОСОБА_1