РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа № 910/17330/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

про стягнення 3 789, 65 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Зельдич В.Р. - представник за довіреністю б/н від 06.11.2017р.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування", позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі - ПрАТ "Київський страховий дім", відповідач) про стягнення 3 789, 65 грн.

Свої позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" обґрунтовує тим, що 11.11.2015 р. у місті Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки "Фіат", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням страхувальника ОСОБА_2 та автомобіля "Рута", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого був пошкоджений застрахований транспортний засіб марки "Фіат". У подальшому позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 3 789,65 грн.

У позові ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" просило стягнути з відповідача, який є страхувальником відповідальності винної особи, суму страхового відшкодування в розмірі 3 789, 65 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що позивачем не надано належних доказів виплати страхового відшкодування. Також зазначив, що сума страхового відшкодування повинна бути визначена з урахуванням оціненої шкоди транспортного засобу та з урахуванням коефіціенту зносу пошкодженого автомобіля. Подав заяву про сплив строку позовної давності для звернення з даним позовом до суду та просив відмовити у задоволенні позову.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до договору страхування № 046.0809862.644 від 06.01.2015 р., укладеного між ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" та ОСОБА_2, були застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки "Фіат", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2016 р. по справі № 761/38904/15-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури СТО № УККЗ005454/ від 21.11.2015 р. загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Фіат", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склав 6 637,78 грн.

У подальшому, на підставі страхового акту № 1993.206.15.02.01 від 01.12.2015 р. позивач перерахував страхувальнику (на користь СТО) страхове відшкодування у сумі 3 789,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 22516 від 04.12.2015 р.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Також пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Рута", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у ПрАТ "Київський страховий дім" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4282605.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, а згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача - ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" (як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі) в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу сплаченої ним суми, суд виходить з наступного.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

У той же час, виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, з положень статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 р. по справі № 910/3650/16.

Так, розмір (коефіцієнт) зносу розраховується у порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р. (далі - Методика).

Згідно з пунктом 7.38 Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З договору добровільного страхування № 046.0809862.644 від 06.01.2015 р., вбачається, що роком випуску пошкодженого автомобіля "Фіат", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - є 2013 рік, а отже, на момент ДТП (11.11.2015) строк його експлуатації не перевищував 7 років. Так само, ні рахунок-фактура СТО № УККЗ005454/ від 21.11.2015 р., ні акт страхового відшкодування № 1993.206.15.02.01 від 01.12.2015 р., які брались позивачем до уваги при визначенні суми страхового відшкодування, не передбачали розміру коефіцієнту зносу деталей пошкодженого автомобіля, тому суд вважає, що підстав для вирахування зносу в даному випадку немає.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № АІ/4282605 було передбачено, що ліміт відповідальності страховика становить 50 000,00 грн., а франшиза - 0,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем становить 3 789,65 грн.

Відповідач у своєму відзиві вказував на закінчення строку позовної давності та послався на п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким на його думку встановлений такий строк. Так, відповідно до вказаного пункту позивач мав звернутись до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування протягом 1 року, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, чого ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" здійснено не було, а значить позивачем пропущено строк позовної давності на звернення із позовними вимогами до суду.

Однак, з цього приводу необхідно зазначити, що наведені норми Закону регулюють відносини та порядок виплати страхового відшкодування між страховиком, страхувальником (винною у ДТП особою) та потерпілою особою. При цьому вказана відповідачем стаття передбачає строк звернення до страховика винної особи, а не до суду, тому строком позовної давності він не може вважатися. Водночас, суд зазначає, що строки позовної давності для захисту порушеного права у суді визначені ст.ст. 257 та 258 ЦК України, про застосування яких відповідач не просив.

Враховуючи викладене, зважаючи на обгрунтованість позовних вимог та безпідставність заперечень відповідача, суд вважає, що позов ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32 - 35, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення 3 789, 65 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41, ідентифікаційний код 25201716) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Соборності, буд. 19, ідентифікаційний код 30968986) страхове відшкодування в сумі 3 789 (три тисячі сімсот вісімдесят дев'ять) грн. 65 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 7 грудня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 18 грудня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.