РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/20265/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

до Фізичної особи - підприємця Бордюг Ігоря Анатолійовича

про стягнення 16.467,33 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Горбик С.В., довіреність № 367-Ум-17 від 24.07.2017

від відповідача Тележніков С.В., довіреність № 649 від 06.12.2017

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Фізичної особи - підприємця Бордюг Ігоря Анатолійовича про стягнення 16.467,33 грн., з яких: 12.349,89 грн. основного боргу, 1.705,29 грн. пені, 1.789,40 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 100,00 грн. штрафу, 522,75 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань за договорами суборенди частини нежитлового приміщення № 3604-фф від 17.02.2014 та № 4105-фф від 01.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2017 порушено провадження у справі № 910/20265/17 та розгляд справи призначено на 30.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/20265/17 від 30.11.2017. у зв'язку з нез'явленням в судове засіданні представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 21.11.2017, розгляд справи відкладено на 07.12.2017.

Позивачем 06.12.2017 до відділу діловодства суду в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 17.233,80 грн., з яких: 12.349,89 грн. основного боргу, 1.711,31 грн. пені, 2.394,55 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 100,00 грн. штрафу, 678,05 грн. - 3% річних.

Судом прийнято до розгляду дану заяву.

Відповідачем в судовому засіданні 07.12.2017 подано клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та підготувати письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що копію позовної заяви та доданих до неї документів не отримував, а отримав лише ухвалу суду від 21.11.2017.

В судовому засіданні 07.12.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.12.2017.

Відповідачем в судовому засіданні 12.12.2017 подано власне письмове підтвердження відсутності аналогічного спору.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 12.12.2017 відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що згідно договору № 3604-фф від 17.02.2014 позивачем виставлено рахунки на загальну суму 38.711,09 грн., з яких: 30.000,00 грн. орендна плата та 18.711,09 грн. Відповідачем перераховано позивачу за договором № 3604-фф від 17.02.2014 - 45.320,14 грн. Згідно договору № 4105-фф від 01.02.2015 позивачем виставлено рахунки на загальну суму 67.833,33 грн., з яких: 11.516,13 грн. орендна плата та 56.317,20 грн. Відповідачем перераховано позивачу за договором № 4102-фф від 01.02.2015 - 58.874,40 грн. В додатку № 2 до договорів сторонами зафіксовано відсутність елетроспоживчого обладнання суборендаря. Позивачем не доведено використання відповідачем будь-якого устаткування, елетроспоживчого обладнання та інших пристроїв, а тому вважає, що необґрунтоване виставлення рахунків на оплату комунальних послуг призвело до переплати відповідачем коштів за договорами.

Позивач в судовому засіданні 12.12.2017 позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 12.12.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 12.12.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.12.2017.

Позивачем в судовому засіданні 14.12.2017 подано пояснення, в яких зазначає, що

дійсно, згідно п. 3.1.2. укладених договорів суборенди нежилого приміщення № 3604-фф від 17.02.2014 та № 4105-фф від 01.02.2015 розмір експлуатаційних платежів складає 0,00 грн. У відповідності до п. 3.4. договору суборенди № 4105-ФФ від 01.02.2015 відповідач, крім плати за суборенду зобов'язаний щомісячно компенсувати позивачеві вартість спожитих комунальних послуг, а саме спожитої електричної енергії, виходячи із показників індивідуальних приладів обліку (лічильників), які дають змогу здійснити облік ресурсів, що споживаються виключно відповідачем. ФОП Бордюг Ігор Анатолійовичем було встановлено окремий лічильник споживання електричної енергії № 14001097. У відповідності з даними цього лічильника за споживання електричної енергії виставлялись відповідачу рахунки. Після припинення укладеного договору суборенди та відносин з відповідачем лічильник споживання електричної енергії № 14001097 був опломбований і більше не використовувався. Данні на лічильнику відповідають останнім показникам згідно яких виставлявся останній рахунок відповідачу. Згідно рахунків, що виставлялись, відповідачем неодноразово сплачувались грошові кошти згідно рахунків, що підтверджує погодження з виставлянням рахунків за спожиту електроенергію.

В судовому засіданні 14.12.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (орендар, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Бордюг Ігорем Анатолійовичем (суборендар, відповідач) було укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 3604-фф (далі - договір № 3604-фф).

Відповідно до п. 1.1. договору № 3604-фф орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове користування частину нежитлового приміщення площею 1,0 кв. м. у торгівельному об'єкті орендаря згідно із доданою схемою, розташованого за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 168, а також устаткування, позначене в акті приймання-передачі (об'єкт суборенди), з метою організації торгівлі товарами (роботами, послугами), що є власністю суборендаря та вказані в додатку № 2 до даного договору.

01.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (орендар, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Бордюг Ігорем Анатолійовичем (суборендар, відповідач) було укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 4105-фф (далі - договір № 4105-фф).

Відповідно до п. 1.1. договору № 4105-фф орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове користування частину нежитлового приміщення площею 1,0 кв. м. у торгівельному об'єкті орендаря згідно із доданою схемою, розташованого за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 168, а також устаткування, позначене в акті приймання-передачі (об'єкт суборенди), з метою організації торгівлі товарами (роботами, послугами), що є власністю суборендаря та вказані в додатку № 2 до даного договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договорів № 3604-фф та № 4105-фф не було у повному сплачено орендну плату та комунальні платежі, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем та за несвоєчасне виконання зобов'язань нараховано пеню, штраф, інфляційні втрати та 3% річних.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пункт 3 статті 774 Цивільного кодексу України визначає, що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 4.1 договору № 3604-фф передача об'єкту суборенди суборендарю здійснюється за актом приймання-передачі згідно зі схемою, зазначеною в ньому, протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів з моменту зарахування на поточний рахунок орендаря всіх платежів, передбачених п.п. 3.7, 8.1 даного договору, у встановлених розмірах.

Згідно акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.04.2014, який є додатком № 1 до договору № 3604-фф позивач передав, а відповідач прийняв частину нежилого приміщення загальною площею 1,0 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 168 (1-й поверх).

Згідно з п. 2.1 договору № 3604-фф він набуває чинності з моменту його підписання та діє до закінчення строку суборенди. Строк суборенди починається з дати підписання акту приймання-передачі об'єкта суборенди в користування суборендарю, який є невід'ємною частиною даного договору та закінчується 31.12.2014, який є останнім днем користування об'єктом суборенди.

Додатковою угодою від 01.12.2014 сторонами внесено зміни до договору № 3604-фф та встановлено строк його дії до 31.01.2015.

Відповідно до п. 4.3 договору № 4306-фф в останній день строку суборенди, або в день дострокового розірвання договору. суборендар повинен повернути орендарю об'єкт суборенди в справному стані з урахуванням нормального зносу, який вважається поверненим з моменту підсипання сторонами акта приймання-передачі (повернення).

Згідно акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.01.2015 відповідач передав, а позивач прийняв нежитлове приміщення загальною площею 1,0 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 168.

Відповідно до п. 4.1 договору № 4105 передача об'єкту суборенди суборендарю здійснюється за актом приймання-передачі згідно зі схемою, зазначеною в ньому, протягом ч 14 (чотирнадцяти) робочих днів з моменту зарахування на поточний рахунок орендаря всіх платежів, передбачених п.п. 3.7, 8.1 даного договору, у встановлених розмірах.

Згідно акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.04.2014, який є додатком № 1 до договору № 4105-фф позивач передав, а відповідач прийняв частину нежилого приміщення загальною площею 1,0 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 168 (1-й поверх).

Згідно з п. 2.1 договору № 4105-фф він набуває чинності з моменту його підписання та діє до закінчення строку суборенди. Строк суборенди починається з дати підписання акту приймання-передачі об'єкта суборенди в користування суборендарю, який є невід'ємною частиною даного договору та закінчується 31.12.2017, який є останнім днем користування об'єктом суборенди.

Згідно з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 3.1.1 договору № 3604-фф суборендна ставка складає 5.000,00 грн. на місяць.

Згідно з п. 3.4 договору № 3604-фф вартість комунальних послуг, що споживаються суборендарем на об'єкті суборенди, включена до суборендної ставки.

В матеріалах справи наявна заява відповідача від 12.09.2014, яка отримана позивачем, в якій відповідач просить провести розрахунок згідно електролічильника, який безпосередньо установлено відповідачем в приміщенні електрощитової в «Сільпо» за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 168 та фактичне підключення було 18.06.2014.

Додатковою угодою від 25.08.2014 внесено зміни до договору № 3604-фф та встановлено, що

п. 3.1.1. Суборендна ставка складає 1.000,00 грн. на місяць.

п. 3.4. Вартість комунальних послуг, що споживаються суборендарем на об'єкті суборенди не включені до суборендної ставки. Суборендар сплачує комунальні послуги відповідно до виставлених орендарем рахунків на протязі 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання рахунку.

Відповідно до п. 3.1.1 договору № 4105-фф суборендна ставка складає 1.000,00 грн. на місяць.

Згідно з п. 3.4 договору № 4105 крім плати за суборенду суборендар зобов'язаний щомісячно компенсувати орендареві вартість спожитих комунальних послуг, виходячи з показників індивідуальних приладів обліку (лічильників), які дають змогу здійснювати облік ресурсів, що споживаються виключно суборендарем.

Позивачем було виставлено відповідачу наступні рахунки про сплату комунальних послуг на загальну суму 75.028,29 грн.: № від 30.09.2014 на суму 972,49 грн., № від 31.10.2014 на суму 2.380,16 грн., № від 30.11.2014 на суму 4.294,06 грн., № від 31.12.2014 на суму 5.504,73 грн., № від 31.01.2015 на суму 5.559,65 грн., № від 28.02.2015 на суму 4.470,55 грн., № від 31.03.2015 на суму 2.443,63 грн., № від 30.04.2015 на суму 2.047,82 грн., № від 31.05.2015 на суму 2.614,33 грн., № від 30.06.2015 на суму 4.571,31 грн., № від 31.07.2015 на суму 7.388,04 грн., № від 31.08.2015 на суму 6.798,65 грн., № від 30.09.2015 на суму 6.297,59 грн., № від 31.10.2015 на суму 4.261,38 грн., № від 30.11.2015 на суму 4.980,43 грн., № від 31.12.2015 на суму 4.841,73 грн., № від 16.01.2016 на суму 5.601,74 грн.

Відповідно до договору № 3604-фф у період з квітня 2014 року по січень 2015 року нараховано за суборенду нежитлового приміщення 30.000,00 грн. та відповідно до договору № 4105-фф у період з лютого 2015 року по січень 2016 року нараховано за суборенду нежитлового приміщення 11.516,13 грн., загалом на суму 41.516,13 грн.

Згідно з п. 3.3 договорів суборендна ставка та експлуатаційні платежі сплачуються суборендарем авансом, двома окремими платежами, не пізніше п'ятого числа поточного місяця за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.4 договору № 4105-фф суборендар зобов'язаний щомісячно сплачувати авансовий платіж, який розраховується орендарем, виходячи із очікуваних обсягів споживання комунальних послуг у наступному місяці, не пізніше 5 (п'ятого) числа місяця, що передує оплачувальному на підставі виставленого орендарем рахунку.

Відповідачем мало бути сплачено орендну плату та комунальні послуги в загальному розмірі 116.544,42 грн. (41.516,13 грн. орендна плата + 75.028,29 грн. комунальні платежі).

Згідно наступних платіжних доручень відповідачем здійснено оплату за виставленими рахунками та за суборенду приміщень на загальну суму 104.194,53 грн.: № k29/І/29 від 18.06.2014 на суму 15.000,00 грн., № k29/С/50 від 12.09.2014 на суму 7.609,05 грн., № 4298052К від 07.11.2014 на суму 972,49 грн., № @2PL255238 від 11.02.2015 на суму 1.000,00 грн., № 4382107К від 26.02.2014 на суму 5.380,16 грн., № 4520298К від 30.12.2014 на суму 4.294,06 грн., № @2PL255207 від 11.02.2015 на суму 5.504,73 грн., № 4743309К від 20.03.2015 на суму 4.470,55 грн., № 4758516К від 27.03.2015 на суму 6.559,65 грн., № 4758501К від 27.03.2015 на суму 4.000,00 грн., № 1970/1441 від 21.05.2015 на суму 2.443,63 грн., № 1970/1440 від 21.05.2015 на суму 1.000,00 грн., № 300845 від 09.06.2015 на суму 1.000,00 грн., № 300847 від 09.06.2015 на суму 2.614,99 грн., № 300844 від 09.06.2015 на суму 2.047,82 грн., № 300849 від 09.06.2015 на суму 1.000,00 грн., № 347830 від 22.07.2015 на суму 4.571,31 грн., № 349422 від 23.07.2015 на суму 1.000,00 грн., № 363354 від 12.08.2015 на суму 7.388,04 грн., № 393235 від 21.09.2015 на суму 2.000,00 грн., № 393239 від 21.09.2015 на суму 6.798,65 грн., № 422603 від 02.11.2015 на суму 1.000,00 грн., № 422605 від 02.11.2015 на суму 6.297,59 грн., № 447225 від 02.12.2015 на суму 1.000,00 грн., № 447226 від 02.12.2015 на суму 4.261,38 грн., № 457935 від 15.12.2015 на суму 4.980,43 грн., № 457921 від 15.12.2015 на суму 1.000,00 грн.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Всупереч вищеназваному договірному зобов'язанню відповідач не виконав своїх обов'язків, в результаті чого виникла заборгованість по орендній платі та комунальним платежам в загальному розмірі 12.349,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 12.349,98 грн. основного боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасного внесення плати за надані послуги у повному обсязі, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.1 договорів № 3604-фф та № 4105-фф у випадку несвоєчасного перерахування суборендарем сум, зазначених у статті 3 даного договору, орендар має право стягнути з суборендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з п. 7.2 договорів № 3604-фф та № 4105-фф якщо орендарем будуть виявлені випадки порушення умов і правил цього договору, у тому числі правил, викладених у додатках до договору, він має право стягнути зі суборендаря штраф у розмірі 10% місячної суборендної ставки (згідно з п. 3.1.1 договору).

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання за договором.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати та комунальних послуг відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню розмір якої, становить 1.711,31 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в загальній сумі 1.711,31 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки, матеріали справи свідчать, що мало місце невиконання зобов'язань відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 100,00 грн.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті платежів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 2.394,55 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 522,75 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 2.394,55 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 522,75 грн. - 3 % річних (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бордюг Ігоря Анатолійовича (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) 12.349 (дванадцять тисяч триста сорок дев'ять) грн. 89 коп. основного боргу, 1.711 (одна тисяча сімсот одинадцять) грн. 31 коп. пені, 2.394 (дві тисячі триста дев'яносто чотири) грн. 55 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 100 (сто) грн. 00 коп. штрафу, 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 05 коп. - 3% річних, 1.600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 22.12.2017.

Суддя В.В.Сівакова