ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.2017 Справа № 904/9332/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс", м. Київ

до Фермерського господарства "Плай", с. Межиріч, Дніпропетровська область

про стягнення 3% річних у розмірі 1701грн.12коп. та інфляційної складової у розмірі 7353грн.03коп.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: ОСОБА_1, дов. №27 від 14.11.2017р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" звернулось до Фермерського господарства "Плай" з позовом про стягнення 3% річних в розмірі 171грн.12коп. та інфляційної складової в розмірі 320грн.04коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2010р. у справі №3/100-10(11/1910). Згідно вказаного рішення з Фермерського господарства "Плай" було стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу №368.12.2007/БФ від 12.12.2007р., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 4534грн.25коп., курсової різниці в розмірі 2565грн.22коп., пені в розмірі 859грн.50коп., 3% річних в розмірі 148грн.69коп., збитки від інфляції в розмірі 557грн.70коп., штраф в розмірі 680грн.13коп.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2010р. у справі №3/100-10(11/1910), позивач нарахував та просить стягнути з відповідача суму 3% річних в розмірі 71грн.12коп. за період з 14.07.2010р. по 22.10.2017р. та суму інфляційної складової в розмірі 320грн.04коп. за період з серпня 2010р. по вересень 2010р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2017р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 15.11.2017р., 28.11.2017р. та 12.12.2017 року.

10.11.2017р. на адресу господарського суду надійшли від позивача письмові пояснення з приводу суті спору, додаткові обґрунтування позовних вимог та заява про збільшення позовних вимог №07-1/11 від 07.11.2017р. Як вбачається з вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1701грн.12коп. за період з 14.07.2010р. по 22.10.2017р. та суму інфляційної складової в розмірі 7353грн.03коп. за період з серпня 2010р. по жовтень 2017р.

Враховуючи дотримання позивачем вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України, подальший розгляд справи судом здійснюється з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог №07-1/11 від 07.11.2017р.

Крім того, позивач подав 10.11.2017р. клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Заявник у своєму клопотанні просить суд проводити усі судові засідання у справі №904/9332/17 в режимі відеоконференції та доручити забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Київської області чи Господарському суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду від 15.11.2017р. відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" про участь у судовому засіданні від 28.11.2017р. об 11:00год. в режимі відеоконференції.

28.11.2017 року від Фермерського господарства "Плай" до суду надійшла заява про застосування позовної давності, в якій відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційної складової за період до 02.11.2014 року.

Крім того, 28.11.2017 року відповідач подав до суду скорочений відзив на позовну заяву в якому зазначає, що не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав.

По-перше, на думку відповідача, позивач пропустив встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності в частині вимог стягнення 3% річних та інфляційної складової за період до 02.11.2014 року.

По-друге, відповідач стверджує, що грошове зобов'язання на яке можливе нарахування 3% річних та інфляційної складової складає 4534грн.25коп. - основний борг.

По-третє, відповідач зазначає, що грошове зобов'язання було виконано до у вересні 2017 року, а тому нарахування 3% річних та інфляційної складової за період вересень, жовтень 2017 року є неправомірним.

Також, відповідач заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 800грн., стверджує, що розмір адвокатських витрат має бути зменшено на 50% та розподілено пропорційно задоволеним позовним вимогам.

08.12.2017 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" надійшли пояснення, в яких позивач заперечує проти застосування позовної давності.

Крім того, позивач вказує, що моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора.

11.12.2017 року відповідач надав відзив на позовну заяву. Обґрунтування даного відзиву аналогічні обставинам, які викладені в скороченому відзиві, поданий відповідачем до суду 28.11.2017 року.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

12.12.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" та Фермерським господарством "Плай" підписаний договір купівлі-продажу №368.12.2007/БФ, за яким визначено умови купівлі-продажу засобів захисту рослин на умовах відстрочення платежу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2010р. у справі №3/100-10(11/19-10) з Фермерського господарства "Плай" присуджено до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" заборгованість за договором купівлі-продажу №368.12.2007/БФ від 12.12.2007р., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 4534грн.25коп., курсової різниці в розмірі 2565грн.22коп., пені в розмірі 859грн.50коп., 3% річних в розмірі 148грн.69коп., збитки від інфляції в розмірі 557грн.70коп., штраф в розмірі 680грн.13коп.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2010р. у справі №3/100-10(11/19-10), набрало законної сили 13.07.2010р. На виконання вказаного рішення 13.07.2010р. був виданий судовий наказ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2017р. замінено позивача (стягувача) Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРИДЕНТА АГРО" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2017р. замінено позивача у справі №3/100-10(11/19-10) та замінено стягувача у виконавчому провадженні №54635698 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №3/100-10(11/19-10) від 13.07.10р. - Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС".

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факт порушення Фермерським господарством "Плай" грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу №368.12.2007/БФ від 12.12.2007р., встановлений рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2010р. у справі №3/100-10(11/19-10) та не потребує доказування в силу приписів частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до платіжних доручень №62188418 від 19.09.2017 року на суму 835грн.19коп. (проведено банком 19.09.2017 року) та №373 від 22.09.2017 року на суму 9916грн.98коп. (проведено банком 13.10.2017 року) Фермерським господарством "Плай" сплачено грошові кошти на користь Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Як вбачається з матеріалів справи, Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перераховано зазначені вище грошові кошти на рахунок Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" - 23.10.2017р. (відмітка про проведення платежу банком), що підтверджується платіжними дорученнями №1932, №1923 від 20.10.2017р.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Таким чином, датою сплати присуджених до стягнення сум є 23.10.2017 року.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення суму 3% річних в розмірі 1701грн.12коп. за період з 14.07.2010р. по 22.10.2017р. та суму інфляційної складової в розмірі 7353грн.03коп. за період з серпня 2010р. по жовтень 2017р.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, за приписами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом встановлено обов'язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов'язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов'язання.

З наданого позивачем розрахунку заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних витрат вбачається, що їх нарахування здійснювалося позивачем на суму 7805грн.76коп. До складу цієї суми увійшли - основний борг в розмірі 4534грн.25коп., курсова різниця в розмірі 2565грн.22коп., 3% річних в розмірі 148грн.69коп. та інфляційні втрати в розмірі 557грн.70коп.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. На суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.

Суд вважає правомірними заявлені вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 3% річних та інфляційних витрат за весь час прострочення виконання, нарахованих на суму у розмірі 7099грн.47коп., з яких: основний борг в розмірі 4534грн.25коп. та курсова різниця в розмірі 2565грн.22коп.

Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму попередньо стягнутих за рішенням суду інфляційних втрат та 3% річних є безпідставними.

Приписи частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України поширюються виключно на правовідносини з прострочення виконання грошового зобов'язання. У даному випадку грошове зобов'язання відповідача виникло на підставі договору купівлі-продажу, тому інфляційні втрати та відсотки річні можуть нараховуватися виключно на суму основного боргу та курсової різниці, яку було стягнуто за рішенням суду.

Відповідач, до винесення судом рішення, заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності за період до 02.11.2014 року.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі статтями 256, 257, 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява надіслана позивачем до суду 27.10.2017 року, про що свідчить відбиток штемпеля відділення поштового звязку в правому верхньому куті поштового конверту (а.с. 35).

Твердження позивача щодо переривання строку позовної давності, у зв'язку з визнанням поважними причини пропуску пред'явлення до виконання наказу, спростовуються виключними обставинами переривання строку позовної давності, визначеними статтею 264 Цивільного кодексу України. Позивач помилково включає відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання до підстав переривання строку позовної давності.

Позивачем надано розрахунок інфляційної складової з серпня 2010 року по жовтень 2017 року та 3% річних за період з 14.07.2010 року по 22.10.2017 року.

Враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, правильним є нарахування інфляційної складової та 3% річних у межах трьохрічного строку позовної давності, починаючи з 27.10.2014 року по 22.10.2017 року.

Відповідно до проведеного судом розрахунку, сума інфляційної складової за період з листопада 2014 року по жовтень 2017 року їх розмір становить 6210грн.49коп.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково, з урахуванням застосування трьохрічної позовної давності, в сумі в сумі 636грн.03коп. згідно проведеного судом розрахунку за період з 27.10.2014 року по 27.10.2017 року.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення інфляційної складової у розмірі 6210грн.49коп., 3% річних у розмірі 636грн.03коп. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" також заявило про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 800грн., пов'язані із оплатою послуг адвоката.

В обґрунтування заявлених до відшкодування сум витрат до суду було надано договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №19-10-17 від 19.10.2017р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3888 від 29.10.2009р., акт прийому-передачі документів від 19.10.2017р., акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 26.10.2017р., квитанцію №TS208314 від 26.10.2017р.

Факт несення позивачем витрат з оплати послуг адвоката та надання таких послуг підтверджується матеріалами справи. З огляду на наявні докази, суд не погоджується з доводами відповідача про необґрунтованість суми вказаних витрат.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" звернулось до Фермерського господарства "Плай" з позовом про стягнення 3% річних в розмірі 1701грн.12коп. та інфляційної складової в розмірі 7353грн.03коп. задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Плай" (ідентифікаційний код: 20218505; місцезнаходження: 51473, Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Межиріч, вул. Шевченко, буд. 165) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" (ідентифікаційний код: 38964292; місцезнаходження: 03187, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, буд. 40, корпус 5, офіс 526) 3% в розмірі 636грн.03коп., інфляційної складової в розмірі 6210грн.49коп., адвокатські витрати в розмірі 604грн.95коп. та судовий збір в розмірі 1209грн.90коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні від 12.12.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 18.12.2017р.

Суддя ОСОБА_2