ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. Справа № 4/2315-39/173

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Іванець М.Я.,

розглянув апеляційну скаргу Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.08.2017 про часткове задоволення скарги Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на дії Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання та про зобов'язання до вчинення дій (суддя Бортник О.Ю.)

у справі № 4/2315-39/173

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів,

до відповідача Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Межирічанська», м. Червоноград,

про стягнення заборгованості,

представники сторін:

- від позивача ОСОБА_2,

- від відповідача не зявився,

- від органу ДВС ОСОБА_3

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 38, 42 ГПК України, учасникам судового процесу розяснено. Заяв про відвід суддів не поступило.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.08.2017 у справі №4/2315-39/173 (суддя Бортник О.Ю.) частково задоволено скаргу Приватного акціонерного товариства (надалі ПрАТ) «Львівобленерго», подану в порядку ст.121-2 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), визнано такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства дії та рішення державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) про повернення наказу (дублікату) №4/2315-39/173 від 20.01.2013 стягувачу без прийняття до виконання, оформлені повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 08.06.2017. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд встановив, що дії та рішення органу ДВС щодо повернення стягувачу наказу (дублікату) №4/2315-39/173 від 20.01.2013 у звязку з несплатою авансового внеску є такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, та пунктам 6 та 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016. Суд також встановив, що органами ДВС вчинялися виконавчі дії з примусового виконання вищезгаданого наказу у межах зведеного виконавчого провадження №14/В-4 (ЄДРВП №3594016) та станом на день розгляду скарги вони не завершені. У звязку з цим, суд дійшов до висновку про те, що вимоги скаржника про зобовязання органу ДВС прийняти до виконання наказ шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі цього виконавчого документа задоволенню не підлягають.

Не погодившись із винесеною ухвалою, Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на те, що стягувач, звертаючись до Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі дублікату наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003, не сплатив авансового внеску, як це передбачено положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Вказаний наказ на виконанні Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області не перебував, виконавчі дії щодо вищенаведеного наказу ним не проводилися, відповідно, несплата авансового внеску при предявленні виконавчого документа до виконання є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначив, що виконавче провадження із виконання наказу у даній справі було відкрите, а матеріали виконавчого провадження неодноразово передавалися із одного органу ДВС до іншого, під час чого був втрачений оригінал наказу. У справі відсутні будь-які документи, які б могли вказувати на закінчення (завершення) виконавчого провадження щодо наказу, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про незаконність дій органу ДВС щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідач не виконав вимог ухвали суду від 04.12.2017 та не подав відзиву на апеляційну скаргу. Окрім того, відповідачем не було забезпечено явку свого представника в судове засідання, хоча він належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду.

Зважаючи на те, що в матеріалах даної справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснити без представника відповідача та за відсутності його письмового відзиву на апеляційну скаргу.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

08.06.2017 головним державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 15, т.2). У вказаному повідомлені зазначено, що державний виконавець, отримавши заяву стягувача щодо примусового виконання наказу №4/2315-39/173, виданого Господарським судом Львівської області 20.01.2003, встановив, що вказаний виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання, оскільки стягувачем порушено вимоги п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та не надано підтвердження сплати авансового внеску.

Не погодившись із вказаним повідомленням, ПрАТ «Львівобленерго» звернулось до Господарського суду Львівської області з скаргою на вказані дії (рішення) органу ДВС (а.с. 8-10, т.2). У скарзі скаржник просить:

1) визнати дії та рішення державного виконавця вищезгаданого органу державної виконавчої служби щодо повернення наказу № 4/2315-39/173 від 20.01.2003 стягувачу без прийняття до виконання такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства;

2) зобовязати цього державного виконавця прийняти до виконання наказ №4/2315-39/173 від 20.01.2003, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

Скарга мотивована тим, що сплата авансового внеску, передбаченого п. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 є обовязковою за умови предявлення виконавчого документа до виконання вперше. В той же час, наказ №4/2315-39/173 перебував на виконанні в органах ДВС з березня 2003 року та був втрачений не з вини стягувача, про що зазначено у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 у даній справі.

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.08.2017 цю скаргу було задоволено частково та визнано такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства дії та рішення державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про повернення наказу (дублікату) №4/2315-39/173 від 20.01.2013 стягувачу без прийняття до виконання, що оформлені повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 08.06.2017.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та органу ДВС, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Однак, відповідно до пунктів 6 та 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом (05.10.2016), продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 у даній справі (а.с. 165-171, т.1), яка набрала законної сили, встановлено наступне:

Листом за вих. №11977/09-15/3090 від 23.11.2011 в.о. начальника ВДВС Червоноградського МУЮ ОСОБА_4 повідомив стягувача про стан зведеного виконавчого провадження №14/В-4 (ЄДРВП №3594016) щодо стягнення заборгованості з ДП «Львіввугілля» в тому числі і на користь ВАТ «Львівобленерго», зокрема, зазначив, що виконавче провадження зупинено постановою державного виконавця від 30.12.2005, у звязку з внесенням підприємства-боржника до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Постановою державного виконавця від 04.01.2011 виконавче провадження поновлено, однак постановою від 14.02.2011 знову зупинено, у звязку з продовженням процедури погашення заборгованості підприємства паливно-енергетичного комплексу до 01.01.2013, на підставі Закону України №2940-VI.

12.02.2013 стягувач звернувся до начальника ВДВС Червоноградського МУЮ з вимогою вжити заходи до забезпечення виконання рішення суду. У відповідь на вказаний лист начальник зазначеного відділу ДВС ОСОБА_4 листом за вих.№734/09-14/2910 від 20.02.2013 повідомив стягувача, що виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 скеровано у ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області на підставі постанови в.о. начальника УДВС ГУЮ у Львівській області від 08.10.2012 про передачу виконавчих проваджень.

12.03.2013 стягувач звернувся до начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області з клопотанням про вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду. Повторно стягувач звертався 06.08.2013 та 25.10.2013.

Листом за вих.№09.1-45/18635 від 11.11.2013 начальник вказаного відділу ОСОБА_5 повідомив стягувача, що із ВДВС Червоноградського МУЮ до ВПВР передано виконавчі провадження, боржником за якими є ДП «Львіввугілля», при цьому зазначає, що виконавчі провадження, боржниками у яких є ДВАТ «Шахта Великомостівська» та ДВАТ «Шахта «Межирічанська» до ВПВР не передавались. Щодо боржника ДП «Львіввугілля» повідомив, що на той час виконавчі провадження про стягнення з останнього, у Відділі не перебувають, а згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень останні, боржником за якими є ДП «Львіввугілля» зареєстровані у ВДВС Сокальського РУЮ.

20.05.2014 стягувач звернувся до ВДВС Сокальського РУЮ з відповідним клопотанням про стан виконавчого провадження. Повторно стягувач звертався 22.10.2014, 25.08.2015 та 19.07.2016.

Листом за вих.№09-07/ від 29.07.2016 начальник Сокальського РВ ДВС ОСОБА_6 повідомив стягувача, що згідно даних ЄДРВП станом на 29.07.2016 на виконанні у Відділі не перебувають виконавчі провадження, зокрема і з виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173.

Зважаючи на наведене, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновків про наступні факти: 1) оригінал наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року було предявлено стягувачем до виконання у 2003 році, а ВДВС Червоноградського МУЮ такий наказ прийнято до виконання; 2) вказаний наказ не перебуває на виконанні у ВДВС Сокальського РУЮ, ВДВС Червоноградського МУЮ та ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області; 3) докази виконання рішення суду в матеріалах справи відсутні. На підставі цього суд зробив висновок про втрату ораганами ДВС оригіналу наказу і прийняв рішення про видачу дубліката наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003 та про відновлення строку для предявлення наказу до виконання.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Аналогічні положення містяться у ч. 3 ст. 35 попередньої редакції ГПК України, чинної до 15.12.2017, якою керувався суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду про можливість врахування при розгляді скарги на дії органу ДВС у даній справі тих обставин, які були встановлені у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 у даній справі.

Вказані обставини ні в апеляційній скарзі, ні в усних поясненнях, наданих в судовому засіданні 19.12.2017 представником Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, не було спростовано належними та допустимими доказами.

В матеріалах справи відсутні докази закінчення (завершення) зведеного виконавчого провадження №14/В-4 (ЄДРВП №3594016), відкритого на підставі наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003, відповідно до вимог діючого на момент відкриття зведеного виконавчого провадження №14/В-4 (ЄДРВП №3594016) Закону України «Про виконавче провадження». У матеріалах справи також відсутні докази повернення органом ДВС на адресу стягувача наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003.

Судова колегія відхиляє твердження скаржника про те, що зведене виконавче провадження №14/В-4 (ЄДРВП №3594016) є закритим.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В підтвердження своїх доводів скаржник не навів жодного доказу та не долучив до матеріалів справи копії відповідної постанови органу ДВС, яка би свідчила про закриття виконавчого провадження та у якій би було зазначено підстави такого закриття. Зважаючи на наведене, вказані доводи скаржника є необґрунтованими.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду, що, за відсутності доказів протилежного, виконавча дія з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 у межах зведеного виконавчого провадження №14/В-4 (ЄДРВП №3594016), у якому виконувався наказ, не завершена. Зважаючи на наведене, орган ДВС не може вимагати сплати стягувачем авансового внеску. Така вимога є порушенням як вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, на підставі якого було відкрите виконавче провадження з примусового виконання наказу № 4/2315-39/173, так і пунктів 6 та 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За наведених обставин, дії та рішення державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо повернення наказу (дублікату) № 4/2315-39/173 від 20.01.2013 стягувачу без прийняття до виконання у звязку з несплатою авансового внеску є такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Враховуючи наведене, зважаючи на необхідність продовження проведення виконавчих дій з виконання наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003, виконавче провадження за якими було відкрите у 2003 році, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги скаржника про зобовязання органу державної виконавчої служби прийняти до виконання наказ шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та про початок примусового виконання рішення на підставі цього виконавчого документа задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали, як такої, що прийнята відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 129, 233, 269, 271, 275, 276, 282, 287 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.08.2017 про часткове задоволення скарги Приватного акціонерного товариства Львівобленерго на дії Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання та про зобов'язання до вчинення дій у справі № 4/2315-39/173 залишити без змін, а апеляційну скаргу Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області без задоволення.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повна постанова складена 26.12.2017.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко