РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/17554/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр комерційних площ»

про стягнення 8793078,03 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Лещенко О.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Інвест» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр комерційних площ» про стягнення заборгованості за виконані роботи в розмірі 8793078,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 03.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Інвест» (генеральний підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр комерційних площ» (замовник) укладено Договір генерального підряду №03/08/01, за умовами якого позивач прийняв на себе зобов'язання виконати роботи, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити виконані генеральним підрядником роботи в повному обсязі.

Позивачем, у відповідності до положень вказаного договору за період з 03.08.2015 по 20.09.2017 було виконано роботи на загальну суму 195292044,03 грн., відповідачем, вказані роботи було прийнято, проте оплачено частково, в розмірі 186498966 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 8793078,03 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

В ході розгляду справи, 14.11.2017 позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача заборгованість розмірі 8513078,03 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилався на те, що після звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, відповідачем було частково сплачено суму основного боргу в розмірі 280000 грн., на підтвердження чого позивачем додано до матеріалів справи Реєстром документів по рахунку позивача.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст. 22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі.

Крім того, в судовому засіданні 14.11.2017 позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Судом встановлено, що 03.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр комерційних площ» (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Інвест» (генеральний підрядник, позивач) укладено Договір генерального підряду №03/08/01, за умовами якого, замовник доручає, а генеральний підрядник зобов'язується на свій ризик виконати і передати замовнику у визначений договором термін завершені роботи (об'єкт будівництва), а замовник зобов'язується прийняти від генерального підрядника завершені роботи та оплатити їх у відповідності до умов даного договору (п.2.1 Договору).

Відповідно до п.2.2 Договору, генеральний підрядник в рамках договірної ціни погодженої сторонами виконує на власний ризик власними або залученими силами та коштом будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи (роботи) за допомогою власних та/або отриманих від замовника матеріалів на об'єкті, а також надає послуги генерального підряду у відповідності з Додатком №5 до даного договору.

Перелік і вартість робіт визначені в Договірній ціні (Додаток до договору №1) яка є невід'ємною частиною цього договору (п.2.3 Договору).

За умовами п.2.5 Договору, послуги генерального підряду, які надає генеральний підрядник, сплачуються замовником протягом всього етапу будівництва об'єкту, на основі підписаних сторонами актів виконаних робіт. Вартість послуг визначається у відсотковому співвідношенні від фактично виконаних генеральним підрядником та прийнятих замовником будівельно-монтажних робіт.

Пунктом 3.1 Договору визначено, сума договору складається із договірної ціни (Додаток №1 до даного договору) і вартості послуг генерального підрядника (Додаток №5 до даного договору), яка визначається наступним способом:

- 5 відсотків від вартості будівельно-монтажних робіт, визначених в актах приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2, КБ-3, між замовником та генеральним підрядником, за вирахуванням вартості матеріалів;

- відсотки від вартості матеріалів та обладнання (зазначених в актах приймання-передачі змонтованого та встановленого обладнання) на об'єкті - відповідно до Додатка №6 до даного договору.

Відповідно до п.3.4 Договору, ціна цього договору складається з вартості всіх виконаних генеральним підрядником і прийнятих замовником будівельно-монтажних робіт, змонтованого та налагодженого обладнання, вартості поставленого генеральним підрядником обладнання та матеріалів, наданих послуг генерального підряду.

Згідно з п.5.1.3 Договору, замовник зобов'язаний провести оплату виконаних підрядником робіт в порядку, визначеному даним договором.

Замовник зобов'язаний прийняти виконані генеральним підрядником роботи, у відповідності до договору, за щомісячними актами приймання-передачі робіт за формами КБ-2 та КБ-3 (п.5.1.4 Договору).

За умовами п.11.2 Договору, фінансування робіт проводиться відповідно до графіку фінансування будівництва (Додаток №4), шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок генерального підрядника до 10 числа місяця, наступного за звітним, зазначеним в графіку фінансування, по міжбанківському курсу продажу долара США на день здійснення платежу. Обов'язок замовника вважається виконаним в день надходження грошових коштів на рахунок генерального підрядника, що за необхідності підтверджується банківською випискою, засвідченою уповноваженим представником банку.

Пунктом 16.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення відповідними печатками підприємств, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до Додатку №1 до Договору «Договірна ціна» сторони визначили вартість належних до виконання робіт за договором в сумі грн. разом з ПДВ.

Разом з тим, між сторонами було укладено Додаткову угоду від 03.08.2015 до Договору генерального підряду №03/08/01 від 03.08.2015, відповідно до умов якої сторони погодили, що замовник також окремо компенсуватиме (сплачуватиме) генеральному підряднику наступні витрати, такі як: оренда вагончика, оренда генератора, водопостачання, електроенергія, інтернет, мобільна туалетна кабіна - не пізніше 5 числа поточного (звітного) місяця; прибирання сміття, мийка транспортних засобів, викачування води, випробовування зразків бетону, арматури - не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним.

На виконання умов вказаного договору, за період з серпня 2015 року по вересень 2017 року сторонами було складено та підписано Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та Акти приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2В) на загальну суму 195292044,03 грн., копії яких наявні в матеріалах справи. Зазначені акти підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплено відповідними печатками підприємств. Доказів щодо наявності заперечень стосовно якості, кількості або вартості виконаних позивачем робіт матеріали справи не містять.

При цьому, у відповідності до умов договору, відповідачем вказані роботи частково оплачені у сумі 186778966 грн., внаслідок чого залишились неоплаченими виконані будівельні роботи, прийняті відповідачем відповідно до актів приймання виконаних робіт на суму 177488 грн.

Факт часткової оплати відповідачем робіт також підтверджується наявним в матеріалах справи Реєстром документів по рахунку позивача, виданим ПАТ «Марфін Банк» за період з 03.08.2015 по 03.11.2017 та Довідкою від 10.11.2017 про стан заборгованості відповідача перед позивачем, наданою останнім станом на 10.11.2017.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтями 843, 854 ЦК України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи, зокрема актами КБ2 та довідками про вартість виконаних будівельних робіт, підписаних сторонами та скріпленими печатками, підтверджується, що внаслідок невиконання відповідачем належним чином своїх зобов'язань за договором в частині оплати виконаних будівельних робіт у останнього утворилась заборгованість в розмірі 8513078,03 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про виконання позивачем будівельних робіт та прийняття вказаних робіт відповідачем, у зв'язку з чим заборгованість за виконані роботи у розмірі 8513078,03грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, суд вважає що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, щодо поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову суд зазначає, що остання судом розглянута проте залишена без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В той же час, у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено належних доводів на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловлене припущення щодо ймовірності виникнення обставин, які можуть призвести до невиконання у подальшому судового рішення у разі задоволення позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу представників сторін на те, що вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду, а не його обов'язком.

Крім того, судом враховано факт часткової оплати заборгованості за договором, що здійснена відповідачем в ході розгляду справи. Вказані обставини свідчать про наміри відповідача оплатити існуючу перед позивачем заборгованість. Також, як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду є стягнення грошової суми, тоді як на підставу вжиття заходів забезпечення позову позивач вказував на можливість зменшення майна відповідача у зв'язку з укладенням останнім договорів іпотеки.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, зокрема виконання свого обов'язку за договором в частині повної та своєчасної оплати робіт.

Разом з тим, щодо розподілу судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 становить 1600 грн.

Таким чином, за подання до суду даної позовної заяви, враховуючи подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 127696,18 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору в сумі 127696,18 грн. покладаються на відповідача в повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що пунктом 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр комерційних площ» (04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 9, оф. 2; ідентифікаційний код 38104878) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Інвест» (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Осипова, буд. 44; ідентифікаційний код 39245 (вісім мільйонiв п'ятсот тринадцять тисяч сімдесят вісім) грн. 03 коп. заборгованості, та витрати зі сплати судового збору в сумі 127696 (сто двадцять сім тисяч шістсот дев'яносто шість) грн. 18 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 18.12.2017

Суддя Я.В. Маринченко