РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/21659/15

За позовом 195 Центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (Військова частина НОМЕР_1 )

До Публічного акціонерного товариства Київенерго
Про визнання недійсним протоколу та скасування акту

Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: Нечипорук І.І.

Від відповідача: Жовтун О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

195 Центральна база Державної спеціальної служби транспорту (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Київенерго (далі відповідач) про:

- визнання недійсним протоколу засідання комісії № 1789 від 24.06.15.

- скасування акту про порушення № 32685 від 29.12.14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.15. порушено провадження у справі № 91021659/15 та призначено її до розгляду на 15.09.15.

11.09.17. відповідачем було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні 15.09.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 29.09.15., про що сторони були повідомлені під розписку.

18.09.15. відповідачем було подано письмові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 29.09.15. позивачем було подано «заяву про уточнення позовних вимог», відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати недійсним протокол засідання комісії № 1789 від 24.06.15. Публічного акціонерного товариства «Київенерго»;

- скасувати акт про порушення № 32685 від 29.12.14. Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Судом встановлено, що матеріально-правова вимога викладена у позові та підстави позову залишились незмінними, а тому розгляд справи здійснюється щодо вимог заявлених у позові з урахуванням вказаної заяви.

Крім того, позивачем в судовому засіданні 29.09.15. було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 29.09.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 07.10.15., про що сторони були повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 07.10.15. суд дійшов висновку про призначення по справі № 910/21659/15 судової експертизи, проведення якої у встановлений законом строк доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.15. зупинено провадження у справі № 910/21659/15 на час проведення судової експертизи та до отримання висновку експерта.

09.03.16. до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/21659/15 разом з висновком експертів № 21232-21236/15-33/21875/15-47 від 29.02.16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.16. поновлено провадження у справі № 910/21659/15. та призначено її до розгляду на 12.04.16.

04.04.16. відповідачем було подано письмові пояснення по суті спору.

12.04.16. позивачем було подано письмові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 12.04.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 19.04.16.

19.04.16. позивачем було подано письмові пояснення по суті спору.

19.04.16. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі та заяву «про уточнення позовних вимог», відповідно до якої 195 Центральна база Державної спеціальної служби транспорту (Військова частина НОМЕР_1 ) просить суд визнати недійсним рішення комісії Публічного акціонерного товариства «Київенерго» з розгляду акту порушень правил користування електричною енергією та умов договору про постачання і користування електричною енергією і нарахувань за ним про визначення та донарахування недорахованої електроенергії, оформлену протоколом № 1789 від 24.06.15.

Суд розцінив зазначену заяву, як заяву про зміну предмету позову.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Разом з тим, в судовому засіданні 15.09.15. суд перейшов до розгляду по суті справи № 910/21659/15, з огляду на що, вказану заяву залишено судом без розгляду.

В судовому засіданні 19.04.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 26.04.16.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 26.04.16. призначено в даній справі додаткову судову експертизу та зупинено провадження у справі № 910/21659/15 на час проведення судової додаткової експертизи та до отримання висновку експерта.

До Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/21659/15 разом з висновком експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.16. поновлено провадження у справі № 910/21659/15 та призначено її до розгляду на 15.09.16.

15.09.16. позивачем подано письмові пояснення по справі.

В судових засіданнях 15.09.16. та 20.09.16. оголошувались перерви до 20.09.16., 22.09.16.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 22.09.16. призначено по справі № 910/21659/15 додаткову судову експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення судової додаткової експертизи та до отримання висновку експерта.

До Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/21659/15 разом з висновком експертизи, з огляду на що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.17. поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 16.11.17.

За результатами судового засідання 16.11.17. розгляд справи було відкладено на 07.12.17., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

06.12.17. позивачем було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 07.12.17. було оголошено перерву до 14.12.17.

14.12.17. позивачем та відповідачем було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 14.12.17. позивачем було підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 14.12.17. проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/21659/15.

В судовому засіданні 14.12.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі визначено Законом України Про електроенергетику.

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об`єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням (ст.2 Закону України Про електроенергетику).

У статті 3 вказаного нормативно-правового акту вказано, що відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зі змісту ст. 26 Закону України Про електроенергетику вбачається, зокрема, що споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб`єктів електроенергетики та споживачів енергії, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах; крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду та у виконанні робіт, пов`язаних з обслуговуванням об`єктів електроенергетики; порушення правил охорони електричних мереж; порушення правил користування енергією; дії, які перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об`єктів електроенергетики виконувати свої службові обов`язки; незабезпечення енергією споживачів, що не допускають порушень своїх обов`язків перед енергопостачальниками; припинення або обмеження електропостачання навчального закладу незалежно від форми власності протягом навчального року; невиконання законних вимог національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо подання копій документів, пояснень та іншої інформації; інші правопорушення, передбачені законом.

Правила користування електричною енергією затверджено Постановою № 28 від 1996. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996. за № 417/1442.

Відповідно до п.3.3 Правил користування електричною енергією (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) згідно акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.
За приписами п.3.31 вказаних Правил розрахунковий засіб обліку електричної енергії має бути опломбований на кріпленні кожуха лічильника пломбою з тавром центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання, а на затискній кришці - пломбою електропередавальної організації.

У п.6.38 Правил користування електричною енергією зазначено, що за результатами технічної перевірки складається акт, в якому зазначаються виявлені недоліки. У разі потреби проводиться експертиза відповідних засобів обліку. Якщо експертиза виявить втручання споживача в роботу засобів обліку, споживачу проводиться перерахунок кількості спожитої електричної енергії відповідно до законодавства України.

У разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656. У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці. На підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків (п.6.40-6.42 Правил користування електричною енергією).

За твердженнями представників обох сторін, 21.05.14. між позивачем та Публічним акціонерним товариством Київенерго був укладений договір № 19003-Т114 про закупівлю товару за державні кошти.

Відповідно до умов вказаного договору Публічне акціонерне товариство Київенерго зобов`язалось постачати електроенергію споживачу - позивачу, а споживач зобов`язався прийняти і оплатити електричну енергію.

29.12.14. представниками Публічного акціонерного товариства Київенерго був складений акт про порушення № 32685, в якому вказано, що позивачем порушено вимоги статей 26, 27 Закону України Про електроенергетику та пунктів 3.3, 3.31, 6.40 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою № 28 від 1996. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, а саме: пошкоджені пломби електропередавальної організації пломби мають сліди механічного впливу, тріщини, сліди пайки, пошкодження корпусу, змінено форму пломби, пошкоджено пломби № 71037860, 71037864 на перехідних вимірювальних клемах; 71037861, 71037865 на шафах обліку.

Твердження позивача про те, що вказаний акт було оформлено за відсутності його уповноваженого представника, не відповідає дійсності, оскільки з акту № 32685 від 29.12.14. вбачається, що його складено за участі уповноваженої особи споживача (позивача) О.В.Яремко. Крім того, вказаний акт підписано свідком М.О.Чайкою та трьома представниками відповідача. Твердження позивача про те, що технічний огляд засобів обліку електричної енергії проводився за відсутності представника позивача, та про те, що на момент підписання оспорюваного акту пошкоджені пломби знаходились в кишені представника СВП «Київські електричні мережі» не підтверджується належними та допустимими в розумінні приписів ст.ст. 34, 36 ГПК України доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 19.01.15. відбулось засідання комісії по розгляду акта про порушення № 32685 від 29.12.14., на якому прийнято рішення, оформлене протоколом № 161 від 19.01.15. про перенесення розгляду акту про порушення від 29.12.14. № 32685 на наступне засідання комісії 11.02.15. Представник споживача з вказаним протоколом ознайомлений 19.01.15., про що зазначено в самому протоколі.

11.02.15. відбулось засідання комісії по розгляду акта про порушення № 32685 від 29.12.14., на якому прийнято рішення, оформлене протоколом № 710 від 11.02.15. про перенесення розгляду акту про порушення від 29.12.14. № 32685 на наступне засідання комісії у зв`язку із необхідністю проведення криміналістичної експертизи. Представник споживача з вказаним протоколом ознайомлений 11.02.15., про що зазначено в самому протоколі.

24.06.15. відбулось засідання комісії по розгляду акта про порушення № 32685 від 29.12.14., на якому прийнято рішення, оформлене протоколом № 1789 від 24.06.15.

Згідно змісту вказаного протоколу комісією прийнято рішення про: проведення нарахування згідно з п. 2.5 та за формулою 2.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. Потужність 1134 кВт. Тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 год., 7 днів на тиждень. Коефіцієнт використання обладнання К=0,75. Період нарахування з 01.08.14. по 29.12.14. Визначено, що всього підлягає сплаті: за недораховану електроенергію 1972563,97 грн.; за проведення експертизи 4052,16 грн.

Проте, за твердженнями позивача, означене рішення Публічного акціонерного товариства Київенерго, яке оформлено протоколом № 1785 від 24.06.15. є неправомірним та безпідставним, оскільки жодних пломб заявник не пошкоджував, а здійснений відповідачем розрахунок недорахованої електричної енергії за період з 01.08.14. по 29.12.14. є необґрунтованим. Крім того, позивачем також було наголошено на порушення відповідачем Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Вказані обставини у сукупності, на думку заявника, вказують на наявність підстав для визнання недійсним протоколу засідання комісії № 1789 від 24.06.15. Публічного акціонерного товариства «Київенерго» та скасування акту про порушення № 32685 від 29.12.14. Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем наголошено на обґрунтованості прийнятого рішення щодо застосування до споживача, яким допущено порушення правил користування електричною енергією, оперативно-господарської санкції.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та з огляду на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги 195 Центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (Військова частина НОМЕР_1 ) не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 вказаної статті Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України , застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За приписами ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частинами 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу України визначено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 вказаного нормативно-правового акту господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій: 1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання. Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Згідно п. 11 Інформаційного листа № 01-06/249 від 15.03.2011. Вищого господарського суду України рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу вартості спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією, у разі незгоди із застосуванням якої заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням, суд до уваги не приймає, оскільки у даному випадку мають місце інші правовідносини.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У ст. 54 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Тобто, звертаючись з позовними вимогами про скасування рішення про застосування оперативно-господарських санкцій, позивачем повинно бути доведено, порушення умов договору та чинного законодавства при застосуванні певних наслідків порушення господарських зобов`язань.

Наразі, твердження позивача про те, що останнім як споживачем електричної енергії не було порушено правил користування електричною енергією, яке б полягало у порушенні пломб, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи документами. При цьому, судом враховано наступне.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст. 34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п. 2.5 Постанови №18 від 26.12.2011. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

У відповідності до Висновку експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 5-99т від 29.04.15. на чотирьох одноразових пломбах «Карат» №№ С19334676, С19334677, С19334680, С19334681, є наступні сліди стороннього втручання: деформація верхньої частини корпусу пломби; деформація виступів, призначених для фіксації верхніх кінців якоря, що не забезпечує надійне фіксування верхніх кінців якоря у корпусі наданих пломб; збільшення термічним способом отворів, призначених для проходження пломбувального елементу наданих пломб та утворення каналу між внутрішніми поверхнями деталей замикання, і лівою частиною якоря, що надає можливість доступу до внутрішнього елементу пломби (клин), який фіксує кінці механізму замикання у корпусі пломби. На чотирьох одноразових пломбах «Карат» №№ 71037860, 71037861, 71037864, 71037865, є наступні сліди стороннього втручання: деформація верхньої частини корпусу пломби; деформація виступів, призначених для фіксації верхніх кінців якоря, що не забезпечує надійне фіксування верхніх кінців якоря у корпусі наданої пломби; збільшення термічним способом отворів призначених для проходження пломбувального елементу наданих пломб, що надає можливість доступу до внутрішнього елементу пломби (клин), який фіксує кінці механізму замикання у корпусі пломби.

У відповідності до висновку № 16111/16-33/19568-19570/17-33 від 13.10.17. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, надані на дослідження пломби карат № 71037860, № 71037864 на перехідних вимірювальних клемах, пломби Карат № 710378611, № 71037865 на шафах обліку за адресою точки обліку м. Київ, вул. Магнітогорська,5, піддавались розкриттю та повторному опломбуванню (закриванню). Встановити коли саме мали місце (утворені) сліди механічного впливу на досліджувані пломби Карат не є можливим. Визначити, які саме пошкодження виникли після знімання даних пломб не є можливим, з причин вказаних у дослідницькій частині. Встановити, чи вплинули такі сліди механічного впливу на обсяг нарахованої електричної енергії, - не є можливим, з причин вказаних у дослідницькій частині висновку. Питання про вплив на обсяг нарахованої енергії не входить до компетенції експерта-трасолога, а відноситься до електротехнічної експертизи. Встановити, чи були вказані пломби встановлені з дотримуванням загальних установлених правил і вимог пломбування, - не є можливим, з причин вказаних у дослідницькій частині висновку. Вилучити (витягнути) пломбувальний дріт з тіла закритої пломби даного типу («Карат»), без утворення на ній відповідних слідів - неможливо.

За змістом ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі і копія його надсилається сторонам.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У п.18 Постанови №4 від 23.03.2012. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» викладено правову позицію про те, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи, складений експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд знаходить його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості.

При цьому судом враховано, що ухвалою суду від 26.04.16. в даній справі призначено додаткову судову експертизу, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.16. призначено по справі № 910/21659/15 додаткову судову експертизу.

Разом з тим, судом зазначалось, що зі змісту ст.26 Закону України Про електроенергетику вбачається, зокрема, що споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб`єктів електроенергетики та споживачів енергії, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах; крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду та у виконанні робіт, пов`язаних з обслуговуванням об`єктів електроенергетики; порушення правил охорони електричних мереж; порушення правил користування енергією; дії, які перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об`єктів електроенергетики виконувати свої службові обов`язки; незабезпечення енергією споживачів, що не допускають порушень своїх обов`язків перед енергопостачальниками; припинення або обмеження електропостачання навчального закладу незалежно від форми власності протягом навчального року; невиконання законних вимог національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо подання копій документів, пояснень та іншої інформації; інші правопорушення, передбачені законом.

Правила користування електричною енергією затверджено Постановою №28 від 1996р. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996. за № 417/1442.

Відповідно до п.3.3 Правил користування електричною енергією відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

Статтею 26 Закону України Про електроенергетику, пунктом 3.3 Правил користування електричною енергією та пунктом 2.1.2 Методики передбачена не лише відповідальність споживача в разі втручання в роботу лічильника, також і за пошкодження та відсутність хоча б однієї пломби. При цьому, пошкодження та відсутність пломб є окремим порушенням Правил користування електричною енергією, доводити факт втручання в роботу лічильника в такому випадку нормами законодавства не передбачено (правова позиція, викладена в постанові Вищого господарського суду України від 21.07.14. у справі № 910/960/14).

Тобто, виходячи з представлених суду документів, суд дійшов висновку щодо доказової обґрунтованості обставин порушення позивачем, як споживачем електричної енергії, Правил користування електричною енергією, що полягає у пошкодженні пломб № 71037860, №71037864, № 71037861, № 71037865.

Таким чином, посилання позивача в якості обґрунтування позовних вимог на відсутність з його боку порушень приписів чинного законодавства, що регулює відносини у сфері користування електричною енергією, є юридично неспроможними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

З приводу посилань заявника на невірне визначення відповідачем періоду нарахування недоврахованої електроенергії, а саме з 01.08.14. по 29.12.14., суд зазначає наступне.

У відповідності до приписів Правил користування електричною енергією у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за №782/12656.

Ця Методика встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 № 28 (ПКЕЕ), або Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357 (ПКЕЕН). Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) (далі - енергопостачальник) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку (п. п. 1.1, 1.2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії).

Відповідно до п.2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії остання застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення, в тому числі, таких порушень ПКЕЕ: порушення цілісності пломб, цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлені пломби (дріт, кордова нитка тощо), порушення цілісності гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал (далі - порушення пломб), або відсутності на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому ПКЕЕ, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб, та за умови втручання споживача в роботу приладів обліку); пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи інших заінтересованих сторін, індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, складеному в порядку, визначеному ПКЕЕ, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб та індикаторів.

Згідно п. 2.3 вказаної Методики обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕ (W но, кВт·год.), розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури.

Розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється: за тарифами для споживачів відповідної групи та класу напруги, які діяли під час порушення споживачем ПКЕЕ (Т, грн/кВт·год); за величиною розрахункового добового споживання електричної енергії (W доб, кВт·год.); за кількістю днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог ПКЕЕ (Д, день) (п.2.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії).

Пунктом 2.5 означеної методики визначено формулу розрахунку вартості необлікованої електричної енергії, яку і було застосовано в оспорюваному рішенні відповідачем. Зокрема, у відповідності до приписів п.2.5 кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок (Д пер., день), визначається за формулою Д пер = Д пор + Д усун, де: Д пор - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

В оспорюваному акті про порушення наголошено на тому, що під час контрольного огляду засобів обліку, здійсненого 02.12.14., не було можливим виявити порушення, з огляду на що нарахування проводилось з дати останньої перевірки, за результатами якої було складено акт № 04-01-005769 від 01.08.14. про невідповідність розрахункового засобу обліку метрологічним характеристикам, вимогам ПУЕ та ПКЕЕ.

При цьому позивач вказує, що про існування вказаного акту йому стало відомо лише 24.06.15. після ознайомлення з протоколом засідання комісії по розгляду акту про порушення.

Разом з тим, вказані доводи позивача спростовуються матеріалами справи, оскільки з акту № 04-01-005769 від 01.08.14. вбачається, що його складено за участі представника споживача О.Яремко, акт підписаний представником споживача.

Наразі, суд зазначає, що згідно п. 1.2 Правил користування електричною енергією контрольний огляд засобу обліку це виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показів засобів обліку, а також з метою виявлення без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів самовільних підключень; технічна перевірка - виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності стану засобу обліку електричної енергії та схеми його підключення, а також відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку Правилам устройства електроустановок та іншим нормативно-технічним документам.

Зі змісту п. 3.33 Правил користування електричною енергією полягає, що контрольний огляд здійснюється постачальником електричної енергії.

Тобто, з системного аналізу наведеного вище полягає, що постачальник електричної енергії при визначенні періоду, за який підлягає розрахунок вартості недорахованої електричної енергії, застосовує саме дату останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки, який фактично ним самим і проводився, що і було здійснено у спірному рішенні.

Отже, твердження заявника про невірне визначення в оспорюваному рішенні вартості недорахованої електричної енергії є такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування.

Перевіривши розрахунок вартості недоврахованої електроенергії, суд дійшов висновку, що він є вірним.

Далі, згідно з п. 6.42. ПКЕЕ на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією) і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії.

Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

З наведеного вбачається, що чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду актів, а не протокол, яким таке рішення оформлене.

Крім того, не передбачено можливості оскарження в господарському суді і актів, якими зафіксовано відповідне порушення.

Так, частина 2 ст. 20 ГК України, яка кореспондується з положенням ст. 16 ЦК України, встановлює, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання та споживачів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єктів господарювання або споживачів.

Тобто, за змістом вказаної норми, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов`язків характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Проте із спірних правовідносин не вбачається, що акт про порушення є актом в розумінні вищезазначених положень, оскільки він лише фіксує порушення, які були виявленні при проведенні перевірки працівниками відповідача Правил користування електричною енергією.

Оскаржений акт може бути використаний в якості доказу у разі звернення з позовом до суду у спорі про право і підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами статті 43 ГПК України.

Тому суд зауважує, що з приводу зазначеного акту, як і протоколу, позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 14.06.2012 р. у справі № 33/5005/13678/2011.

Таким чином, виходячи з наведеного вище у сукупності, враховуючи всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

За приписами ч.1 ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов`язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи наведені вище висновки суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, господарський суд дійшов висновку про віднесення судового збору та витрат на проведення судової експертизи на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.12.17.

Суддя Т.М. Ващенко