ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Справа № 910/9131/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого(доповідача),

суддів: Білошкап О.В., Полякова Б.М.,

за участю представників:

ТОВ "Протеїн-Продакшн"-Терещенко Д.Л.,

Deere Gredit- Лукянов А.О.,

ПАТ "Укрексімбанк"-Орендівський В.І.,

Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк-Красовський І.В.,

Ландесбанк Баден - Вюрттемберг- Севчук О.,

ФГ Журби С.І.-Журба І.М.,

ФГ "Тетяна"-Герасименко М.В.,

ПАТ "Держощадбанк" - Склярова Д.М.,

ПАТ "Укрексімбанк" - Орендівського В.І.,

Розпорядник майна ПрАТ "Креатив" арбітражний керуючий Кізленко В.А.

ПрАТ "Креатив"- директор Свистунов Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги: 1.Фермерського господарства "Натон" (в частині відмови у

визнанні грошових вимог),

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер"

(в частині відмови у визнання визнанні грошових вимог)

3.Ландесбанк Баден - Вюрттемберг (в частині відмови у

визнанні грошових вимог )

4. Фермерського господарства "Тетяна" ( в частині відмови у

визнанні грошових вимог)

5.Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк (в частині

відмови у визнанні грошових вимог)

6.Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-

Продакшн" (в частині відмови у визнанні грошових вимог)

7. Фермерського господарства Журби Сергія Івановича (в

частині відмови у визнанні грошових вимог)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017

та ухвалу господарського суду міста Києва від 14.06.2017

у справі № 910/9131/16 господарського суду міста Києва

за заявою Приватного акціонерного товариства „Креатив"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 14.06.2017 у справі № 910/9131/16 за наслідками розгляду заяв з кредиторськими вимогами до боржника затверджено реєстр вимог кредиторів ПрАТ „Креатив". Вказаною ухвалою, серед інших, визнано кредитором боржника ФГ „Максим" на суму 3 876,00 грн., з яких 2 756,00 грн. першої черги, 1 120,00 грн. четвертої черги та відмовлено у визнанні кредитором на суму 1 573 393,20 грн.; визнано кредитором боржника С(Ф)Г „Прометей" на суму 494 649,60 грн., з яких 2 756,00 грн. першої черги, 491 893,60 грн. четвертої черги та відмовлено у визнанні кредитором на суму 2 119 792,70 грн.; визнано кредитором боржника ФГ „НАТОН" на суму 2 844 582,12 грн., з яких 2 756,00 грн. першої черги, 2841 826,12 грн. четвертої черги та відмовлено у визнанні кредитором на суму 10482528,00 грн.; визнано кредитором боржника ТОВ „Агрохім-Партнер" на суму 38419,90 грн., з яких 2 756,00 грн. першої черги, 35 663,90 грн. четвертої черги та відмовлено у визнанні кредитором на суму 5 529 912,00 грн.; визнано кредитором боржника Ландесбанк Баден-Вюрттемберг на суму 40 049 542,45 грн., з яких 2 756,00 грн. першої черги, 40 046 786,45 грн. четвертої черги та відмовлено у визнанні кредитором на суму 514 763 076, 19 грн.; визнано кредитором боржника ФГ „Тетяна" на суму 800 428,23грн., з яких 2 756,00 грн. першої черги, 797 627,23 грн. четвертої черги та відмовлено у визнанні кредитором на суму 2 523 004, 00 грн. При цьому, вказаною ухвалою відмовлено, зокрема, у визнанні кредитором боржника Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк на суму 89 440 984,09 грн., ТОВ „Протеїн-Продакшн" на суму 8 544 347,75 грн. та ФГ Журби С.І. на суму 1 559 223,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017:

- ухвалу господарського суду міста Києва від 14.06.2017 у справі №910/9131/16 в частині кредиторських вимог Фермерського господарства „Максим", скасовано, прийнято в цій частині нове рішення, яким заяву Фермерського господарства „Максим" про визнання кредитором боржника задоволено частково. Визнано Фермерське господарство „Максим" кредитором Приватного акціонерного товариства „Креатив" четвертої черги на суму 1 128 560,39 грн. В іншій частині вимог Фермерського господарства „Максим" до ПрАТ „Креатив" відмовлено;

- ухвалу господарського суду міста Києва від 14.06.2017 року у справі № 910/9131/16 в частині кредиторських вимог Селянського (фермерського) господарства „Прометей" скасовано, прийняти в цій частині нове рішення, яким заяву Селянського (фермерського) господарства „Прометей" про визнання кредитором боржника задоволено частково. Визнано Селянське (фермерське) господарство „Прометей" кредитором Приватного акціонерного товариства „Креатив" четвертої черги на суму 1 790 751,86 грн. В іншій частині вимог Селянського (фермерського) господарства „Прометей" до ПрАТ „Креатив" відмовлено;

- ухвалу господарського суду міста Києва від 14.06.2017 року у справі № 910/9131/16 в частині кредиторських вимог Фермерського господарства „НАТОН", Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрохім-Партнер", Ландесбанк Баден-Вюрттемберг, Фермерського господарства „Тетяна", Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю „Протеїн-Продакшн" та Фермерського господарства Журби Сергія Івановича залишено без змін;

- зобов'язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Кізленка В.А. внести зміни до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства „Креатив".

До Вищого господарського суду України з касаційними скаргами звернулися:

- Фермерське господарство "Натон", яке просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 14.06.2017 частково, у частині відмови ФГ "Натон" у визнанні кредитором ПрАТ "Креатив" на суму 10482528,00 грн. Вважає, що висновки судів є такими, що не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права, а саме ч.1 ст. 225 ГК України, ст. 623 ЦК України, ст.ст. 4-2, 43 ГПК України;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер", яке просить постанову суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 14.06.2017 частково, у частині відмови ТОВ "Агрохім-Партнер" у визнанні кредитором ПрАТ "Креатив" на суму 5 529 912,00 грн. В обґрунтування посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 225 ГК України, ст. 623 ЦК України, ст.ст. 4-2, 43 ГПК України;

- Ландесбанк Баден - Вюрттемберг, який (з урахуванням додаткових пояснень) посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального (ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", та процесуального (ст.ст. 4-3, 43, 86, 105 ГПК України) права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 14.06.2017 в частині відмови у визнанні Ландесбанк Баден - Вюрттемберг кредитором ПрАТ "Креатив". Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати Ландесбанк Баден - Вюрттемберг кредитором ПрАТ "Креатив" в сумі 514763076,19 грн.;

- Фермерське господарство "Тетяна", яке посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 22, 526, 610, 611, 623, 629, ЦК України, ст.ст. 4-2, 4,-3, 32, 33, 43, 86, 105 ГПК України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 14.06.2017 в частині відмови у визнанні кредитором ПрАТ "Креатив" ФГ "Тетяни" на суму 2523004,00 грн., прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги ФГ "Тетяни" у розмірі 2525760,00 грн.;

Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк , який посилаючись на неправильне застосування ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 14.06.2017 та постанову суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 в частині відмови Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк у визнанні кредитором ПрАТ "Креатив";

- Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Протеїн- Продакшн", яке просить скасувати частково постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 і прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги ТОВ "Протеїн- Продакшн" до ПрАТ "Креатив", що складаються з основного боргу 8544347,75 грн., 2756,00 грн. судових витрат. Вважає, що висновок судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині не відповідає матеріалам справи, прийнятий з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства;

- Фермерське господарство Журби Сергія Івановича, яке просить ухвалу суду першої інстанції від 14.06.2017 та постанову суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 в частині відмови ФГ Журби С.І. у визнанні кредитором ПрАТ "Креатив" скасувати, прийняти нове рішення, яким визнати вимоги ФГ Журби С.І. до ПрАТ "Креатив" у розмірі 15592223,00 грн. Вважає, що суди в порушення ст. 43 ГПК України не надали належного правового аналізу виходячи з положень норм чинного законодавства України заявленим грошовим вимогам та наданим заявником доказам.

ПрАТ "Креатив" проти вимог скаржників заперечує, з підстав, викладених у запереченнях на касаційні скарги, просить відмовити у їх задоволенні, ухвалу суду першої інстанції від 14.06.2017 та постанову суду апеляційної інстанції від 27.09.2017 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Розпорядник майна ПрАТ "Креатив" арбітражний керуючий Кізленко В.А. у відзивах на касаційні скарги зазначає про повне дослідження судами попередніх інстанцій всіх обставин справи щодо заявлених кредиторських вимог, просить у задоволенні касаційних скарг відмовити.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, заслухавши суддю доповідача Куровського С.В., пояснення представників сторін, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду м.Києва від 06.06.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Креатив", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ПрАТ „Креатив", розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кізленка В.А.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Креатив" оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 07.06.2017 за № 32318.

В межах встановленого ст. 23 Закону про банкрутство строку, до суду надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника, зокрема,: Ландесбанк Баден-Вюрттемберг з грошовими вимогами до боржника на суму 554 812 618,64 грн.; ТОВ „Протеїн-Продакшн" з грошовими вимогами до боржника на суму 8 547 103,75 грн.; Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк (CREDIT AGRICOLE CORPORATE & INVESTMENT BANK) з грошовими вимогами до боржника на суму 89 440 984,09 грн.; ФГ "Натон" з грошовими вимогами до боржника на суму 13 324 354,12 грн.; ТОВ „Агрохім-Партнер" з грошовими вимогами до боржника на суму 5 565 575,90 грн.; ФГ „Тетяна" з грошовими вимогами до боржника на суму 797 672,23 грн. та на суму 2 523 004,00 грн.; ФГ Журби С.І. з грошовими вимогами до боржника на суму 1561 979,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до ст.1 Закону грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суд при розгляді відповідних заяв зобов'язаний перевірити їх обґрунтованість та наявність документів, що підтверджують відповідні вимоги. До того ж, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що обов'язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

Розглянувши заяву щодо кредиторських вимог ФГ "Натон", судом першої інстанції встановлено, вимоги даного кредитора ґрунтуються на укладених між ФГ "Натон" та ПрАТ „Креатив" договорах поставки № С14-00341 від 17.09.2014 року та № С 14-00389 від 22.09.2014.

За умовами Договору № С14-00341 сторонами погоджено, що Продавець зобов'язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року (надалі - Товар) на умовах Договору.

У пункті 5.1 Договору сторонами погоджено, що Покупець зобов'язується здійснити оплату Товару на умовах передоплати у сумі, вказаній в п. 4.9 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця на підставі рахунку-фактури.

Відповідно до пункту 5.2 Договору остаточний розрахунок (доплати Покупцем або повернення коштів Продавцем) здійснюється після фактичного отримання Товару згідно з умовами Договору та проведення досліджень поставленого Товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1 Договору, протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами Додаткової угоди (п. 4.3) та Акта визначення кінцевої ціни (п. 4.7), виходячи з остаточної ціни на Товар відповідно до п. 4.6 Договору.

25.09.2014 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою, зокрема, викладено пункт 4.1. Договору у наступній редакції: "4.1. Кількість Товару, що поставляється за даним Договором (залікова вага, визначена на вагах Покупця шляхом перерахунку на базисні показники якості, вказані в п. 2.1. даного Договору) - 600 тонн (Шістсот тонн 00 кг)±10% (за вибором Покупця).".

На виконання вимог пункту 5.1 Покупець 22.09.2014 року здійснив попередню оплату Товару на суму 1 000 000,00 грн., про що свідчить виписка по рахунку Позивача.

Продавець поставив 638,86 тонн Товару, що відповідає пункту 4.2. Договору у редакції Додаткової угоди № 1 від 25.09.2014 (600 тонн±10%), що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Первісна вартість (відповідно до пункту 4.2 Договору) поставленого Товару складає 1 277 720,00 грн. (загальна сума Товару по накладним).

17.11.2014 року сторони уклали Додаткову угоду №С14-00341/2 до Договору, у якій зазначено, що у період з 19.09.2014 по 29.09.2014 Продавцем на адресу Покупця поставлено 638,86 тонн фізичної ваги насіння соняшника врожаю 2014 року (надалі - "Товар"). Ціна партії Товару, вказаної в п. 1 цієї Додаткової Угоди, складає 5 500 грн., з урахуванням ПДВ, за одну тонну. Ціна партії Товару, враховуючи 16 відсотків річних та зміну курсу НБУ складає 5 449,89 грн., з урахуванням ПДВ.

На виконання пункту 4.7 Договору сторони підписали Акт переоцінки насіння соняшнику від 17.11.2014, відповідно до якого сторони узгодили, що вартість Товару з ПДВ збільшилась на 2 179 722,04 грн.

Так відповідно до Акта переоцінки насіння соняшнику від 17.11.2014 вартість всього поставленого Товару після переоцінки складає 3 457 442,04 грн.

Всупереч вимогам Договору, Додаткової угоди № С14-00341/2від 17.11.2014, Акта переоцінки соняшнику від 17.11.2014, ПрАТ „Креатив" не виконав своїх зобов'язань з повної оплати вартості Товару.

Факт наявності заборгованості за вказаних договором підтверджується рішенням господарського суду Кіровоградської області від 30.07.2015 року у справі 912/2345/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 16.0.2016 року, яким стягнуто з боржника на користь кредитора 1 711 787,89 грн., з яких: 1 679 722,04 грн. - основний борг; 32 065,85 грн. - судовий збір, а також рішенням Господарського суду міста Києва № 910/8178/16 від 08.06.2016 року, яким стягнуто на користь кредитора 1 130 038,23 грн., з яких: 77 230,86 грн. - 3%; 1 036 107,30 грн. - інфляційні втрати; 16 700,07 грн. - судовий збір.

Оскільки вимоги ФГ "Натон" за договором № с14-00341 від 17.09.2014 підтверджуються рішеннями судів на загальну суму 2841826,12 грн., то вони обґрунтовано визнані та включені господарським судом до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги.

Що стосується вимог за договором № С 14-00389 від 22.09.2014 року, то судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до умов даного договору продавець (кредитор) зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець (боржник) зобов'язувався прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що кількість Товару, що поставляється за даним Договором (залікова вага, визначена на вагах Покупця шляхом перерахунку на базисні показники по якості, вказані в п. 2.1. даного Договору) - 1 100 тонн ±10% (за вибором Покупця).

У відповідності до п.п. 4.7 4.9. Договору, для розрахунків на підставі Додаткової угоди визначення ціни формується Акт визначення кінцевої ціни та вартості Товару з врахуванням вимог розділу 4 Договору; сума Договору визначається шляхом множення кількості поставленого Товару на остаточну ціну Договору; попередня сума Договору (виходячи з первісної ціни) 1 100 000,00 грн., у т.ч. ПДВ.

02.10.2014 Покупцем здійснено попередню оплату за товар в сумі 1100000,00 грн.

Після здійснення оплати, Продавцем поставлено, а Покупцем отримано товар в загальній кількості 919,52 тонни на загальну суму 919 520,00 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Пунктами 5.1-5.2 Договору визначено, що Покупець зобов'язується здійснити оплату Товару на умовах передоплати; остаточний розрахунок (доплати Покупцем або повернення коштів Продавцем) здійснюється після фактичного отримання Товару згідно з умовами Договору та проведення досліджень поставленого Товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1 Договору, протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами Додаткової угоди (п. 4.3) та Акта визначення кінцевої ціни (п. 4.7), виходячи з остаточної ціни на Товар відповідно до п. 4.6 Договору.

Тобто, з умов договору вбачається, що зміна ціни за договором допускається лише шляхом підписання сторонами Додаткової угоди та Акту визначення кінцевої ціни.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторонами не підписано ні Додаткову угоду, ні Акт визначення кінцевої ціни, а отже розрахунок має проводитись за первісною ціною, встановленої у договорі, а саме 1 000 грн. за одну тонну.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628 та 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Крім того, вимоги ФГ "Натон" за договором № С14-00389 вже були предметом розгляду господарського суду Кіровоградської області у справі №912/2347/15, за наслідком якого судовим рішенням від 14.12.2015 відмовлено у задоволенні позову з підстав того, що сторонами не підписано Додаткову угоду та Акт визначення кінцевої ціни.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо включення до реєстру вимог кредиторів боржника вимог ФГ "Натон" на суму 2 841 826,12 грн.

ТОВ „Агрохім-Партнер" в порядку ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звернулося до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника на суму 5565 575,90 грн.

Боржником та розпорядником майна грошові вимоги визнані частково.

Місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, встановив, що вимоги даного кредитора ґрунтуються укладеному між ТОВ „Агрохім-Партнер" (продавець) та ПрАТ „Креатив" (покупець) 22.09.2014 року договору поставки товару № С14-00378 (Далі - Договір), відповідно до якого, Продавець зобов'язався поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року на умовах даного договору. (п.1.1. Договору).

Сума договору визначається шляхом множення кількості поставленого товару на остаточну ціну товару. Попередня сума договору (виходячи з первісної ціни) - 450 000,00 грн. в т.ч. ПДВ (п.п. 4.8. 4.9. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору Покупець зобов'язався здійснити оплату товару на умовах передоплати у сумі, вказаній в п. 4.9. договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця на підставі рахунку-фактури.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що боржник здійснив оплату товару первісної ціни товару у сумі 450 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку з АТ "УкрСиббанк" від 02.10.2014. Кредитор поставив боржнику соняшник у загальній кількості 485,08 тонн на суму 485 080,00 грн., що вбачається підтверджено копіями видаткових накладних.

Відповідно до умов договору, остаточний розрахунок (доплата Покупцем або повернення коштів Продавцем) здійснюється після фактичного отримання товару згідно з умовами даного договору та проведення досліджень поставленого товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1. даного договору, протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (п. 4.3.) та акту визначення кінцевої ціни (п. 4.7.), виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п. 4.6. даного договору. (п.5.2 Договору).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторонами не підписано Додаткову угоду та Акт визначення кінцевої ціни.

Крім того, судами встановлено, що наведені обставини вже досліджувалися та встановлені в рішенні господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/2346/15 від 22.07.2015 про стягнення заборгованості за даним договором, яким стягнуто з боржника на користь кредитора суму 35 663,90 грн., з яких 35 080,00 грн. - основний борг; 583,90 грн. - судовий збір. За наслідками апеляційного та касаційного перегляду вказане рішення залишено без змін.

З огляду на наведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо включення до реєстру вимог кредиторів боржника вимог ТОВ „Агрохім-Партнер" на суму 35 663,90 грн.

В межах строку, визначено ст. 23 Закону про банкрутство, до суду із заявою з кредиторськими вимогами до боржника на суму 554 809 862,64 грн. звернувся Ландесбанк Баден-Вюрттемберг.

Боржником та розпорядником майна вимоги визнані частково.

Вимоги Ландесбанк Баден-Вюрттемберг обґрунтовані наявністю заборгованості за договорами: позики від 22.10.2013 № 31150113 в загальній сумі 1 495 739,33 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.07.2016 року становить 41 340 203,86 грн.; поруки від 19.11.2013, укладеного на забезпечення зобов'язань Іноземного підприємства „Ліга" за договором позики від 30.10.2013 року № 31 135713 в загальній сумі 1 798 342,53 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.07.2016 року становить 49 703 745,38 грн.; поруки від 19.11.2013, укладеного на забезпечення зобов'язань ТОВ „Регіонпродукт-Україна" за договором позики від 24.10.2013 року № 60232413 в загальній сумі 15 479 792,56 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.07.2016 року становить 427 840 444,80 грн.; поруки від 28.11.2013, укладеного на забезпечення зобов'язань ТОВ „Соколівський консервний завод" за договором позики від 15.11.2013 року № 31134813 в загальній сумі 1 299 827,56 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.07.2016 року становить 35 925 468,59 грн.

Розглянувши заяву щодо вимог за договором позики, судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.10.2013 між Ландесбанк Баден-Вюрттемберг (позикодавець, кредитор) та ПрАТ „Креатив" (позичальник, боржник) укладено договір позики № 31150113, відповідно до умов якого, позикодавець відкриває позичальнику ліміт на загальну суму 2 076 000,00 євро, з яких на підставі попередніх вибірок по частинам А і Б, останньому була сплачена позика в загальній сумі 2 074 320,20 євро, що підлягає поверненню позикодавцю 10 рівними, послідовними, піврічними погашеннями частинами основного боргу та покладає на позичальника обов'язок додатково сплатити відсотки за користування позикою та інші витрати, комісії, збитки позикодавця, передбачені в договорі.

Своєчасне та в повному обсязі надання кредитором позики у загальній сумі 2 074 320,20євро підтверджується відповідними SWIFT повідомленнями від 26.03.2014 року № 03-0038-000001 та № 03-0039-000001.

Позика повернута боржником лише в сумі 653 782,96 євро, з яких 622296,06 євро - сума погашення позики по тілу позики та 31 486,90 євро - проценти за користування позикою.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору позики, у боржника виникла заборгованість у загальному розмірі 1495 739,33 євро, з яких 1 448 941,90 євро - прострочена заборгованість по тілу позики, проценти у сумі 25 484,99 євро, проценти за прострочення суми та одноразова виплачувана компенсація на загальну суму 9 594,87 євро, адміністративні та інші, в т.ч. юридичні витрати у сумі 5 630,00 євро, поштові витрати у сумі 1 177,00 євро та витрати дострокового погашення позики у сумі 4 910,57 євро.

Разом з тим, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначивши, що розрахунок заборгованості кредитором обраховано станом на 16.06.2016, тобто після порушення справи про банкрутство (06.06.2016), дійшов висновку, що заявлені вимоги мають характер поточних.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про визнання грошових вимог Ландесбанк Баден-Вюрттемберг, що виникли на підставі Договору позики від 22.10.2013 №31150113 в частині основної заборгованості в сумі 1 448 941,90 євро, яка еквівалентна 40 046 786,45 грн.

Щодо вимог за договорами поруки судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.10.2013 між Ландесбанк Баден-Вюрттемберг та Іноземним підприємством „Ліга", як позичальником, укладено договір позики № 31135713, за умовами якого позикодавець відкриває позичальнику ліміт на загальну суму до 1 959 000,00 євро.

На виконання умов договору, кредитором надіслано ПАТ „Укрексімбанк" SWIFT повідомлення на суму 1 782 450,00 євро та на суму 173 817,30 євро, тим самим належним чином виконавши договірні зобов'язання за Договором позики.

Разом з тим, позичальником неналежним чином виконано свої обов'язки за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1798 342,53 євро.

З метою забезпечення виконання ІП „Ліга" положень договору позики від 30.10.2013 року № 31135713 щодо повернення коштів, між ПрАТ „Креатив" (поручитель) та Ландесбанк Баден-Вюрттемберг (вигодонабувач) укладено Договір поруки від 19.11.2013 року (Договір поруки-1), за умовами якого поручитель поручається та гарантує вигодонабувачу, що всі платежі позичальника, як це передбачено в Договорі позики і Договорі про надання послуг, належним чином і вчасно будуть здійснені позичальником відповідно до його умов.

Крім того, 24.10.2013 між Ландесбанк Баден-Вюрттемберг та ТОВ „Регіонпродукт-Україна", як позичальником, укладено договір позики № 60232413, за умовами якого позикодавець відкриває позичальнику ліміт на загальну суму до 18 490 000,00 євро.

На виконання умов договору, кредитором надіслано ПАТ „Укрексімбанк" SWIFT повідомлення на суму 12 387 457,51 євро та на суму 2 781 689,00 євро, тим самим належним чином виконавши договірні зобов'язання за Договором позики.

Разом з тим, позичальником неналежним чином виконано свої обов'язки за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 15 479792,56 євро.

З метою забезпечення виконання ТОВ „Регіонпродукт-Україна" положень договору позики від 24.10.2013 № 60232413 щодо повернення коштів, між ПрАТ „Креатив" (поручитель) та Ландесбанк Баден-Вюрттемберг (вигодонабувач) укладено Договір поруки від 19.11.2013 (Договір поруки-2), за умовами якого поручитель поручається та гарантує вигодонабувачу, що всі платежі позичальника, як це передбачено в Договорі позики і Договорі про надання послуг, належним чином і вчасно будуть здійснені позичальником відповідно до його умов.

Крім того, 15.11.2013 між Ландесбанк Баден-Вюрттемберг та ТОВ „Соколівський консервний завод", як позичальником укладено договір позики № 31134813, за умовами якого позикодавець відкриває позичальнику ліміт на загальну суму до 1 268 000,00 євро.

На виконання умов договору, кредитором надіслано ПАТ „Укрексімбанк" SWIFT повідомлення на загальну суму 1 156 000,00 євро та на суму 109 667,60 євро, тим самим належним чином виконавши договірні зобов'язання за Договором позики.

Разом з тим, позичальником неналежним чином виконано свої обов'язки за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1299827,56 євро.

З метою забезпечення виконання ТОВ „Соколівський консервний завод" положень договору позики від 15.11.2013 № 31134813 щодо повернення коштів, між ПрАТ „Креатив" (поручитель) та Ландесбанк Баден-Вюрттемберг (вигодонабувач) укладено Договір поруки від 28.11.2013 (Договір поруки-3), за умовами якого поручитель поручається та гарантує вигодонабувачу, що всі платежі позичальника, як це передбачено в Договорі позики і Договорі про надання послуг, належним чином і вчасно будуть здійснені позичальником відповідно до його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто за змістом поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Вимога до поручителя може бути пред'явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК, - у випадку порушення зобов'язання боржником.

Судами попередніх інстанцій вставлено, що п. 1.3. Договорів поруки-1, -2, -3 передбачено, що поручитель зобов'язаний протягом 8 робочих днів після дати першого письмового запиту позикодавця перерахувати запитувані суми без взаємозаліку, зустрічних вимог або будь-яких заперечень, а також без будь-яких відрахувань чи утримань. Така письмова вимога позикодавця є єдиним документом, який надається для підтвердження невиконання позичальником зобов'язань в рамках Договору позики чи договору про надання послуг і відповідного зобов'язання поручителя виконати свої зобов'язання відповідно до цього договору.

Однак, судами встановлено, що з матеріалів справи вбачається, та не заперечується кредитором, відповідна письмова вимога щодо сплати заборгованості на підставі договорів поруки-1, -2, -3 надіслана кредитором 16.06.2016 року. Відтак, обов'язок ПрАТ „Креатив" за договорами поруки-1, -2, -3 виник саме з 16.06.2016 року та у відповідності до п. 1.3. відповідних договорів кінцевий термін сплати заявлених у вимозі сум є 29.06.2016 року. Разом з тим, провадження у справі про банкрутство ПрАТ „Креатив" порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2016.

За таких обставин, з огляду на положення Закону про банкрутство, встановивши, що обов'язок ПрАТ „Креатив" за договорами поруки-1, -2, -3 щодо погашення заборгованості за договорами позики виник саме з 16.06.2016, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство, що свідчить про поточний характер, місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшов обґрунтованого висновку, що вказані вимоги не є конкурсними, а тому не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

Фермерське господарство "Тетяна" у встановлені ст. 23 Закону про банкрутство строки звернулося із заявами з грошовими вимогами до боржника на суму 797672,23 грн. та з грошовими вимогами до боржника на суму 2 523 004,00 грн.

Боржником та розпорядником майна грошові вимоги визнані частково.

Заявлені вимоги даного кредитора ґрунтуються на укладених з боржником договорах поставки № С14-00617 від 14.10.2014 та № С14-00375 від 22.09.2014.

Розглянувши заяви ФГ „Тетяна" судами попередніх інстанцій встановлено, що грошові вимоги на суму 797 672,23 грн. які виникли у зв'язку з невиконанням боржником умов договору поставки № С14-00617 від 14.10.2014 року, в повному обсязі підтверджені рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.02.2016 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 року у справі № 912/366/16, що складаються з: 582 632,89 грн. - основний борг; 16 808,56 грн. - 3 % річних; 186 442,52 грн. - інфляційні втрати; 11 788,26 грн. - судовий збір.

Зазначені вимоги визнані боржником, розпорядником майна, та включені судом до реєстру вимог кредиторів боржника до четвертої черги задоволення.

Щодо стосується вимог ФГ „Тетяна" за договором поставки № С14-00375 від 22.09.2014 судами встановлено наступне.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року (надалі - товар) на умовах договору. В подальшому до Договору укладено додаткову угоду від 22.12.2014 року № 2, якою внесені зміни до п. 4.3 та п. 4.5.

Пунктом 4.2 Договору сторонами визначено, що для оприбуткування Покупцем поставленого Товару Продавець надає Покупцю видаткові накладні на кількість фактично поставленого Товару по ціні 2000,00 грн., виписані датою фактичної поставки. Вказана ціна для оприбуткування Товару є первісною. Подальше визначення ціни здійснюється сторонами в порядку, встановленому п.п. 4.3-4.3.1 Договору.

Згідно пункту 4.9 Договору попередня сума Договору (виходячи з первісної ціни) - 500 000,00 грн.

На виконання умов договору, кредитор поставив боржнику товар в загальній кількості 269,840 тонн.

Боржником в свою чергу сплачено за поставлений товар 539 680,00 грн. виходячи з розрахунку 269,840 х 2000 = 539 680,00 грн.

Таким чином, боржник повністю розрахувався за отриманий товар відповідно до первісної ціни, зазначеній в договорі.

В той же час, за умовами Договору остаточний розрахунок (доплати покупцем або повернення коштів продавцем) здійснюється після фактичного отримання товару згідно з умовами договору та проведення досліджень поставленого товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1 договору, протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (п. 4.3) та акта визначення кінцевої ціни (п. 4.7), виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п. 4.6 договору (п. 5.2 договору).,

Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій, додаткова угода про визначення ціни, згідно умов Договору, між Сторонами укладена не була, акт визначення кінцевої ціни сторонами не підписано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів та здійснивши перерахунок заявлених сум, визнали та включили до реєстру вимог кредиторів вимоги ФГ "Тетяна" вимоги на суму 797 672,23 грн., правомірно відхиливши вимоги заявника на суму 2523004,00грн.

Посилання кредитора про те, що зв'ялені вимоги в розмірі 2 523 004,00 грн. є збитками у вигляді недоотриманого доходу за товар у зв'язку з ухиленням боржника від підписання актів та додаткових угод, колегією суддів відхиляються з огляду на приписи ст.ст. 6, 627, 628 та 638 ЦК України, згідно яких сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк (CREDIT AGRICOLE CORPORATE & INVESTMENT BANK) у встановлений ст. 23 Закону про банкрутство строк звернувся до суду із заявою з з грошовими вимогами до боржника на суму 89 440 984,09 грн.

Розглянувши подану заяву судами встановлено, що 30.06.2010 між ПрАТ „Креатив" та „САРЛ „І-Тек" був укладений Контракт поставки №UA/2010-30/06 (далі Контракт), який в подальшому викладено у новій редакції відповідно до додаткової угоди від 11.10.2010 року.

Відповідно до п. 1.2. до контракту в новій редакції, „САРЛ „І-Тек" (продавець) зобов'язався виробити і поставити комплекс обладнання для будівництва свинокомплексу, а також виконати послуги по шефмонтажу, монтажу, пуско-наладці, вводу обладнання в експлуатацію і навчанню персоналу Боржника тощо, а боржник (Покупець) зобов'язався купити, оплатити і прийняти обладнання і об'єкт в цілому в експлуатацію.

Загальна вартість контракту згідно п. 2.1. контракту у новій редакції, складає 10 119 539,62 євро., з них 1 354 766,24 євро сплачуються в порядку передоплати (п.3.2.1.), а 216 935,30 євро - по мірі поставок обладнання на підставі інвойса (3.2.2).

Згідно п. 3.2.3 контракту. Сума у розмірі 8 547 838,08 євро повинна сплачуватись 10-ми поступовими піврічними платежами. Тобто передбачено розстрочку платежу протягом 5 років згідно з графіком, погодженим сторонами.

В порядку ст. 3.2.4. Контракту „САРЛ „І-Тек" відступив свої права вимоги боргу за контрактом на користь Креді Агріколь Корпорейт Енд Інвестмент Банк (Credit Agricole Corporate & Investment Bank).

Однак, судом першої інстанції встановлено, що аргументуючи свої вимоги, що боржник має заборгованість за вказаним контрактом, до заяви кредитора додано лише додаткову угоду до Контракту, основний правочин - Контракт №UA/2010-30/06 від 30.06.2010 року, на підставі якого виникло грошове зобов'язання, скаржник не надав.

У зв'язку з вищенаведеним колегія суддів погоджується з висновками судів про неможливість становити дійсність вказаної уступки права вимоги.

Доводи заявника стосовно того, що Контракт був викладений в новій редакції шляхом підписання 11.10.2010 року між ПрАТ „Креатив" та „САРЛ „І-Тек" додаткової угоди, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, які встановили, що в преамбулі до додаткової угоди зазначено, що сторони підписуючи її домовились викласти пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 в „наступній редакції". Разом з тим, додаткова угода містить лише 12 пунктів, без посилання на скасування пункту 13 Контракту.

Пунктом 3 ст. 23 Закону про банкрутство встановлено, що до заяви в обов'язковому порядку додаються документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Таким чином, встановивши, що кредитором не надано суду документів, що підтверджують грошові вимоги до боржника, а саме Контракту, яким передбачено право на уступку боргу, а також доказів оплати боржником за контрактом відповідно до графіку погашення заборгованості, місцевий господарський суд, висновок якого підтримав апеляційний господарський суд, правомірно відхилив грошові вимоги Креді Агріколь Корпорейт Енд Інвестмент Банк (Credit Agricole Corporate & Investment Bank) як недоведені та які не ґрунтуються на належних доказах.

В межах строку, визначеного ст. 23 Закону про банкрутство до господарського суду надійшла заява ТОВ „Протеїн-Продакшн" з грошовими вимогами до боржника на суму 8 547 103,75 грн.

Боржником та розпорядником майна вимоги відхилені повністю.

Розглянувши вимоги даного кредитора судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.11.2008 між ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України" (далі Банк) та ЗАТ „Креатив" (Позичальник) укладено Генеральну кредитну угоду №151308N2.

Відповідно до умов п.1.1 ст.1 Генеральної угоди, зазначена угода регулює загальні засади співпраці між Банком та Позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності Позичальника. Метою Генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування інвестиційного торгово-закупівельної програми по розвитку діяльності Позичальника, яке здійснюється відповідно до Генеральної угоди шляхом укладання Кредитних договорів (п.1.2 ст.1 Генеральної угоди).

На умовах вказаної Генеральної угоди здійснювалось фінансування господарської діяльності боржника та інших юридичних осіб.

Згідно зі ст.2 Генеральної угоди кредит означає грошові кошти, які Банк надає на фінансування діяльності Позичальника на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання та відкличності.

В рамках Генеральної угоди між АТ „Укрексімбанк" та Позичальником були укладені, у тому числі, кредитні договори, на підставі яких виникла заборгованість ПрАТ „Креатив" перед АТ „Укрексімбанк", а саме: кредитний договір №151213К17 від 21.08.2013 року, кредитний договір №151214К12 від 10.06.2014 року, кредитний договір №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 року.

30.07.2014 між ТОВ „Протеїн-Продакшн" в якості поручителя, АТ „Укрексімбанк" в якості кредитора та ПрАТ „Креатив" (надалі іменується „боржник") в якості позичальника 1 та ТОВ „Регіонпродукт-Україна" в якості позичальника 2 укладено договір поруки №151214Р27 з метою забезпечення виконання зобов'язань ПрАТ „Креатив" по Генеральній угоді №151308N2 від 17.11.2008 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до умов п.3.1. Договору поруки, Поручитель зобов'язується перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником Основного зобов'язання.

Пунктом 3.2. Договору сторони погодили, що у випадку невиконання Позичальником Основного зобов'язання Кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у Поручителя та/або Позичальника, як у солідарних боржників.

11.06.2015 АТ „Укрексімбанк" надіслав ПрАТ „Креатив" вимогу щодо погашення простроченої заборгованості №195-03/4044.

В зв'язку із порушенням взятих на себе зобов'язань ПрАТ „Креатив" по Генеральній угоді №151308N2 від 17.11.2008 (з змінами та доповненнями) ТОВ „Протеїн-Продакшн" отримало від АТ „Укрексімбанк" повідомлення про порушення зобов'язань від 15.06.2015 №195-03/4160.

Свої вимоги до боржника ТОВ „Протеїн-Продакшн" обґрунтовує тим, що станом на 01.07.2016 борг боржника перед банком був частково сплачений ТОВ „Протеїн-Продакшн" за договором поруки №151214Р27 від 30.07.2014 року на суму 8 544 347,75 грн.,

На підтвердження надано платіжні доручення в іноземній валюті: № 28 від 28.09.2015 року на суму 66 097,67 дол. США; № 26 від 28.09.2015 року на суму 2 109,00 дол. США; № 30 від 01.10.2015 року на суму 119 707,00дол. США; № 29 від 29.09.2015 року на суму 73 024,51 дол. США; № 27 від 28.09.2015 року на суму 84 197,88 дол. США. Всього на суму 645 136,06 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 01.07.2016 року складає 8544347,75 грн.

Проте, судами попередніх інстанцій встановлено, що вказані платежі здійснено за договором поруки № №151214Р23 від 30.07.2014, згідно з яким поручителем виступає зовсім інша юридична особа - ТОВ „Торговий дім „Протеїн-Продакшн" (ідентифікаційний код 36390340), а не ТОВ „Протеїн-Продакшн" (ідентифікаційний код 34448613).

За таких обставин суди дійшли висновку, що додані до заяви платіжні доручення не доводять факту оплати по кредитному зобов'язанню боржника відповідно до укладеного договору поруки.

Посилання заявника на помилку бухгалтера при заповненні відповідних платіжних доручень, а також зарахування зазначених сум на особові рахунки ПрАТ „Креатив", відкриті у ПАТ „Укрексімбанк", що підтверджується відповідними виписками по особовим рахункам боржника, доданих ПАТ „Укрексімбанк" до своєї заяви з кредиторськими вимогами до боржника, колегією суддів відхиляються, оскільки згідно вказаних відомостей не можливо дійти однозначного та беззаперечного висновку, що вказані суми коштів було сплачено саме ТОВ „Протеїн-Продакшн".

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарського судів про недоведеність грошових вимог ТОВ „Протеїн-Продакшн" до ПрАТ „Креатив", а тому вказані вимоги правомірно було відхилено в повному обсязі.

ФГ Журби С.І. із заявою з грошовими вимогами до боржника на суму 1559 223,00 грн. звернулося до суду у тридцятиденний термін, передбачений ст. 23 Закону про банкрутство.

Вимоги даного кредитора ґрунтуються на укладеному 03.10.2014 між ПрАТ „Креатив" (Покупець) та ФГ Журби С.І. (Продавець) договорі поставки № С14-00493, відповідно до пункту 1.1 якого Продавець зобов'язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року (надалі - товар) на умовах договору.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання всіх умов, передбачених цим договором (пункт 9.1 договору).

Кількість товару, що поставляється за цим договором (залікова вага, визначена на вагах Покупця шляхом перерахунку на базисні показники якості, вказані в п. 2.1. даного договору) - 250 тонн ±35 тонн (за вибором покупця) (пункт 4.1 договору).

Попередня сума договору (виходячи з первісної ціни) складає 500 000,00 грн. (пункт 4.9 договору) в т.ч. ПДВ.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору С14-00493 від 03.10.2014 ФГ Журби С.І. поставило ПрАТ „Креатив" (Покупець) насіння соняшнику у кількості 197,37 згідно товарно-транспортних накладних № 1, 2, 3 від 05.10.2014; № 4 від 06.10.2014 року та № 5 від 08.10.2014 року, а також видаткових накладних № 1 від 07.10.2014 та № 2 від 08.10.2014 року.

Фермерським господарством виставлено ПрАТ „Креатив" рахунок № 1 від 28.01.2015 на оплату насіння соняшнику у кількості 197,37 тонн по первісній ціні 2000,00 грн. за одну тонну на загальну суму 394 740,00 грн., який було оплачено ПрАТ „Креатив" 28.01.2015 року, що підтверджується випискою банку по рахунку від 28.01.2015 року.

Таким чином, боржник повністю розрахувався за отриманий товар відповідно до первісної ціни, зазначеній в договорі.

В той же час, за умовами Договору, остаточний розрахунок (доплати Покупцем або повернення коштів Продавцем) здійснюється після фактичного отримання товару згідно з умовами договору та проведення досліджень поставленого товару на відповідність його якості вимогам пункту 2.1 договору, протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (пункт 4.3) та акта визначення кінцевої ціни (пункт 4.7). виходячи з остаточної піни на товар відповідно до пункту 4.6 договору (пункт 5.2 договору).

Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій, додаткова угода про визначення ціни, згідно умов Договору, між Сторонами укладена не була, акт визначення кінцевої ціни сторонами не підписано.

При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що вимоги ФГ Журби С.І. за вказаним договором, були предметом розгляду господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/4735/15, за наслідком якого судовим рішенням від 18.02.2016 відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з боржника вартості поставленого товару після переоцінки було відмовлено з підстав того, що сторонами не підписано Додаткову угоду та Акт визначення кінцевої ціни.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання та включення заявлених вимог до реєстру вимог кредиторів.

Посилання кредитора про те, що заявлені вимоги в розмірі 1 559 223,00 грн. є збитками у вигляді недоотриманого доходу за товар у зв'язку з ухиленням боржника від підписання актів та додаткових угод, колегією суддів відхиляються з огляду на приписи ст.ст. 6, 627, 628 та 638 ЦК України, згідно яких сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідальність за завдання збитків може нести особа лише за наявності, зокрема, вини та її протиправної поведінки.

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, доводи, викладені у касаційних скаргах, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, в той час як в силу вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України обов'язок доказування визначається предметом спору та за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Інші доводи, викладені в касаційних скаргах, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, постанова суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції в частині кредиторських вимог Фермерського господарства "Натон", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер", Ландесбанк Баден - Вюрттемберг, Фермерського господарства "Тетяна", Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн", Фермерського господарства Журби Сергія Івановича, відповідають приписам чинного законодавства та підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Фермерського господарства "Натон", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер", Ландесбанк Баден - Вюрттемберг, Фермерського господарства "Тетяна", Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн", Фермерського господарства Журби Сергія Івановича залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 та ухвалу господарського суду міста Києва від 14.06.2017 по справі №910/9131/16 в частині кредиторських вимог Фермерського господарства "Натон", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер", Ландесбанк Баден - Вюрттемберг, Фермерського господарства "Тетяна", Креді Агріколь Корпорейт енд Інвестмент Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн", Фермерського господарства Журби Сергія Івановича залишити без змін.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Білошкап О.В.

Поляков Б.М.