РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/16783/17

За позовомПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ"
простягнення 3 727 448,29 Євро та 17 927 893,15 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Серебрянська М.В. - представник
від відповідачаГелетій І.І. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" 3727448,29 Євро та 17927893,15 грн, з яких: 3727448,29 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, 210000 грн - заборгованість за платою за управління кредитом, 3391892,54 грн - 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 9576,00 грн - 3% річних за прострочення плати за управління кредитом, 14251200,79 грн - пеня за порушення строків сплати процентів, 4297,22 грн - пеня за порушення строків сплати за управління кредитом, 60926,60 грн - інфляційні втрати суми боргу за платою за управління кредитом.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором №27107К9 від 19.06.2007 в частині сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом, нарахованих у період з 01.08.2014 по 31.05.2016.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що розрахована позивачем сума заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії за управління кредитом і нараховані суми пені на вказані суми заборгованості не відповідають умовам кредитного договору та є завищеними. Однак відповідач не має можливості надати власний контррозрахунок заборгованості за кредитним договором, оскільки у його штаті відсутні висококваліфіковані спеціалісти у сфері фінансово-кредитних операцій, які володіють спеціальними знаннями, необхідними для здійснення правильного контррозрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідач вважає, що лише висновок експертизи може бути прийнятий судом в якості належного доказу, прояснити суперечності та розбіжності щодо заявлених позивачем та невизнаних відповідачем розмірів позовних вимог.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В :

19.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", тип якого в подальшому змінено на публічне акціонерне товариство, (банк, позивач) та Закритим акціонерним товариством "Бліц-Інформ", яке в подальшому перейменовано в Приватне акціонерне товариство "Бліц-Інформ", (позичальник, відповідач) підписано Кредитний договір №27107К9 (далі - Договір).

До вказаного Договору сторонами неодноразово вносились зміни відповідно до Договорів про внесення змін №27107К9-1 від 30.08.2007, №27107К9-2 від 28.02.2008, №27107К9-3 від 01.07.2008, №27107К9-5 від 30.12.2008, №27107К9-6 від 06.03.2009, №27107К9-7 від 31.03.2009, №27107К9-8 від 31.07.2009, № 27107К9-9 від 01.09.2009, №27107К9-10 від 15.09.2009, №27107К9-11 від 29.10.2009, №27107К9-12 від 30.12.2009, №27107К9-13 від 16.02.2010, №27107К9-14 від 29.04.2010, №27107К9-15 від 30.06.2010, №27107К9-16 від 31.08.2010, №27107К9-17 від 30.11.2010, №27107К9-18 від 31.03.2011, №27107К9-19 від 28.04.2011, №27107К9-20 від 31.05.2011, №27107К9-21 від 07.07.2011, №27107К9-22 від 07.10.2011, №27107К9-23 від 31.01.2012, №27107К9-24 від 01.06.2012, №27107К9-25 від 13.07.2012, №27107К9-26 від 28.09.2012, №27107К9-27 від №27107К9-28 від 31.03.2014.

Відповідно до п.п 3.1, 3.2.1, 3.2.2 Договору з урахуванням договорів про внесення змін банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі невідновлюваної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості 13809200,00 євро на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання за рахунок ресурсів Інобанку, а позичальник зобов'язався:

- повністю повернути кредит 15.03.2019, здійснювати погашення кредиту шляхом перерахування коштів згідно з графіком надання та погашення кредиту, який є невід'ємним додатком до Кредитного договору (п. 3.2.2 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди №27107К9-2 від 28.02.2008);

- щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту та плату за управління кредитом у національній валюті у розмірах, передбачених Кредитним договором (пп.3.2.5, 3.2.6, 3.5.1, 4.1.1 Кредитного договору);

- сплачувати у випадках та у розмірах, передбачених Кредитним договором, штрафні санкції, а саме пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.п. 3.2.9, 7.2 Кредитного договору).

Згідно з п.п. 3.2.4, 3.3.1 Кредитного договору кредит надається таким чином:

- в сумі 12400000,00 євро для здійснення платежів за Акредитивами, які відкриваються відповідно до умов Контрактів - за рахунок кредитних ресурсів Інобанку;

- в сумі 1409200,00 євро для повного фінансування комісії за надання Кредиту (частина 1 комісії) - за рахунок кредитних ресурсів Інобанку. Кредит надається у безготівковій формі в межах наданого забезпечення і тільки після укладення Гарантійних документів та надання належного підтвердження набуття чинності договорами страхування майна.

Як зазначає позивач, банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, а саме: на підставі заяви позичальника про відкриття документарного акредитива від 26.06.2007 відкрив безвідкличний документарний акредитив згідно з Контрактом №609 037 00 від 01.08.2006 та надав позичальнику кошти в межах ліміту кредитування на загальну суму 6000000,00 євро, а також на підставі заяви позичальника про відкриття документарного акредитива від 26.06.2007 відкрив безвідкличний документарний акредитив згідно з Контрактом №609 036 00 від 01.08.2006 та надав позичальнику кошти в межах ліміту на загальну суму 6400000,00 євро шляхом перерахування кредитних коштів для подальшого продажу з позичкового рахунку №0520. Про це свідчить виписка з позичкового рахунку за наданим кредитом №0520 за період з 19.06.2007 по 30.06.2014, згідно з якою банком було перераховано кошти на суму 13809200,00 євро. Крім того позивач зазначив, що виконання Банком своїх зобов'язань також підтверджують меморіальні валютні ордери, а саме: №6761 від 28.12.2007, №3553 від 08.07.2008, №1 від 21.08.2008, №1 від 25.07.2008, №1 від 06.02.2009, № 1 від 17.06.2009, №5181 від 07.10.2009.

Договором про внесення змін № 27107К9-10 від 15.09.2009 та Договором про внесення змін №27107К9-23 від 31.01.2012 були внесені зміни до Кредитного договору та викладено п.3.2.1 в новій редакції, відповідно до якого банк відкриває позичальнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості у сумі 13809200,00 евро, в т. ч. за рахунок ресурсів Інобанку (частина А) - 8975980,00 євро та за рахунок власних коштів банку (частина В) - 4833220,00 євро.

Відповідно до п.п. 3.2.5, 3.5.1 Кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 Кредитного договору, у валюті кредиту. Проценти нараховуються у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по останній день кожного місяця відповідно до індивідуального графіка погашення процентів. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць. Проценти за останній період нарахування підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Кредитним договором (з урахуванням внесених до нього змін Додатковою угодою №27107К9-28 від 31.03.2014) встановлений наступний розмір процентів за користування кредитом: з 31.03.2014 по 31.12.2014 процентна ставка кредитом встановлюється на рівні 0,1% річних. З 01.01.2015 до кінця строку дії Договору процентна ставка кредитом встановлюється на рівні 11%.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати банку плату за управління кредитом в розмірі, зазначеному в п. 3.2 Кредитного договору, а саме: 7000,00грн на місяць. Комісія за управління кредитом нараховується за період нарахування комісії за управління кредитом у національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування і підлягає сплаті щомісяця не пізніше останнього Банківського дня кожного місяця.

Однак, позивач вказує, що в порушення умов Кредитного договору позичальник не виконав своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом, нарахованих за період з 01.08.2014 по 31.05.2017, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, всупереч приписам закону та умовам договору, позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, проценти за користування кредитом та плату за управління кредитом за період з 01.08.2014 по 31.05.2017 своєчасно та в повному обсязі не сплачував.

Позивач доводить банківськими виписками (випискою з рахунку простроченої заборгованості за кредитом, випискою з рахунку обліку нарахованих процентів за кредитом, випискою з рахунку простроченої заборгованості за процентами за кредитом, випискою з рахунку обліку нарахованої плати за кредитом, випискою з рахунку простроченої заборгованості за платою за кредитом), а також розрахунком, що заборгованість відповідача перед позивачем по процентам за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 31.05.2017 складає 3727448,29 євро, а з плати за управління кредитом за період з 01.08.2014 по 31.05.2017 - складає 210000,00 грн.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав. Належних доказів погашення заборгованості по процентам за користування кредитом та платі за управління кредитом станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. п. 1.10, 4.1 - 4.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003 (далі за текстом - Положення), операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов'язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. п. 5.1 - 5.5 Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс; інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку.

Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Згідно з п. п. 5.6, 5.8 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Таким чином, суд приймає виписки по особовим рахункам як належні докази, якими підтверджується надання кредитних коштів та наявність заборгованості за процентами за користування кредитом та платою за управління кредитом.

Судом не приймається посилання відповідача на те, що в даному випадку лише висновок експертизи може бути належним доказом на підтвердження розміру процентів за користування кредитом, плати за управління кредитом та сум пені, з огляду на наступне.

В силу ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Умовами Кредитного договору чітко та однозначно погоджений сторонами розмір ставки процентів за користування кредитом за спірний період та плати за управління кредитом.

З огляду на викладене, суд вважає, що перевірка здійсненого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, плати за управління кредитом та сум пені не потребує спеціальних знань, а вирішення вказаних питань віднесено до компетенції суду.

Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача зі сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом, суд встановив, що він відповідає законодавству України, матеріалам справи та умовам Кредитного договору.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованих за період з 01.08.2014 по 31.05.2017, у розмірі 3727448,29євро та заборгованості з плати за управління кредитом, нарахованої за період 01.08.2014 по 31.05.2017, у розмірі 210000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Судом враховано, що абз. 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд зазначає, що станом на 12.12.2017 заборгованість у загальній сумі 3727448,29 євро за офіційним курсом НБУ (http://www.bank.gov.ua; 3200.9295 грн за 100 євро) на цю дату складає 119312991,91 грн. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 533 Цивільного кодексу України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Враховуючи те, що кредит видавався боржнику у євро, позивач має ліцензію на здійснення валютних операцій, задоволення позовних вимог за кредитним договором можливе шляхом стягнення іноземної валюти, а саме євро.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню за порушення строків сплати процентів у розмірі 14251200,79 грн, нараховану за період з 01.11.2016 по 31.05.2017, пеню за порушення строків сплати за управління кредитом у розмірі 4297,22 грн, нараховану за період з 01.11.2016 по 31.05.2017, 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 33918920,54 грн, нараховані за період з 01.10.2014 по 31.05.2017, 3% річних за прострочення плати за управління кредитом у розмірі 9576,00грн, нарахованих за період з 01.10.2014 по 31.05.2017, інфляційні втрати за платою за управління кредитом 60926,60 грн, нараховані за період з 01.10.2014 по 31.05.2017.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Вимогами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У п. 7.2 Кредитного договору сторонами погоджено, що у разі невиконання зобов'язань згідно з пп. 3.4.1, 3.5.1, 4.1 цього Договору позичальник сплачує банкові пеню, яка нараховується у валюті кредиту. У разі невиконання зобов'язань згідно з п. 4.1 цього Договору позичальник сплачує банкові пеню, яка нараховується у гривнях. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2 цього Договору, і підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ на дату проведення операції на рахунок, що буде повідомлено позичальнику за необхідності.

Розмір пені за прострочення позичальником платежів за цим Договором: подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 3.2.10 Договору).

Оскільки факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом встановлений судом та відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних за порушення строків сплати процентів за користування кредитом і плати за управління кредитом, інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість з плати за управління кредитом, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Судовий збір, у зв'язку із задоволенням позову, покладається на відповідача відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (02156, м. Київ, вул. Кіото, 25, ідентифікаційний код 20050164) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, ідентифікаційний код 00032112) заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3727448 (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч чотириста сорок вісім) євро 29 євроцентів, заборгованість з плати за управління кредитом у розмірі 210000 (двісті десять тисяч) грн 00 коп., пеню за порушення строків сплати процентів у розмірі 14251200 (чотирнадцять мільйонів двісті п'ятдесят одна тисяча двісті) грн 79 коп., пеню за порушення строків сплати за управління кредитом у розмірі 4297 (чотири тисячі двісті дев'яносто сім) грн 22 коп., 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 33918920 (три мільйони триста дев'яносто одна тисяча вісімсот дев'яносто дві) грн 54 коп., 3% річних за прострочення плати за управління кредитом у розмірі 9576 (дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн 00 коп., інфляційні втрати за платою за управління кредитом 60926 (шістдесят тисяч дев'ятсот двадцять шість) грн 60 коп. та 240000 (двісті сорок тисяч) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 15.12.2017.

Суддя Ю.М. Смирнова