ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. Справа № 922/1554/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пушай В.І., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 ( довіреність № 01.01-14/122-17 від 13.12.16 р.),

відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 01-16/5243 від 11.09.17 р.),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.3235Х/3-38) на рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2017 року у справі №922/1554/17

за позовом Комунального підприємтсва "Харківводоканал", м. Харків

до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків

про стягнення 896512,55 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Харківводоканал", м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою (в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 21283 від 29.06.2017 р.), в якій просить суд стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків 589638,05 грн. збитків та 325427,72 грн. двократної вартості недовідпущеної електричної енергії.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в період з листопада 2016 року по січень 2017 року АК «Харківобленерго» порушило договірне зобовязання з безперервного постачання КП «Харківводоканал» електричної енергії та незаконно припинила електропостачання обєктам підприємства, які входять до єдиної технологічної системи водопостачання, без урахування вимог законодавства в частині підстав та порядку застосування такої оперативно-господарської санкції, внаслідок чого позивачу завдано збитки.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2017 року у справі № 922/1554/17 (головуючий суддя Байбак О.І., суддя Сальнікова Г.І., суддя Прохоров С.А.) в позові відмовлено.

Вказане рішення суду мотивове тим, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків; зокрема, позивачем не доведено факту наявності в діях відповідача щодо відключення обєктів позивача від електропостачання ознак протиправної поведінки (дії та бездіяльності), та як наслідок, вини в можливому заподіянні збитків, що виключає можливість покладення на нього відповідальності у вигляді їх відшкодування.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував встановлену ухвалами господарського суду Харківської області від 19.08.2016р. у справі №922/2763/16 та від 05.01.2017 р. у справі №922/182/17 заборону АК «Харківобленерго» вчиняти дії з припинення, обмеження електропостачання усіх обєктів КП «Харківводоканал». Також позивач зазначає, що судом в оскаржуваному рішенні не надано оцінки преюдиціальному факту, встановленому в рішенні господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі №922/470/16, яким зобовязано АК «Харківобленерго» припинити зловживання правом на відключення КП «Харківводоканал» від енергопостачання. Крім того, позивач зазначає, що на час припинення електропостачання обєктів позивача у звязку із наявністю у нього заборгованості перед відповідачем, судові справи з приводу стягнення такої заборгованості знаходились на розгляді в господарських судах та не набрали законної сили, у звязку з чим у відповідача були відсутні підстави для здійснення такого відключення.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ухвали господарського суду Харківської області, на які посилається в апеляційній скарзі позивач, були в подальшому скасовані судами апеляційної та касаційної інстанцій, а в рішенні від 31.10.2016 року у справі №922/470/16 господарський суд Харківської області зазначив про наявність у АК «Харківобленерго» права на обмеження чи припинення електропостачання. Відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідач надав суду письмові пояснення №16-1685 від 12.12.2017 року, в яких вказав дати припинення електропостачання на обєктах КП «Харківводоканал», згідно нарядів на відключення та узгоджень про поновлення подачі електроенергії позивачу.

Позивач надав суду клопотання №696 від 29.11.2017 року про призначення у даній справі судової електротехнічної та судово-економічної експертизи та у звязку з цим про зупинення про провадження у даній справі. Клопотання обгрунтовано тим, що до предмета доказування у даній справі входять фактичні обставини, для встановлення яких необхідні спеціальні знання у галузі електротехніки та економіки.

На вирішення експерта позивач пропонує поставити наступні питання:

Чи підтверджується документально заявлений до стягнення КП «Харківводоканал» розмір збитків, внаслідок припинення постачання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008 року та №4 від 07.05.2004 року щодо обєктів позивача, які знаходяться у м.Харків, за адресами: пр.Ювілейний, 28А; пр.Тракторобудівників, 87-Г; пер.Осипенко, 10; вул.Диканівська, 40; вул.Університетська, 37/39, за період з 01.11.2016 року по 31.01.2017 року і в якій сумі?;

Чи підтверджується документально заявлений до стягнення КП «Харківводоканал» розмір двократної вартості недовідпущеної електричної енергії внаслідок припинення постачання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008 року та №4 від 07.05.2004 року щодо обєктів позивача, які знаходяться у м.Харків, за адресами: пр.Ювілейний, 28А; пр.Тракторобудівників,87-Г;пер.Осипенко,10;вул.Диканівська,40;вул.Університетська, 37/39, за період з 01.11.2016 року по 31.01.2017 року і в якій сумі?.

Позивач надав суду додаткові пояснення до клопотання про призначення експертизи, в яких, зокрема, зазначає, що припинення електропостачання за адресою: м.Харків, пр.Юбілейний, 28-А у грудні 2016 року відбулось строком на 5 років, у звязку з чим, при перевірці розрахунків позивача необхідне пропорційне (до строку його відключення) визначення напруги, обємів споживання та інших вихідних даних. Як зазначає позивач, розрахунок збитків повинен здійснюватись із застосуванням коефіцієнтів нормативних витрат палива дизелем, діючих роздрібних тарифів щодо двократної вартості недовідпущеної електричної енергії, а також інших показників періодичності припинення електропостачання, що потребує спеціальних знань.

Вирішення вказаного клопотання відкладено колегією суддів на кінець судового засідання.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.п.9 п.1 Перехідних положень ГПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

07.05.2004р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго (постачальник) та Комунальним підприємством каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 4 (далі-договір) (а.с.238 т.1).

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 № 577/11 Комунальне підприємство каналізаційного господарства Харківкомуночиствод перейменоване на Комунальне підприємство Харківводоканал (споживач).

На підставі показів розрахункових засобів обліку електричної енергії (у відповідності до додатку 3.1 Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію) оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку № 9 до цього Договору (п. 7.3 Договору).

Звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період споживач зобовязаний щомісяця у встановлений договором строк надавати постачальнику (п.2.2.4 договору).

Згідно з умовами п. п. 2.2.5. договору, споживач зобовязується здійснювати оплату вартості електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 Порядок розрахунку.

Пунктом 3.1.1 договору передбачено право постачальника одержувати від споживача плату за поставлену електричну енергію та інші платежі, обумовлені цим договором.

Відповідно до вимог п. 6.1.3 договору, електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомлення споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем вартості електроенергії у терміни, встановлені додатком № 2 Порядок розрахунків.

Відповідно до умов п. 9.11 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2004 року, а в частині розрахунків до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Враховуючи, що жодною із сторін договору не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, договір був продовжений на 2017 рік.

Крім того, 03.01.2008 року між АК Харківобленерго (постачальник) та КП «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» (споживач, позивач у даній справі) було укладено договір про постачання електричної енергії № 1.01. (а.с.222 т.1).

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Додатком № 2 від 01.04.2008 до договору (п. 1) передбачено, що розрахунковий період встановлено споживачу з 1 числа місяця до 1 числа наступного місяця.

В пункті 2.3.3 договору відповідач зобовязався своєчасно оплачувати позивачу вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку №2 Порядок розрахунків.

В пункті 5 додатку № 2 до договору сторони визначили, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 «Звіт про використану електричну енергію».

Згідно з умовами п. п. 2.2.5. договору, споживач зобовязується здійснювати оплату вартості електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 Порядок розрахунку. Також п. 3.1.1 договору закріплено право постачальника одержувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію та інші платежі, обумовлені цим Договором.

Відповідно до вимог п. 6.1.3 договору, електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомлення споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем вартості електроенергії у терміни, встановлені додатком № 2 Порядок розрахунків.

На виконання вказаних договорів, відповідач здійснював постачання електричної енергії позивачу.

27.10.2015 та 02.11.2015 позивач отримав повідомлення від відповідача про припинення подачі електроенергії на обєкти, серед яких: пр.Тракторобудівників, 87г, пров.Осипенка, 10, в порядку п.7.5 Правил користування електричною енергією, у звязку із наявною заборгованістю та несплатою рахунків (а.с.14, 73 т.2).

Також 04.08.2016, 11.08.2016, 12.08.2016 позивач отримав повідомлення відповідача про припинення подачі електроенергії у звязку із наявною заборгованістю (а.с.12, 13, 75 т.2).

Відповідач здійснив відключення наступних обєктів підприємства позивача від електропостачання:

1) пр. Ювілейний, 28-А, відключено 18.08.2016 р. на підставі наряду на відключення від 15.08.2016 №364.

Поновлено енергопостачання на вказаному обєкті 05.12.2016 року, згідно узгодження від 05.12.2016 р №639.;

2) пер. Осипенко, 10, відключено 03.11.2015 р. на підставі наряду на відключення від 03.11.2015 №11970.

Поновлено електропостачання на вказаному обєкті 01.06.2017, згідно узгодження від 01.06.2017 №258;

3) пр. Тракторобудівників, 87-г, відключено 11.08.2016 р., на підставі розпорядження від 05.08.2016 №357/3.

Поновлено електропостачання на вказаному обєкті 01.06.2017, згідно узгодження від 01.06.2017 №259.

4) вул. Диканівська, 40, відключено 11.08.2016 р. на підставі наряду на відключення від 09.08.2016 №09747/0004.

Поновлено електропостачання на вказаному обєкті 01.06.2017, згідно узгодження від 01.06.2017 №260.

5) вул. Університетська, 37/39, відключено 10.04.2012 р.

Позивач в позові зазначає, що припинення електропостачання здійснено відповідачем з порушенням вимог п.6.42, п.7.1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. №28 (ПКЕЕ) та умов договору, які передбачають обовязок відповідача здійснювати безперервну подачу електричної енергії на обєкти підприємства позивача.

Позивач вказує, що заборгованість за спожиту електричну енергію, за несплату яких відповідач припинив енергопостачання, на час таких відключень були недоведеними та відповідні спори розглядались в господарських судах, у звязку з чим відповідачем порушено п. 6.42 ПКЕЕ, який забороняє відключення споживача від електричної енергії на період розгляду спірних питань щодо порушення споживачем ПКЕЕ.

Як зазначає позивач, відповідачем порушено вимоги ухвал господарського суду Харківської області від 19.08.2016 р. у справі № 922/2763/16, та від 05.01.2017 р. у справі № 922/182/17, якими було задоволено заяви про забезпечення позову та до вирішення спору по суті заборонено Акціонерній компанії Харківобленерго вчиняти дії по припиненню/обмеженню енергопостачання усіх об'єктів Комунального підприємства Харківводоканал.

Протиправна поведінка відповідача, на думку позивача, встановлена в рішенні господарського суду Харківської області від 03.10.2016 року та постанові Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року у справі №922/2763/16, а також в рішенні господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі №922/470/16, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року.

Позивач зазначає, що внаслідок відключення обєктів позивача, які входять до єдиної технологічної системи водопостачання, від електроенергії в період з листопада 2016 року по січень 2017 року, він був змушений придбати паливно-мастильні матеріали для дизелів-генераторів, за допомогою яких він забезпечував самостійну подачу електричної енергії на відключені від електропостачання обєкти.

Позивачем здійснено розрахунок вказаних додаткових витрат та заявлено до стягнення з відповідача 589639,05 грн., які позивач вважає збитками (а.с.16 т.1).

Крім того, позивач просить суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а.с.56 т.2) стягнути з відповідача 325427,72 грн. двократної вартості недопоставленої електричної енергії за період з листопада 2011р. по січень 2016 р. (відповідний розрахунок, а.с.61 т.2), обгрунтовуючи свої вимоги ст. 24 Закону України Про електроенергетику.

Відповідач проти позову заперечував та зазначав, що укладені між сторонами договори (п.6.1.3) передбачають право на обмеження чи припинення електропостачання КП «Харківводоканал», зокрема, у разі несплати ним вартості спожитої електричної енергії у терміни, встановлені Додатком №2 «Порядок розрахунків».

Відповідач зазначає про законність відключення позивачу електроенергії в заявлений період, оскільки загальний розмір заборгованості позивача перед відповідачем станом на 01.08.2016 р. становив 616858738,12 грн., а станом на 01.06.2017 р. становив 840557884,49 грн., що підтверджується довідкою АК «Харківобленерго» № 1.01 від 03.01.2008 р. та № 4 від 07.05.2004 р. (а.с.82 т.2).

На думку відповідача, позивачем не доведено протиправність поведінки АК «Харківобленерго» та наявність вини в його діях, що свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення та підстав для стягнення збитків та двократної вартості електричної енергії.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст.1166 ЦК України, для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013р. №3-72гс12 у справі № 5011-71/2684-2012).

Статтею 24 Закону України Про електроенергетику (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами врегульовано також Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. №28 (далі- ПКЕЕ).

Відповідно до п.п.13 п.8.1 ПКЕЕ, постачальник електричної енергії має право припиняти постачання електричної енергії споживачу у випадках та порядку, передбачених положеннями законодавства України та цих Правил.

Згідно п.7.5 вказаних Правил, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі, на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, зокрема у разі несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 року № 93 затверджено Порядок обмеження електроспоживання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання.

Порядок обмеження та припинення електропостачання сторони узгодили в розділі 6 договорів на постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008 р та №4 від 07.05.2004 р.

Так, в п. 6.1.3 вказаних договорів передбачено, що електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем вартості електроенергії у терміни, встановлені додатком № 2 Порядок розрахунків.

Таким чином, наведеними правовими нормами та умовами договорів передбачено право відповідача обмежити або припинити енергопостачання позивачу у разі несплати ним своєчасно вартості спожитої електричної енергії.

Позивач зазначає про відсутність підстав у відповідача для відключення електричної енергії, оскільки заборгованість позивача на час відключень була недоведеною, а відповідні спори розглядались господарськими судами, обгрунтовує свої вимоги п.6.4.2 ПКЕЕ.

Пунктом 6.4.2 ПКЕЕ встановлено наступне:

«На підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку».

Отже, із вказаної норми вбачається право позивача не оплачувати за спожиту електричну енергію до вирішення в судовому порядку спорів про оскарження рішень комісії з розгляду актів про порушення.

Разом із тим, позивачем не надано суду доказів наявності на момент відключення обєктів позивача судових проваджень за позовами КП Харківводоканал на рішення комісії АК Харківобленерго щодо розгляду актів про порушення.

Враховуючи наведене, посилання позивача на п.6.4.2 ПКЕЕ є безпідставним, оскільки вказаною нормою не регулюються правовідносини сторін за предметом спору у даній справі.

Судова колегія приймає до уваги, що у звязку із порушенням позивачем зобовязань зі сплати вартості спожитої електричної енергії АК «Харківобленерго» звертався до суду із позовами про стягнення з КП «Харківводоканал» заборгованості за поставлену електроенергію за договорами про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008 р. та № 4 від 07.05.2004 р. (а.с.2-23 т.3).

Так, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 р. у справі №922/4928/1, стягнуто з Комунального підприємства Харківводоканал на користь Акціонерної компанії Харківобленерго заборгованість за договором №1.01 від 03.01.2008 р. за період з травня 2015 року по липень 2015 року у розмірі 80099060,20 грн., з якої: вартість електричної енергії в розмірі 79520208,72 грн., плата з компенсації перетікання електричної енергії у розмірі 578851,47 грн.

Вказана постанова залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.08.2017 року у справі №922/4928/15 (а.с.147 т.3).

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.07.2015 року у справі №922/3389/15, яке набрало законної сили, стягнуто з КП «Харківводоканал» на користь АК «Харківобленерго» вартість спожитої у квітні 2015 року електричної енергії в розмірі 6278725,64 грн. та плату з компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 919,23 грн. (а.с.8 т.3).

Відповідно до акту звіряння розрахунків за електроенергію, підписаного позивачем та відповідачем, позивач визнав наявність у нього заборгованості за договором №4 від 07.05.2004 р. в розмірі 140320038,91 грн. станом на 01.08.2016 року (а.с.30 т.3).

Також відповідач надав суду рахунки, виставлені позивачу для оплати спожитої електричної енергії за договором №4 від 07.05.2004 р., зокрема, за липень 2016 року та докази їх направлення позивачу (а.с.38-40 т.3).

Відповідач не представив суду докази оплати заборгованості за вказаними рахунками та судовими рішеннями.

Відповідно до довідки АК Харківобленерго № 1.01 від 03.01.2008 р. та № 4 від 07.05.2004 р., загальний розмір заборгованості позивача перед відповідачем за договорами про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008 р. та № 4 від 07.05.2004 р. станом на 01.08.2016 р. становив 616858738,12 грн., станом на 01.06.2017 р. становив 840557884,49 грн. (а.с.82 т.2).

Позивач доводи відповідача не спростував, не надав суду доказів відсутності у нього заборгованості станом на час відключення його обєктів від енергопостачання.

В листі від 05.12.2016 року №6994 позивач повідомив відповідача, що станом на 05.12.2016 року він не має претензій до АК «Харківобленерго» щодо відключення обєктів КП «Харківводоканал» від системи електропостачання (а.с.11 т.2).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача заборгованості перед відповідачем на час відключення обєктів позивача від енергопостачання.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що постанова Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/4928/15 не свідчить про наявність у позивача заборгованості, оскільки вказана постанова прийнята 29.05.2017 року, тоді як припинення енергопостачання здійснювалось у листопаді 2016 року.

Однак, такі доводи відхиляються колегією суддів з огляду на те, що вказаним судовим рішенням стягнуто заборгованість позивача за період з травня 2015 року по липень 2015 року, що підтверджує наявність у відповідача заборгованості станом на час відключення його обєктів від електропостачання.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що довідка відповідача № 1.01 від 03.01.2008 р. та № 4 від 07.05.2004 р. та лист позивача від 05.12.2016 року №6994 не є належними доказами в підтвердження наявності у позивача заборгованості, оскільки не встановлюють будь-яких фактичних даних.

Втім, факт невиконання відповідачем своїх зобовязань з оплати електричної енергії встановлено в наведених вище судових рішеннях, які досліджено судом.

Враховуючи, що позивачем вказаний факт не спростовано, судом першої інстанції правомірно прийнято до уваги надані відповідачем матеріали, зокрема, про які вказує позивач.

Позивач зазначає, що протиправна поведінка відповідача встановлена рішенням судів у справах №922/470/16 та №922/2763/16.

Однак, судова колегія не погоджується з такими доводами позивача, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду Харківської області від 31.10.2016 р. (залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 р. та постановою Вищого господарського суду від 18.04.2017 р.) у справі №922/470/16 позовні вимоги задоволено. Зобовязано Акціонерну компанію Харківобленерго припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання відносно обєктів єдиної технологічної системи Комунального підприємства Харківводоканал, як такого, що може порушити права інших осіб та завдавати шкоди довкіллю.

Разом із тим, судами під час розгляду даної справи встановлено, що дії АК Харківобленерго характеризуються формальною правомірністю, оскільки має місце відсутність порушення конкретних юридичних заборон.

Суд вказав про порушення загальних правових принципів, які покликані спрямовувати поведінку АК Харківобленерго в межах соціального призначення наданих йому правомочностей.

Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що наведеним судовим рішенням встановлено факт порушення відповідачем вимог чинного законодавства при здійсненні відключень обєктів позивача від енергопостачання.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2016 року у справі №922/2763/16, на яке також посилається позивач, відмовлено в задоволенні позову КП «Харківводоканал» до АК «Харківобленерго» про зобовязання останнього вчинити певні дії, а саме, погодити дії з обмеження або припинення електропостачання об'єктів системи централізованого водопостачання та водовідведення КП Харківводоканал з підстав зазначених в повідомленні про відключення від 04.08.2016 № 357 з Харківською міською радою на виконання повноважень з забезпечення реалізації вимог техногенної та пожежної безпеки на суб'єктах господарювання, що належать до сфери їх управління, які можуть створити реальну загрозу виникнення аварії.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року у справі №922/2763/16 вказане рішення скасовано в частині відмови в зобовязанні АК «Харківобленерго» поновити електропостачання відключеним обєктам КП «Харківводоканал» та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено.

Однак, постановою від 02.08.2017 року у справі №922/2763/16 Вищого господарського суду скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року та вказано, що за наявності правових умов, які надають право енергопостачальника припиняти енергопостачання, висновки апеляційного суду про задоволення позову є помилковими.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2016 року у справі №922/2763/16 було залишено без змін судом касаційної інстанції (а.с.144 т.3).

Отже, судові рішення, на які посилається позивач, не підтверджують факт протиправної поведінки відповідача, а навпаки, підтверджено правомірність дій відповідача з відключення електричної енергії на об"єктах позивача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не досліджено преюдиціальні факти, встановлені рішенням господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі №922/470/16.

Однак, судом першої інстанції враховано правову позицію суду, яка викладена в наведеному рішенні, про наявність у АК Харківобленерго субєктивного права на припинення/обмеження електропостачання обєктів КП Харківовдоканал.

Доводи позивача про те, що вказаним рішенням встановлено преюдиціальний факт протиправності поведінки позивача є помилковими та спростовуються змістом судового рішення, на яке посилається позивач.

Доводи позивача про те, що суд першої інстанції повинен був дослідити висновок експерта у справі №922/470/16, яким встановлено перелік обєктів КП «Харківводоканал», які не входять до єдиної технологічної системи централізованого водопостачання не приймаються судом, оскільки встановлення вказаних обставин при розгляді даного спору не потребується.

Позивач також зазначає, що відключення мало місце в період дії ухвал господарського суду Харківської області від 19.08.2016 р. у справі № 922/2763/16, та від 05.01.2017 р. у справі № 922/182/17, якими було задоволено заяви про забезпечення позову та до вирішення спору по суті заборонено Акціонерній компанії Харківобленерго вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх об'єктів Комунального підприємства Харківводоканал.

Судова колегія зазначає, що ухвала господарського суду Харківської області від 19.08.2016 р. у справі №922/2763/16 скасована постановою Вищого господарського суду від 26.12.2016 року з підстав порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема, ст.67 ГПК України щодо обрання заходів забезпечення позову.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 05.01.2017 року у справі №922/182/17 скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року, яка набрала законної сили.

Отже, посилання позивача на вказані ухвали є безпідставними.

Крім того, відключення позивача від енергопостачання відбулось в період з листопада 2016 року по січень 2017 року, про що вказує в позові позивач, а ухвала суду у справі №922/182/17 винесена 05.01.2017 року, тобто ще не існувала на час відключень.

Враховуючи викладене, доводи позивача про встановлену судом заборону позивачу вчиняти дії з припинення енергопостачання є безпідставними.

Посилання позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції «проігнорував» дію ухвал господарського суду Харківської області від 19.08.2016 року у справі №922/2763/16 та від 05.01.2017 року у справі №922/182/17 не приймаються судом, оскільки суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відхилення таких доводів позивача, з яким погоджується колегія суддів.

З огляду на наведене та враховуючи, що позивачем не доведено відсутність у нього заборгованості перед позивачем, судова колегія приходить до висновку про наявність у відповідача права на відключення вищевказаних обєктів підприємства позивача в звязку з наявністю у останнього заборгованості зі сплати спожитої електроенергії.

Вказане свідчить про недоведеність позивачем порушення його прав та наявності в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, а саме: позивачем не доведено факту наявності в діях відповідача щодо відключення обєктів позивача від електропостачання ознак протиправної поведінки (дії та бездіяльності).

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача 589638,05 грн. збитків.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 325427,72 грн. двократної вартості недовідпущеної електричної енергії на підставі частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику", судова колегія зазначає наступне.

Згідно частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику" (втратила чинність 11.06.2017 року), енергопостачальники несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами договору на постачання електричної енергії).

Санкція у вигляді відшкодування розміру двократної вартості недовідпущеної електричної енергії є господарсько-правовою відповідальністю за порушення у сфері господарювання і за своєю природою є штрафом, у звязку з чим для її застосування позивач повинен довести наявність вини відповідача.

Однак, як вже встановлено судом, дії відповідача з припинення енергопостачання обєктів позивача є правомірними, не суперечать умовам договору та Правилам користування електричною енергією.

За таких обставин, відсутня вина відповідача як обовязкова умова для застосування частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику".

Крім того, на час винесення господарським судом Харківської області рішення у даній справі, частина 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику" втратила чинність на підставі Закону України від 13.04.2017 року № 2019-VIII, а отже, не може бути застосована до спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача 325427,72 грн. двократної вартості недовідпущеної електроенергії.

Оскільки відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, судова колегія дійшла висновку про відсутність необхідності в призначенні судової експертизи для підтвердження розміру заявлених позивачем до стягнення збитків, у звязку з чим відмовляє в задоволенні клопотання позивача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику" була чинна на час виникнення спірних правовідносин, а отже, повинна бути застосована судом під час вирішення спору.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача, оскільки згідно з п. 2 ст. 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Оскільки на час прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі частина 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику", яка скасовує відповідальність енергопостачальника, втратила чинність суд дійшов вірного висновку про неможливість її застосування.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного провадження у даній справі відповідач зазначає про сплив строку позовної давності за вимогами позивача про стягнення вартості недовідпущеної електричної енергії за період з листопада 2011 року по грудень 2015 року, оскільки за приписами ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Судова колегія зазначає, що позовна давність застосовується у разі встановлення судом порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась до суду.

Враховуючи встановлений судом факт відсутності порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся, відсутні підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не було застосовано статтю 614 ЦК України, відповідно до якої відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Разом із тим, відповідачем під час розгляду справи доведено правомірність його дій з припинення енергопостачання обєктів позивача, а відповідно, і відсутність своєї вини в заподіянні позивачу збитків, що було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення, у звязку з чим доводи позивача є безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем наведено обгрунтовані доводи про відсутність вини АК «Харківобленерго» у припиненні постачання електричної енергії, що виключає можливість стягнення з нього збитків та штрафних санкцій. Відповідач вірно зазначив, що заборгованість позивача на час відключень енергопостачання підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили та досліджені судом першої інстанції.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2017 року у справі №922/1554/17 без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2017 року у справі № 922/1554/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 26.12.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Гребенюк Н.В.