ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року Справа № 904/7667/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецова І.Л., Чимбар Л.О.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, угода про надання правової допомоги №б/н від 11.07.2017

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №102 від 12.07.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2017 у справі №904/7667/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електродпостач", м.Кам'янське, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", м.Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, 5061115,01грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2017 у справі №904/7667/17 (суддя Петренко Н.Е.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського") на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електродпостач" 4413897,89 грн. основної заборгованості; 112402,86 грн. трьох процентів річних; 527604,73 грн. інфляційних втрат; 75810,44 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що доказів належного виконання своїх зобов'язань за договором поставки №15-1965-02 від 31.12.2015 відповідач на момент розгляду спору до господарського суду не надав, доводи позивача щодо наявності боргу в сумі 4413897,89 грн. у встановленому порядку не спростував. Суд визнав обґрунтованими заперечення відповідача щодо відсутності заборгованості за видатковою накладною №204 від 15.04.2016 на суму 509315,81 грн., тому відмовив в стягненні цих коштів та нарахованих позивачем на цю суму трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Відповідач (ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат"), звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржує рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2017 у справі №904/7667/17 з підстав: недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати оскаржене рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3054609,20 грн. основного боргу, стягнення 3% річних у розмірі 59602 грн. та стягнення 277308,98 грн. інфляційних нарахувань на означену суму основного боргу.

В обґрунтування вимог у апеляційній скарзі скаржник зазначає, що не визнає позовні вимоги в наведеній частині та вказує, що умови Договору поставки, згідно пунктів 1.1., 2.1., 3.1., 4.1., 5.1., визначаються саме Специфікаціями та на підставі ст. 180 Господарського кодексу України є суттєвими умовами цього Договору. Вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів для стягнення з відповідача заборгованості за спірний товар: "брикети кремнієвміщувачі БФ-3", "окатиші залізорудні офлюсовані ОМ", "доломіт полімінеральний КО", "феррохром ФХ 025". Проте, місцевий господарський суд погодившись з твердженням відповідача, що між сторонами спору не підписано Специфікацій до Договору на поставку "брикетів кремнієвміщувачих БФ-3" у січні 2017 року, все ж таки дійшов до висновку, що поставка цієї продукції відбулась в межах Договору, виходячи лише з міркувань наявності видаткових накладних. Відповідно до підписаних сторонами Специфікацій до Договору поставки "окатишів залізорудних офлюсованих ОМ" і "феррохрому ФХ 025" повинні були здійснюватись на умовах поставки: СРТ - склад Покупця. Вказує, що у надані позивачем до матеріалів справи видаткові накладні фактично не містять інформації про повноваженням представників Покупця на отримання товарно-матеріальних цінностей (див. графа "за довіреністю № __ від __"), а тому відсутні підстави вважати, що особи, які зазначені в графі цих накладних "отримав(ла)" є представниками Покупця на отримання продукції за Договором, а також, що спірна продукція отримана ДМК. Вказує також на невиконання позивачем умов ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 у даній справі, якою зобов'язано позивача надати суду докази отримання результатів хімічного аналізу на спірну продукцію. Вважає, що доказів, які б свідчили про настання строку платежу за цю продукцію позивачем також не надано.

У судовому засіданні 12.12.2017 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивача заперечував на її задоволенні.

Позивач (ТОВ "Електродпостач") відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав. В судовому засіданні 12.12.2017 представник позивача заперечувала на задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на не спростування відповідачем факту отримання продукції, яка доставлялась на склад покупця, де була прийнята представниками відповідача.

За результатами перегляду справи в судовому засіданні 12.12.2017 Дніпропетровським апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів справи, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електродпостач" (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського", яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат", (Покупець) укладено договір поставки №15-1965-02 від 31.12.2015 (далі - Договір, а.с.14-19 т.1) за умовами якого, якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця з метою здійснення господарської діяльності продукцію (номенклатура продукції, найменування виробника вказується у специфікаціях до даного договору), іменовану надалі по тексту продукція, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію на умовах, викладених в Договорі. Предметом поставки є продукція з найменуванням, зазначеним у Специфікаціях до Договору. Специфікації та додатки до них, після узгодження сторонами є невід'ємною частиною Договору (п.п. 1.1., 1.2., 1.3. Договору).

В пункті 2.1. Договору зазначено, що загальна кількість продукції, яка підлягає поставці, одиниці виміру, асортимент, сортамент, номенклатура визначається Специфікацією за згодою сторін.

Кількість кожної партії продукції вказано в сертифікаті якості, рахунку-фактурі та залізничній накладній (товарно-транспортній) накладній на цю партію (п. 2.2. Договору).

В пункті 3.1. договору обумовлено, що ціна на Продукцію встановлюється в національній валюті України, гривнях за одиницю, на умовах вказаних в Специфікаціях до договору, згідно Правил ІНКОТЕРМС 2010. Постачальник поставляє продукцію в повному обсязі, згідно Специфікації і умов договору за ціною і в кількості згідно Специфікацій.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що загальна сума договору є змінною величиною та складається із суми всіх специфікацій, оформлених до цього договору.

В пункті 4.1. Договору сторони погодили, що Покупець оплачує продукцію шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у наступному порядку:

- протягом чотирнадцяти банківських днів з дня поставки на підставі рахунку на оплату, оформленого Постачальником, якщо інший порядок оплати не обумовлений у Специфікаціях до Договору.

За умовами пункту 5.1. договору умови, строки поставки Продукції і, в разі необхідності, перелік вантажовідправників, вантажоотримувачів і виробників вказується в Специфікаціях до Договору.

Згідно пункту 5.4. Договору, датою поставки (на умовах CPT/DDP) продукції залізничним транспортом та моментом переходу права власності вважається дата штемпеля на залізничній накладній на станції отримувача.

Пунктом 5.5. Договору визначено, що при поставці продукції автотранспортом (на умовах EXW/FCA) датою поставки продукції та моментом переходу права власності вважається дата передачі продукції покупцю на складі Постачальника, які вказані у накладній на відпуск продукції.

За пунктом 5.7. Договору, при поставці продукції залізничним транспортом (на умовах FCA), датою поставки продукції та моментом переходу права власності вважається дата штемпеля на залізничній накладній на станції вантажовідправника.

Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2016 року, а в частині гарантійних обов'язків - до повного їх виконання (п. 11.1. Договору).

Сторонами підписано до договору №15-1965-02 від 31.12.2015 Додаткову угоду №1 від 31.12.2015, якою внесені зміни до розділу 7 цього договору «Відвантаження та приймання продукції», а в подальшому укладено Додаткову угоду №2 від 08.11.2016, якою сторони подовжили строк дії Договору до 31.12.2017 (а.с.20-21 т.1).

На виконання умов Договору сторонами підписано Специфікації №7 від 01.03.2016, №9 від 16.03.2016, №12 від 01.04.2016, №13 від 01.04.2016, №18 від 10.05.2016, №24 від 15.12.2016 (а.с.22-27 т.1), в яких сторони визначили найменування, кількість, ціну, загальну вартість продукції, що підлягала поставці, умови оплати та строки поставки.

Судом встановлено, що позивач - ТОВ "Електродпостач" на виконання умов Договору та Специфікацій у період з 02.01.2016 по 21.02.2017 поставив відповідачу - ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" продукцію, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, товарно-транспортними накладними:

- видаткова накладна №2 від 12.01.2017 на суму 70455,10 грн.; товарно-транспортна накладна №2 від 12.01.2017. Дата поставки товару - 12.01.2017 (а.с.30, 33 т.1);

- видаткова накладна №6 від 23.01.2017 на суму 66124,09грн.; товарно-транспортна накладна №6 від 23.01.2017. Дата поставки товару - 23.01.2017 (а.с.34, 36 т.1);

- видаткова накладна №7 від 24.01.2017 на суму 67405,09 грн.; товарно-транспортна накладна №7 від 24.01.2017. Дата поставки товару - 24.01.2017 (а.с.37, 38 т.1);

- видаткова накладна №8 від 26.01.2017 на суму 60893,33 грн.; товарно-транспортна накладна №8 від 26.01.2017. Дата поставки товару - 26.01.2017 (а.с.39, 40 т.1);

- видаткова накладна №9 від 30.01.2017 на суму 37149,05 грн.; товарно-транспортна накладна №9 від 30.01.2017. Дата поставки товару - 30.01.2017 (а.с.41, 43 т.1);

- видаткова накладна №244 від 22.04.2016 на суму 53056,16 грн.; Дата поставки товару - 22.04.2017. Частково оплачена відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням №9348 від 05.08.2016 (а.с.214, 195 т.1);

- видаткова накладна №263 від 31.10.2016 на суму 55168,18 грн.; товарно-транспортна накладна №263 від 31.10.2016. Дата поставки товару - 31.10.2016 (а.с.104, 217, 105 т.1);

- видаткова накладна №49 від 25.01.2016 на суму 200499,85 грн.; залізнична накладна №41729799 від 25.01.2016. Дата поставки товару - 25.01.2016. Частково оплачена відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням №72 від 25.01.2017 (а.с.44, 47-48, 196 т.1).

- видаткова накладна №54 від 26.01.2016 на суму 100594,31 грн.; залізнична накладна №41729856 від 26.01.2016. Дата поставки товару - 26.01.2016 (а.с.49, 52-53 т.1);

- видаткова накладна №55 від 26.01.2016 на суму 203508,62 грн.; залізнична накладна №41729848 від 26.01.2016. Дата поставки товару - 26.01.2016 (а.с.54, 57-58 т.1);.

- видаткова накладна №57 від 27.01.2016 на суму 100630,56 грн.; залізнична накладна №41729864 від 27.01.2016. Дата поставки товару - 27.01.2016 (а.с.59, 62-63 т.1);

- видаткова накладна №170 від 30.03.2016 на суму 201333,61 грн.; залізнична накладна №42790311 від 30.03.2016. Дата поставки товару - 30.03.2016 (а.с.64, 67-68);

- видаткова накладна №171 від 30.03.2016 на суму 204197,38 грн.; залізнична накладна №42790385 від 30.03.2016. Дата поставки товару - 30.03.2016 (а.с.69, 72-73 т.1);

- видаткова накладна №180 від 04.04.2016 на суму 201261,11 грн.; залізнична накладна №41730899 від 04.04.2016. Дата поставки товару - 04.04.2016 (а.с.74, 77-78 т.1);

- видаткова накладна №181 від 04.04.2016 на суму 151272,08 грн.; залізнична накладна від 04.04.2016. Дата поставки товару - 04.04.2016 (а.с.79, 82-83 т.1);

- видаткова накладна №204 від 15.04.2016 на суму 509315,81 грн.; товарно-транспортна накладна №204 від 15.04.2016. Дата поставки товару - 15.04.2016. Частково оплачена відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням №3067 від 29.09.2016 (а.с.12, 13 т.2, а.с.194 т.1);

- видаткова накладна №251 від 13.05.2016 на суму 761997,16 грн.; товарно-транспортна накладна №251 від 13.05.2016. Дата поставки товару - 13.05.2016 (а.с.110, 111 т.1);

- видаткова накладна №282 від 13.05.2016 на суму 761997,16 грн.; товарно-транспортна накладна №282 від 13.05.2016. Дата поставки товару - 13.05.2016 (а.с.18, 20 т.2);

- видаткова накладна №1 від 12.01.2017 на суму 787386,85 грн.; товарно-транспортна накладна №1 від 12.01.2017. Дата поставки товару - 12.01.2017 (а.с.113, 115 т.1);

- видаткова накладна №3 від 20.01.2017 на суму 177080,98 грн.; товарно-транспортна накладна №3 від 20.01.2017. Дата поставки товару - 20.01.2017 (а.с.116, 118 т.1);

- видаткова накладна №21 від 21.02.2017 на суму 504749,36 грн.; товарно-транспортна накладна №12 від 21.02.2017. Дата поставки товару - 21.02.2017 (а.с.119, 121 т.1).

Позивач стверджує, що відповідач означену вище продукцію прийняв, проте повна оплата отриманої продукції відповідачем здійснена не була, на час розгляду справи місцевим господарським судом розмір заборгованості за поставлену продукцію складає 4420392,28 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу щодо виконання порушеного зобов'язання (а.с.127-128 т.1), яку було отримано відповідачем 12.05.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.129 т.1), однак вимоги позивача були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Предметом судового розгляду у даній справі є вимоги позивача за заявою про уточнення позовних вимог від 02.10.2017 (а.с. 165-167 т.1), яка була прийнята до розгляду судом першої інстанції, про стягнення з відповідача суми 4420392,28 грн. основного боргу, а також додаткових нарахувань суми 113118,00 грн. 3% річних та суми 527604,73 грн. індексу інфляції, а загалом про стягнення заборгованості в сумі 5061115,01 грн.

Відтак причиною цього спору є питання щодо наявності у відповідача невиконаних зобов'язань з оплати продукції за договором поставки та сплати додаткових нарахувань за несвоєчасне виконання цих грошових зобов'язань.

Правовідносини сторін виникли з приводу виконання договору поставки.

Частина 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначає, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ч.6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем свого обов'язку по договору щодо повної та своєчасної оплати, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України були нараховані інфляційні втрати у розмірі 527604,73 грн. та 3% річних у розмірі 113118,00 грн. за загальний період з 24.02.2016 по 25.07.2017, що становить сукупність по періодах нарахування за кожною поставкою.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 4413897,89 грн. основної заборгованості, 112402,86 грн. трьох процентів річних та 527604,73 грн. інфляційних втрат, місцевий господарський суд виходив з того, що встановив факти поставки позивачем означеного товару відповідачу та його часткової оплати останнім, а заперечення відповідача такими, що не спростовують існування означеної заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Судом встановлено, що заперечуючи факт виникнення за вказаним договором зобовязань з оплати "брикетів кремнієвміщувачих БФ-3" на загальну суму 302026,66 грн., які були поставлені позивачем відповідачеві у січні 2017 року за накладними: №2 від 12.01.2017 на суму 70455,10 грн., №6 від 23.01.2017 на суму 66124,09 грн., № 7 від 24.01.2017 на суму 67405,09 грн., №8 від 26.01.2017 на суму 60893,33 грн., №9 від 30.01.2017 на суму 37149,05 грн., з тієї причини, що між сторонами договору не підписано відповідної Специфікації до Договору на поставку цього товару, відповідач не спростував того факту, що цей товар отримано в період дії означеного договору, відповідними Специфікаціями до якого передбачено постачання сировини для металоплавильного виробництва, до якої віднесено й "брикети кремнієвміщуючі БФ-3".

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Положення ч. 2 ст. 672 Цивільного кодексу України визначають, що якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір: 1) прийняти частину товару, що не відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару; 2) відмовитися від усього товару; 3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором; 4) прийняти весь товар.

За приписами ч. 4 ст. 672 Цивільного кодексу України товар, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, є прийнятим, якщо покупець у розумний строк після його одержання не повідомив продавця про свою відмову від нього.

Якщо покупець не відмовився від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він зобовязаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем (абзац 1 ч. 5 ст. 671 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи наявні лист позивача від 26.12.2016 (а.с. 185 т.1) та лист відповідача від 04.01.2017 №035/10-84 (а.с. 184 т.1), у якому позивач повідомив відповідача про готовність здійснити, а відповідач повідомив позивача про готовність прийняти в січні 2017 року кремнієвміщуючі брикети БФ-3 в кількості 98,1 тн за ціною 2541,67 грн./тн без врахування ПДВ, на умовах поставки СРТ, склад Покупця, упаковка биг-бег. Умови оплати по факту поставки на протязі 10 банківських днів.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Таким чином, у відповідача, який в розумний строк не відмовився від товару, який не передбачений відповідною специфікацією до договору поставки, виникло зобовязання з оплати цього товару за ціною, зазначеною у відповідних видаткових накладних.

Строк виконання таких грошових зобовязань відповідача, за правилами ч.1 ст. 692 та ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, настав з моменту прийняття такого товару.

Щодо заперечень відповідача про не настання строку оплати у звязку з ненаданням позивачем результатів хімічного аналізу поставленого товару у тих випадках, коли це стосується поставки "брикетів кремнієвміщуючих БФ-3", "Ферохрому ФХ 025" та "матеріалу залізовміщуючого МДК-1" - місцевий господарський суд правильно встановив з матеріалів справи, з чим погоджується й колегія суддів суду апеляційної інстанції, що відповідач не звертався до позивача з вимогами про надання таких документів.

Так пунктом 7.5 договору визначено, що при невідповідності кількісних та/або якісних показників "Продукції" виклик представників постачальника для взяття участі у подальшому прийомі товару є обов'язковим. У разі виникнення спірних питань по якості покупець має право залучити для прийому товару по якості експертну організацію товариство з обмеженою відповідальністю "Інспекторат Україна". Результати експертизи по якості оформляються сертифікатом якості (протоколом відбору проб та випробувань) незалежної експертної організації, яка є кінцевим документом при взаєморозрахунках.

Натомість матеріали справи не містять доказів того, що представники постачальника викликались покупцем для взяття участі у прийманні продукції за якістю, як і доказів того, що поставлена продукція не відповідала вимогам щодо якості такого роду товару в момент його передачі покупцю.

Крім того, ст. 666 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від поставленого товару з причини невідповідності його якості.

Відтак судом першої інстанції правильно визнано, що відповідачем від позивача отримано товар належної якості, а тому підстави звільнення відповідача від оплати отриманого від позивача товару відсутні.

Посилання відповідача на відсутність доказів приймання означеної продукції повноважними представниками його підприємства також перевірені місцевим господарським судом, який правильно встановив, що за видатковою накладною №204 від 15.04.2016 на суму 509315,81 грн. оплата цього товару підтверджується платіжним дорученням №3067 від 29.09.2016, отже, відсутні підстави як для стягнення вартості цього товару, так і для стягнення відповідних додаткових нарахувань трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Заперечення відповідача щодо відсутності правових підстав для стягнення заборгованості за продукцію отриману на підставі видаткової накладної №251 від 13.05.2016 на суму 761997,16 грн. (а.с.110 т.1), видаткової накладної №282 від 28.12.2016 на суму 452808,77 грн. (а.с. 18 т.2), видатковою накладної №1 від 12.01.2017 на суму 787386,85 грн. (а.с.113 т.1), видаткової накладної №3 від 20.01.2017 на суму 177080,98 грн. (а.с. 116 т.1) також були правомірно відхилені місцевим господарським судом, оскільки як встановлено судом, вказані видаткові накладні були підписані представниками відповідача, тому визнані належними доказами передачі товару. Колегією суддів також встановлено, що в означених видаткових накладних зазначено прізвище, посада та підпис особи, яка здійснила прийняття продукції зі сторони відповідача, разом із цим у цих накладних не містяться лише інформації про номер та дату довіреності, якою вповноважено цих працівників відповідача на отримання товару. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ці особи - працівники підприємства відповідача, які приймали у позивача продукцію й за іншими накладними на підставі виданих відповідачем на їх імя довіреностей на отримання матеріальних цінностей. Зазначення в накладній посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, та особистого підпису, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, є одним з обовязкових реквізитів облікових документів, відповідно до положень ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Враховує колегія суддів також на той факт, що доставка спірної продукції здійснювалось автотранспортними засобами безпосередньо на підприємство відповідача, підтвердженням чого є відповідні товаротранспортні накладні, де й відбувалась її прийомка.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2017 у справі №904/7667/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складений та підписаний 18.12.2017.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.О. Чимбар