ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" грудня 2017 р.Справа № 924/5/17

Господарський суд Хмельницької області у складі колегії суддів: суддя Виноградова В.В. (головуючий), судді Муха М.Є., Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури, м. Кам'янець-Подільський;

до 1. Фермерського господарства „Крушанівське, с. Крушанівка, Кам'янець-Подільський район;

до 2. Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації, м. Кам'янець-Подільський

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Хмельницької обласної державної адміністрації, м. Хмельницький

про визнання недійсним договору оренди землі від 03.07.2007р.

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_1 - за посвідченням від 21.08.2017 р. №047701

від відповідача - ФГ „Крушанівське: не з'явився

від відповідача - Кам'янець-Подільської РДА: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: заступник керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до фермерського господарства „Крушанівське та Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 03.07.2007 р., який укладений між Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією та фермерським господарством „Крушанівське, який зареєстрований у Кам'янець-Подільському районному відділі регіональної філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі", про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 07.08.2007 р. за №005.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відсутність проведеної нормативної грошової оцінки землі, встановлення ставки орендної плати на рівні, нижчому 3%, та у зв'язку з цим неправильне визначення розміру орендної плати, а, отже, і відсутність істотної умови договору оренди землі є підставами визнання спірного договору недійсним як такого, що порушує вимоги ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", ст. 203, 215 ЦК України, що призводить до ненадходження коштів до бюджету у необхідних розмірах. При цьому також посилається на положення ст. 228 ЦК України, ст. ст. 210, 211 Земельного кодексу України, ст. ст. 288, 289 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 2, 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі", ст. 18 Закону України "Про оцінку земель", Порядок нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель у межах населених пунктів), затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук України від 27.01.2006 р. №19/16/22/11/17/12, Порядок нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель у межах населених пунктів), затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.08.2013 р. №508.

Прокурор під час розгляду справи позов підтримав в повному обсязі, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач - ФГ „Крушанівське повноважного представника в судове засідання не направив, у письмових поясненнях повідомив суд про розроблення необхідної технічної документації для внесення відповідних змін до договору оренди. У наданому суду відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до нього просить суд відмовити в позові з мотивів пропуску строку позовної давності. Наголошує, що наказом від 19.09.2005 року №3гн Генеральний прокурор України визначив основними завданнями наглядової діяльності прокуратури захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, у зв'язку з чим наказав забезпечити нагляд за додержанням законів у діяльності органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, контролюючих та правоохоронних органів. З вказаною метою на прокурорів покладався обов'язок, в тому числі, не рідше одного разу на місяць перевіряти законність правових актів місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Тому, вважає відповідач, що нездійснення своєчасного прокурорського нагляду за прийнятими місцевими РДА рішеннями не може свідчити про його необізнаність з такими рішеннями. З наведеного, ФГ "Крушанівське", з посиланням на постанову ВСУ від 01.07.2015 року у справі №178цс15, вважає пропущеним строк позовної давності для звернення прокурора з даним позовом та наполягає на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності.

Звертає увагу суду також на те, що ще у 2010 році прокуратурою Кам'янець-Подільського району подавався позов до адміністративного суду про стягнення з ФГ "Крушанівське" на користь держави коштів за самовільне знятті родючого шару ґрунту, тому зазначає, що прокурору ще тоді було відомо про оскаржуваний договір.

Окрім того, ФГ "Крушанівське" у відзиві на позов просить суд проводити розгляд справи без участі представника.

Відповідач - Кам'янець-Подільська районна державна адміністрація повноважного представника у судове засідання не направила, надіслала 14.12.2017 року клопотання з проханням проводити розгляд справи без участі представника. У листі від 25.10.2017 року, посилаючись на положення ст. ст. 59, 122, 124, 193 ЗК України, ст. ст. 3, 5 Закону України "Про плату за землю", ст. 21 "Про оренду землі", вважає, що визнання оспореного договору з підстав, зазначених у позові, є безпідставним, оскільки орендодавець при вчиненні своїх дій дотримувався норм чинного законодавства, позов не визнає; просить суд слухати справу за відсутності свого представника.

На адресу суду 07.12.2017 року надіслав клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності на підставі ст. 267 ЦК України.

Третя особа в судове засідання представника не направила, письмової позиції з приводу розглядуваного спору не надала, просить розгляд справи здійснювати без участі представника третьої особи.

Прокурор з приводу пропуску позовної давності вважає, що остання прокурором не пропущена, оскільки останньому про порушення вимог земельного законодавства стало відомо з листа Держгеокадастру у камянець-Подільському районі від 01.12.2016р.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Розпорядженням Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20.06.2007 р. №431/2007-р затверджено проект відведення земельної ділянки фермерському господарству "Крушанівське" для рибогосподарських потреб загальною площею 15,6955 га, яка розташована на території Грушківської сільської ради за межами населеного пункту (п. 1) та надано фермерському господарству "Крушанівське" в оренду строком на 40 років земельну ділянку водного фонду (ставок), що розташована на території Грушківської сільської ради за межами населених пунктів загальною площею 15,6955 га для рибогосподарських потреб, врахувавши, що на земельну ділянку під прибережними захисними смугами встановлено обмеження у їх використанні (пп. 2.1); встановлено орендну плату за земельну ділянку під прибережними захисними смугами площею 11,6299 га - 40,00 грн. в рік за 1,00 га, під водою та гідротехнічними спорудами (греблями) площею 4,0656 га - 200,00 грн. в рік за 1,00 га, яку вносити в рівних частках щомісячно, до 30 числа наступного за звітний період на розрахунковий рахунок Грушківської сільської ради (пп. 2.2). У розпорядженні також зазначено, що на прибережну захисну смугу встановлено обмеження (обтяження) згідно чинного законодавства. До користування земельною ділянкою приступити після заключення у встановленому порядку договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації.

03.07.2007 р. між Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією (орендодавець) та фермерським господарством "Крушанівське" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), за умовами р. 1 якого на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 20.06.2007 р. №431/07р. орендар приймає у платне користування земельну ділянку водного фонду (ставок) (надалі - земельна ділянка), що розташована на території Грушківської сільської ради для рибогосподарських потреб.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 15,6955 га, в тому числі 3,6838 га під водою, 11,6299 під прибережними захисними смугами, 0,3818 га під гідротехнічними спорудами (греблями) (р. 2 договору).

У р. 3 договору передбачено, що договір укладається на строк 40 років, починаючи з дати його реєстрації. Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договором, законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором, а також при зміні власника землі або орендаря, якщо інше не передбачено в договорі.

Сторони договору погодили, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі. Грошова плата вноситься на розрахунковий рахунок Грушківської сільської ради, в розмірі 1278,32 грн. на рік за всю площу з послідуючою індексацією. Загальна сума оренди становить 51132,80 грн. Періодичність внесення орендної плати - щомісячно до 30 числа наступного за звітний період на розрахунковий рахунок Грушківської сільської ради. Орендна плата справляється також і у випадках, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору. У разі визнання договору оренди недійсним одержана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди земельної ділянки не повертається. Розмір орендної плати переглядається щороку у випадках: зміни умов господарювання, передбачених договором; підвищення цін, тарифів тощо; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря; збільшення розмірів ставки земельного податку; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України (р. 4 договору).

За умовами р. 5 договору земельна ділянка передається в оренду для рибогосподарський потреб. Категорія земель - землі водного фонду.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється в місячний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (р. 6 договору).

Відповідно до р. 9 договору орендодавець має право, зокрема, вимагати від орендаря використання земельної ділянки у відповідності до мети, визначеної у п. 5 цього договору; на своєчасне внесення орендної плати; вимагати від орендаря збільшення розмірів орендної плати відповідно до законодавства України та з інших мотивів, визначених у п. 4 цього договору, а орендар, з-поміж іншого, зобов'язаний у відповідності до п. 4 цього договору своєчасно вносити орендну плату.

У р. 10 сторони домовились, що зміна умов договору можлива за письмової взаємної згоди сторін.

Цей договір набуває чинності після його підписання сторонами, засвідчення факту державної реєстрації в Кам'янець-Подільському районному відділі регіональної філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України" в книзі реєстрації договорів оренди землі. Додатки до договору: план (схема) земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їх печаток, містить відмітку про реєстрацію в Кам'янець-Подільському районному відділі регіональної філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 07.08.2007 р. за №005, а також відмітку про те, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :05:002:0004.

До договору додано додатки №1 - план (схему) земельної ділянки, №2 - кадастровий план земельної ділянки, акт встановлення меж земельної ділянки в натурі від 03.07.2007 р.

Також до договору додано підписаний сторонами договору акт приймання та передачі земельної ділянки від 03.07.2007 р., згідно з яким у відповідності до договору оренди земельної ділянки від 03.07.2007 р. орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку загальною площею 15,6955 га, що розташована на території Грушківської сільської ради (за межами населених пунктів).

Листом від 28.11.2016р. №77-9195-16 заступник керівника Камянець-Подільської місцевої прокуратури звернувся до начальника відділу Держгеокадастру у Камянець-Подільському районі надати інформацію чи проведена на даний час нормативно-грошова оцінка земельної ділянки,яка перебуває в оренді ФГ «Крушанівське» площею 15,6955 га, для рибогосподарських потреб, що розташовані на території Грушківської сільської ради Камянець-Подільського району.

У відповідь листом від 01.12.2016 р. №10-28-99.1-5928/2-16 відділ Держгеокадастру у Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області повідомив заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що перебуває в оренді ФГ "Крушанівське" площею 15,6955 га, що розташована на території Грушківської сільської ради, станом на 01.01.2016 р. не проведена. Нормативна грошова оцінка 1 га ріллі по Хмельницькій області станом на 01.01.2016 р. з урахуванням коефіцієнта індексації 4,796 (рілля 1,756) складає 34496,74 грн.

Листом від 05.12.2016 р. №15817/22-09-12-02 Кам'янець-Подільська об'єднана ДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області повідомила заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури про те, що ФГ "Крушанівське" відповідно до поданої звітності на 2016 рік задекларовано орендної плати за земельну ділянку, розташовану на території Грушківської сільської ради, площею 15,6955 га в сумі 4441,84 грн. на рік.

З наведеного, оскільки норми спірного договору про оренду землі не містять положення щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

У ст. 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди земельної ділянки), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (або за результатами аукціону (в чинній редакції)).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди земельної ділянки), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про оренду землі (тут і далі - в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Як убачається з матеріалів справи, 03.07.2007 р. між Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією (орендодавець) та фермерським господарством "Крушанівське" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), за умовами р. 1 якого на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 20.06.2007 р. №431/07р. орендар приймає у платне користування земельну ділянку водного фонду (ставок) (надалі - земельна ділянка), що розташована на території Грушківської сільської ради для рибогосподарських потреб.

Прокурор просить визнати недійсним зазначений договір оренди, оскільки останній суперечить вимогам ст. ст. 5, 13, 23 Закону України "Про оцінку земель" у зв'язку з тим, що земельну ділянку передано в оренду за відсутності проведеної та затвердженої в установленому порядку нормативно-грошової оцінки орендованої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" (тут і далі - в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору) передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок обов'язково проводиться, зокрема, у разі визначення орендної плати за землі державної та комунальної форми власності.

Відповідно, нормативна грошова оцінка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності. При цьому, як зазначено в ст. 1 цього Закону, нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Із зазначених вище положень убачається, що обов'язок зі сплати орендної плати є нормативно регульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням з порушенням умов та порядку, передбачених чинним законодавством; дотримання порядку визначення орендної плати відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки є чинником економічного регулювання земельних відносин, визначення економічно обґрунтованих надходжень до місцевих бюджетів та можливості подальшої індексації відповідних надходжень, виконання вимог статті 627 Цивільного кодексу України щодо справедливості укладеного договору шляхом забезпечення застосування рівного підходу при визначенні орендної плати незалежно від особи учасника правовідносин. Порушення цього порядку суперечить частині 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель".

Дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 11.05.2016 р. у справі №6-824цс16, від 01.07.2015 р. у справі 3-297гс15, від 01.07.2015 р. у справі 3-298гс15, від 20.05.2015 р. у справі №916/2294/14, від 08.04.2015 р. у справі №916/2439/14, обов'язковість яких для всіх судів України визначена ст. 111-28 ГПК України, у постановах ВГСУ від 22.08.2017 р. у справі №919/10/17, від 09.08.2017 р. у справі №922/374/16, від 08.11.2016 р. у справі №918/172/16, від 02.12.2014 р. у справі №916/2287/14.

У постанові Верховного Суду України від 11.05.2016р. №6-824цс16 висловлено правову позицію про те, що помилково вважати факт непроведення нормативної грошової оцінки у порядку, встановленому законодавством, суто формальною підставою для визнання спірного договору оренди землі недійсним, оскільки дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави.

Зі спірного договору вбачається, що орендна плата визначена у твердій грошовій сумі без урахування та посилання на нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки (р. 4 договору).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 вказаного Закону за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів (ст. 23 Закону України "Про оцінку земель").

Приписами ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" (в редакції, чинній на час укладення спірного договору) передбачено, що обов'язковій державній експертизі підлягає, зокрема, технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а також звіти з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Однак доказів проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки на час укладення договору оренди від 03.07.2007 року, як того вимагає ст. ст. 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", її державної експертизи та затвердження у встановленому порядку суду не подано. Відсутність проведеної нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки також не заперечується сторонами.

Таким чином, укладення договору оренди землі від 03.07.2007 року із визначенням орендної плати без проведення у встановленому законом порядку нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її затвердження відповідною районною радою суперечить приписам ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", ст. 15 Закону України "Про оренду землі", що відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Будь-яких беззаперечних доказів, які би підтверджували проведення нормативно-грошової оцінки землі відповідно до вимог чинного законодавства, суду не надано. Відтак, відповідачами не спростовано твердження прокурора про відсутність затвердженої у встановленому законом порядку нормативно-грошової оцінки землі при укладені оспорюваного договору оренди землі.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими.

У той же час відповідачами подано заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 4.1 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

При цьому, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Верховним судом України у постанові від 29.10.2014 р. у справі № 6-152цс14 наведено правовий висновок про те, що норма частини першої статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Судом зауважено, що оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин.

Частинами 1, 2, 4 статті 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Як убачається з матеріалів справи, договір оренди земельної ділянки укладено відповідачами 03.07.2007 року. При цьому з позовною заявою прокурор в інтересах держави звернувся до господарського суду лише у 2017 році.

Судом береться до уваги, що наказом Генерального прокурора України від 19.09.2005 р. №3гн Генеральний прокурор України визначив основним завданням наглядової діяльності прокуратури захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, державних та публічних інтересів. Із цією метою наказав забезпечити нагляд за додержанням законів, передусім у діяльності органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, контролюючих та правоохоронних органів.

Аналогічні вимоги до підпорядкованих прокурорів містять також і накази Генерального прокурора України, зокрема, від 18.10.2010 р. №3гн, від 12.04.2011 р. №3гн, від 07.11.2012 р. №3гн. Вказані накази, крім іншого, містять конкретні вказівки до прокурорів, а саме: періодично, але не рідше одного разу на місяць, перевіряти законність правових актів Кабінету Міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, використовувати право участі у засіданнях цих органів.

Спірний договір оренди укладено на підставі розпорядження Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20.06.2007 р. №431/2007-р, яким безпосередньо встановлено орендну плату за земельну ділянку під прибережними захисними смугами площею 11,6299 га - 40,00 грн. в рік за 1,00 га, під водою та гідротехнічними спорудами (греблями) площею 4,0656 га - 200,00 грн. в рік за 1,00 га, яку вносити в рівних частках щомісячно, до 30 числа наступного за звітний період на розрахунковий рахунок Грушківської сільської ради. Договір зареєстрований у Кам'янець-Подільському відділі регіональної філії Державного земельного кадастру, про що в книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за №005 від 01.08.2007.

Таким чином, нездійснення своєчасного прокурорського нагляду за прийнятими місцевими державними адміністраціями рішеннями, що є обов'язком органів прокуратури відповідно до Закону України "Про прокуратуру", не може свідчити про те, що прокурор не міг бути обізнаний з існуванням спірного договору та його умовами до спливу строку позовної давності та підтверджувати доводи останнього про початок перебігу цього строку лише в 2016 році.

При вирішенні спору у даній справі суд вважає за належне застосувати правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 01.07.2015 р. у справі №6-178цс15 про те, що оскільки положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, то про порушене право прокуратурі могло бути відомо з часу державної реєстрації уповноваженим органом держави договору оренди земельної ділянки від 03.07.2007 року, тобто з 01.08.2007 року, оскільки на прокуратуру покладено обов'язок нагляду за додержанням законів, передусім у діяльності органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, контролюючих та правоохоронних органів.

Із зазначеного слідує, що органи прокуратури відповідно до Закону України "Про прокуратуру" та наказів Генерального прокурора України від 19.09.2005 р. №3гн, від 18.10.2010 р. №3гн, від 12.04.2011 р. №3гн, від 07.11.2012 р. №3гн могли бути обізнаними про існування розпорядження та оскаржуваного прокуратурою договору та звернутися до суду із відповідним позовом до спливу строку позовної давності. Натомість звернення до суду із цим позовом лише у 2017 році відбулось з пропуском строків позовної давності (аналогічна позиція викладена в постанові ВГСУ від 14.11.2017 р. у справі №924/228/17, від 28.11.2017р. у справі №924/95/17 .

Одночасно зауважується, що відповідачем належним чином здійснюється сплата орендної плати за договором (лист Кам'янець-Подільської ОДПІ від 05.12.2016 року №15817/22-09-12-07), тому, визнаючи оскаржуваний договір недійсним, прокурор фактично позбавляє державу доходу, який остання отримує від орендаря, що вчасно виконує свої зобов'язання за договором. При цьому прокурор не позбавлений можливості звернутися із відповідним позовом про внесення змін до цього договору в частині розміру орендної плати та нормативної грошової оцінки землі, що захистить згадані права держави у спосіб, який узгоджується із практикою Європейського суду із прав людини.

Так, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. При цьому, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20.10.2011 (заява №29979/04) (позиція, викладена в постанові ВГСУ від 14.11.2017 року у справі №924/228/17).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в позові з мотивів пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

У відповідності до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на прокурора.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури, м. Кам'янець-Подільський; до 1. Фермерського господарства „Крушанівське, с. Крушанівка, Кам'янець-Подільський район; до 2. Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації, м. Кам'янець-Подільський, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Хмельницької обласної державної адміністрації, м. Хмельницький про визнання недійсним договору оренди землі від 03.07.2007р. відмовити.

Повне рішення складено 14.12.2017 р.

Головуючий суддя В.В. Виноградова

Суддя М.Є. Муха

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2- відповідачу-1 (с. Крушанівка, Кам'янець-Подільський район, Хмельницька область); 3- відповідачу-2 (м. Кам'янець-Подільський, вул. Троїцька, 4), 4 - третій особі - (вул. Майдан Незалежності, ОСОБА_2, м. Хмельницький, 29000)