РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/21532/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка";

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство"Домінанта"

про стягнення 5 998, 60грн.

Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Пред'явлені вимоги про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5768, 08 грн. страхового відшкодування, 185, 96 грн. інфляційних втрат, 44, 56 грн. 3% річних, що разом складає 5998, 60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування по договору добровільного страхування №016213/4640/0000026 від 29.11.2016 своєму страхувальнику, набув до відповідача як страховика цивільно-правової відповідальності винної в ДТП особи право вимоги у сумі 5768, 08 грн. у межах ліміту страхового полісу АЕ9715279.

Ухвалою суду від 04.12.2017 порушено провадження у справі №910/21532/17 та призначено розгляд справи на 14.12.2017.

Представник позивача в судове засідання 14.12.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали Суду).

Представник відповідача у судове засідання 14.12.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується роздруківкою з офіційного вебсайту Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku).

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова №18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, сторони вважаються такими, що належним чином повідомлені судом про час, день і місце судового засідання, а справа буде розглянута за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення в порядку ст.85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

29.11.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" як страховиком та ОСОБА_2 як страхувальником було укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту "Пряме врегулювання" №016213/4640/0000026.

За договором підлягає страхування транспортний засіб марки "Toyota Corolla", державний номер НОМЕР_1, ліміт за шкоду завдану майну - 100 000 грн., франшиза - 0 грн.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №643048 20.02.2017 по дорозі М-27 - Одеса - Іллічівськ, 10 км. 900 м. трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: легкового автомобіля "Мersedes-Benz" E280, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та легкового автомобіля "Toyota Corolla", державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4

Постановою Іллічівського міського суду м. Києва від 15.03.2017 у справі №501/414/17 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 13.1 Правил дорожнього руху України та притягнено до відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до страхового акту №00217227 від 04.05.2017 позивач здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 6768, 08 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №018664 від 11.05.2017.

Встановивши фактичні обставини справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_4 встановлена постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.03.2017, а відтак не потребує доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи була застрахована в Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" за полісом №АЕ/9715279.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" зобов'язана сплатити на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" суми виплаченого страхового відшкодування з урахуванням суми франшизи.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, позивач, з метою досудового врегулювання спору, звернувся до відповідача із заявою №19618, в якій просив останнього здійснити виплату страхового відшкодування у сумі 5 768, 08 грн.

Однак, відповідач на момент звернення до суду відповідну виплату на рахунок відповідача не здійснив.

З урахуванням наведеного, господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 5 768, 08 грн. страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 185, 96 грн. втрат від інфляції за період з 22.08.2017 - 23.11.2017 та 44, 56 грн. за період 22.08.2017 - 23.11.2017.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом норми ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України №6-113цс14 від 01.10.2014 та №3-295гс16 від 01.06.2016

Окрім того, суд звертає увагу, що період нарахування індексу інфляції та 3% річних позивач визначає з моменту отримання відповідачем претензії, відповідно до вимог ст. 7 ГПК України, якою встановлено, що претензія розглядається в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії. Граничний строк для здійснення страхової виплати за полісом позивач визначив датою - 22.08.2017.

Враховуючи той факт, що між позивачем та відповідачем склалися не договірні відносини, то строк нарахування інфляційних втрат та пені слід розраховувати у відповідності до ст. 530 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, за приписами пункту 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Претензію відповідачем отримано 22.05.2017, а відтак перебіг строку для нарахування слід починати з наступного дня, тобто з 23.05.2017, а не з 22.08.2017.

Суд зазначає, що позивачем здійснений невірний обрахунок періоду нарахування інфляції та 3% річних, однак погоджується з наданим розрахунком позивача.

Пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення втрат від інфляції.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, вул. Саксаганського, 70-а, ідентифікаційний код 20033533) 5768 грн. (п'ять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 08 коп. страхового відшкодування, 185 (сто вісімдесят п'ять) грн. 96 коп. інфляційних втрат, 44 (сорок чотири) грн. 56 коп. 3% річних та 1600 (тисячу шістсот) грн. судового збору, видати наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 19.12.2017 р.

Суддя В.О. Демидов