ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" грудня 2017 р. Справа № 911/3970/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Обухівське", 08701, Київська область, місто Обухів, мікрорайон Петровський, будинок 26

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, 03115, місто Київ, вулиця Серпова, будинок 3/14

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. ОСОБА_1, 08701, Київська область, місто Обухів, провулок Полянський, будинок 39

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Роза-Л", 08752, Київська область, Обухівський район, село Семенівка, вулиця Макарова, будинок 2

про визнання недійсним наказу та скасування запису в поземельній книзі

суддя Н.Г. Шевчук

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (дов. №706 від 22.11.2016);

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Обухівське» (далі ПАТ «Обухівське») звернулось у господарський суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі ГУ Держгеокадастру), в якому просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання земельної ділянки у власність №10-3630/15-16-сг від 12.03.2016 та скасувати в Поземельній книзі запис про надання земельної ділянки за кадастровим номером :05:008:0001 у приватну власність.

Справа розглядається за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1Н.) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л» (далі ТОВ «Роза-Л»).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ГУ Держгеокадастру в порушення приписів статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки не припинивши право ПАТ «Обухівське» на постійне користування земельною ділянкою та при наявності судової заборони на вчинення будь-яких дій та прийняття будь-яких рішень щодо земель ПАТ «Обухівське» видало спірний наказ про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, чим порушив право ПАТ «Обухівське» володіти та користуватись частиною землі, що належить йому на праві постійного користування як правонаступнику радгоспу-комбінату ПАТ «Обухівський» відповідно до Акту на право постійного користування серії ІІ-КВ №003263 від 13.02.1996. ПАТ «Обухівське» вважає, що саме Головне управління Держгеокадастру у Київській області порушило його права як землекористувача, а тому саме Головне управління Держгеокадастру у Київській області є належним відповідачем за цим позовом.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що оспорюваний наказ виданий у відповідності до приписів Земельного кодексу України, що земельна ділянка передана у власність фізичній особі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель пайового фонду ПАТ «Обухівське» відповідно до проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад, затвердженого розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області №365 від 08.12.2015; що діючим законодавством не передбачено вилучення земельних ділянок для такої передачі з користування товариства. Головне управління Держгеокадастру у Київській області зазначає про те, що в Управлінні Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, як місцевому фонді документації із землеустрою, відсутня будь-яка землевпорядна документація щодо передачі земель радгоспу-комбінату «Обухівський» саме Відкритому акціонерному товариству «Обухівське» чи Публічному акціонерному товариству «Обухівське» у користування; що земельні ділянки не сформовані, не мають державної реєстрації у Державному земельному кадастрі відповідно до статті 791 Земельного кодексу України, зокрема, відсутні координати поворотних точок меж земельних ділянок; земельним ділянкам не присвоєно кадастрові номери; відомості щодо перебування в користуванні Публічного акціонерного товариства «Обухівське» земельних ділянок на території Обухівської міської ради в Державному земельному кадастрі відсутні, а інвентаризація земель, які неодноразово вилучались із користування товариства жодного разу не проводилась.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши надані до матеріалів справи докази суд

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003263 від 13.02.1996, виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №284, радгоспу-комбінату «Обухівське» було передано в постійне користування 1327га землі в межах згідно з планом користування для сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Обухівське», затвердженого зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Обухівське» протокол №9 від 18.10.2013, Публічне акціонерне товариство «Обухівське» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Обухівське», що засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05.05.2006 №14-25-7/1 шляхом перетворення Державного підприємства радгоспу-комбінату «Обухівський» у Відкрите акціонерне товариство «Обухівське» відповідно до законів України «Про приватизацію державного майна» та «Про господарські товариства».

Розпорядженням Обухівської районної держадміністрації Київської області від 28.03.2012 №385 «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» надано дозвіл на розроблення проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього товариства, яке є правонаступником радгоспу-комбінату «Обухівський» на підставі статуту Публічного акціонерного товариства «Обухівське», згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №№003264, 003262, 003263, зареєстрованими в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 13.02.1996 №1, від 19.02.1996 №26 та від 16.02.1996 №284 відповідно, розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 08.12.2015 №365 «Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» затверджено проект приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське», розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказане розпорядження №365 від 08.12.2015 оскаржувалось позивачем ПАТ «Обухівське» та було предметом розгляду у справі господарського суду Київської області №911/68/16. Рішенням господарського суду Київської області від 04.03.2016 у справі №911/68/16 у задоволенні позовних вимог ПАТ «Обухівське» відмовлено, постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2016 вказане рішення залишене без змін.

Наказом Головного управління Держгеокадстру у Київській області №10-3630/15-16-сг від 12.03.2016 «Про надання земельної ділянки у власність» (т.1 арк.с. 75) відповідно до пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, статей 151, 25, 791, 118, 122 Земельного кодексу України, Положення «Про Головне управління Держгеокадстру у Київській області», затвердженого наказом Держгеокадастру від 03.03.2015 №24, було вирішено надати громадянці ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 3,6003га (кадастровий номер :05:008:0001) із земель сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-3630/15-16-сг від 12.03.2016 було проведено реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 3,6003га (кадастровий номер :05:008:0001) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №13882983 від 23.03.2016, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1 арк.с. 38-39).

Таким чином, право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до пункту 5 Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 №2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі», роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарських підприємств і організацій, передбачених частиною 2 пункту 3 цієї постанови, проводиться, починаючи з 15.03.1992 відповідно до проектів, які розробляються керівництвом (адміністрацією) цих підприємств і організацій за участю експертів і державних землевпорядних організацій, схвалюються трудовими колективами і затверджуються за поданням сільської (селищної) ради районною (міською радою народних депутатів), Кабінету Міністрів України було визначено до 15.05.1992 розробити і затвердити рекомендації по складанню цих проектів.

Згідно з цією постановою було зобовязано Кабінет Міністрів України, Уряд Республіки Крим, Київську і Севастопольську міські Ради народних депутатів: розробити і затвердити до 01.06.1992 відповідну державну, республіканську, обласні (міські) програми земельної реформи на 1992-1995 роки; передбачити в них на кожний рік заходи щодо організаційно-правового, кадрового, науково, матеріально-технічного забезпечення земельної реформи, розрахунки необхідних для здійснення реформи коштів і джерела їх покриття; до 15.05.1992 визначити перелік сільськогосподарських підприємств і організацій, землі яких підлягають передачі в колективну і приватну власність у 1992 році. Перелік господарств, землі яких передбачається передавати у власність у наступні роки, визначати не пізніш як за один місяць до початку наступного року. При цьому виходити з того, що у складі державної власності, яка не приватизується, залишаються землі, визначені у статті 4 Земельного кодексу України.

У подальшому, 28.06.1996 було прийнято Конституцію України, положеннями статті 14 якої визначено, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 14 Конституції України визначає землю основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до частини другої пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Зазначене право за вказаними особами визнано законом та не залежить від волі юридичної особи сільськогосподарського акціонерного товариства, а відтак, передача земельної ділянки у власність особі, яка має право на земельну частку (пай), в порядку приватизації не потребує ані погодження попереднього користувача (сільськогосподарського акціонерного товариства), ані попереднього вилучення земельної ділянки у такого користувача рішенням повноважного органу.

Згідно частини третьої вказаного пункту 8 при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які були передані в оренду із земель державної чи комунальної власності або які на час набрання чинності Земельним кодексом України належали цим підприємствам на праві колективної власності чи перебували у постійному користуванні, за винятком земель, що не підлягають приватизації або залишаються у державній чи комунальній власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 25 Земельного кодексу України (у відповідній редакції),було передбачено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Частиною другою статті 25 Земельного Кодексу України визначено, що рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Названою статтею також визначено, що землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно; площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд); особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості); при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які перебували у постійному користуванні державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, за винятком земель, що залишаються у державній та комунальній власності. Загальний розмір обчисленої для приватизації площі сільськогосподарських угідь поділяється на загальну кількість осіб, зазначених у частині першій цієї статті; вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними.

Згідно з приписами частин третьої, четвертої, пятої статті 118 Земельного Кодексу України «Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами», до якої також відсилає пункт 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до приписів частини другої статті 122 Земельного кодексу України у тій же редакції, до якої відсилають положення наведеної вище статті 118 Земельного кодексу України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною третьою тієї ж статті районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України).

Наказ Головного управління Держгеокадстру у Київській області «Про надання земельної ділянки у власність» було видано відповідно до пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, статей 151, 25, 791, 118, 122 Земельного кодексу України, Положення «Про головне управління Держгеокадстру у Київській області», затвердженого наказом Держгеокадастру від 03.03.2015 №24.

Даним наказом вирішено надати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 3,6003га (кадастровий номер :05:008:0001) із земель сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :05:008:0001) виникло у ОСОБА_1 з моменту державної реєстрації цього права, оформленого відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Підставою виникнення права власності зазначено наказ серія та номер: 10-3630/15-16-сг, виданий 12.03.2016, видавник - Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

Відповідно до статті 791 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Таким чином державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :05:008:0001 здійснена на підставі документації із землеустрою та передана у власність ОСОБА_1 у відповідності до вимог статті 25, 791, 118 Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій» та Закону України «Про державний земельний кадастр».

В свою чергу, посилання ПАТ «Обухівське» на порушення оспорюваним наказом загальних норм статті 116, 141 Земельного кодексу України є безпідставним, оскільки в даному випадку спірні правовідносини сторін регулюються вищенаведеним спеціальним законодавством, яке регламентує порядок приватизації державних земель, і відповідно має пріоритетне застосування.

Законодавством не передбачено співвідношення приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств із приватизацією самих підприємств, яке відбувається шляхом перетворення у ВАТ за рішенням загальних зборів.

До того ж, відповідно до статті 1 Закону України «Про господарські товариства» господарські товариства можуть набувати майнових та особистих майнових прав. Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного капіталу, іншого майна набутого на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до статті 81 Цивільного кодексу України юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу.

Статтею 87 Цивільного кодексу України визначено, що для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлено інший порядок їх затвердження.

Відповідно до частини першої, другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обовязків іншим юридичним особам правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частинами першою, другою статті 108 Цивільного кодексу України передбачено, що перетворення юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обовязки попередньої юридичної особи.

Стосовно посилання ПАТ «Обухівське» на статтю 108 Цивільного кодексу України, як на законодавчу підставу переходу до нього права постійного користування державною земельною ділянкою, яке виникло у радгоспу-комбінату «Обухівський» на підставі Державних актів, суд вважає, що наведена норма не регулює правовідносин правонаступництва прав на землю в порядку її приватизації, що безпосередньо унормовано у статті 25 (частини перша пята, сьома) Земельного кодексу України, яке є спеціальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Частиною другою зазначеної статті визначено, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (обєднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»; г) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Отже, ПАТ «Обухівське», як товариство приватної форми власності, не належить до субєктів, які можуть реалізувати законодавчо встановлене право власності на безоплатну приватизацію саме на зазначену земельну ділянку, яка приватизується працівниками радгоспу-комбінату «Обухівське».

Посилання позивача на пункт 10 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр», яким визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом є дійними, та на пункт 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр», яким зазначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, є помилковим, оскільки згідно пункту «в» статті 141 Земельного кодексу України у разі припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій їх право постійного користування земельною ділянкою припиняється і автоматично в порядку правонаступництва не переходить, а виникає на загальних підставах.

Посилання ПАТ «Обухівське» на те, що розмір земельної частки паю, який наданий у приватну власність ОСОБА_1, є значно меншим, аніж розмір частки (паю), який міг би бути переданий у випадку проведення приватизації землі у встановленому порядку не підтверджене будь-якими належними доказами. Крім того, ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись самостійно до суду за захистом свого порушеного права чи законного інтересу, а позивач ПАТ «Обухівське» не має повноважень звертатись з позовом у суд в інтересах ОСОБА_1 та представляти інтереси ОСОБА_1 у відносинах з відповідачем.

До того ж позовні вимоги ПАТ «Обухівське» у справі господарського суду Київської області №911/68/15 про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації №365 від 08.12.2015 «Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» залишено без задоволення.

За таких обставин докази порушення прав позивача ПАТ «Обухівське» відсутні.

Зважаючи на це суд залишив без задоволення клопотання позивача про витребування у відповідача проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 25.09.2014 ФОП ОСОБА_3.

Щодо вимоги про скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки кадастровий номер :05:008:0001 у приватну власність, то ця вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання земельної ділянки у власність №10-3630/15-16-сг від 12.03.2016, а відтак задоволенню не підлягають.

Окрім того, Головне управління Держгеокадастру у Київській області не має повноважень щодо здійснення державної реєстрації виникнення чи припинення права власності.

Відповідно до пункту 51 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012, внесення відомостей до Поземельної книги в електронній формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру.

Пунктом 61 Порядку визначено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування із зазначенням дати та підстави для скасування, посади, прізвища, ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

Відповідно до пункту 113 даного Порядку після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру відомостям про земельну ділянку, внесеним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом безпосереднього доступу до цього Реєстру та у разі: невідповідності зазначених відомостей повідомляє про це суб'єкту, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; відповідності відомостей вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

Враховуючи вищенаведене, відповідач не може самостійно внести до Поземельної книги запис про скасування права, тобто без отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну, що є окремою підставою для відмови у задоволення даної вимоги.

Щодо посилання ПАТ «Обухівське» на ухвалу господарського суду Київської області від 05.06.2014 у справі №911/2149/14, якою було вжито заходів забезпечення позову (заборона Уравлінню Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області, ФОП ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення щодо питань надання дозволу на розробку проектів землеустрою, розробки проектів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проектів землеустрою щодо земель, які знаходяться у користуванні ПАТ «Обухівське»), то ухвала про вжиття заходів забезпечення позову не є єдиною підставою для визнання наказу Головного управління Держгеокадстру у Київській області недійсним, оскільки норми чинного законодавства не містять прямої вказівки, що така обставина тягне за собою недійсність прийнятих рішень, прийнятих в період дії такої заборони.

Окрім того, суд зважає на те, що заявлений ПАТ «Обухівське» позов у разі його задоволення буде мати наслідком позбавлення ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 3,5003га (кадастровий номер :05:008:0001), що є порушенням положення статті 1 Першого протоколу Конвенції щодо мирного володіння майном ОСОБА_1.

Частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Законом України від 17.07.1997 №475/97 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та Перший протокол до Конвенції, а відтак, в силу статті 9 Конституції України, вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 3,6003га (кадастровий номер :05:008:0001) з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

За таких обставин позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Судовий збір відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено 18.12.2017.