РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017Справа №910/18461/17
За позовом Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славута"

про звільнення самовільно займаної ділянки

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Кобзіна Т.В., довіреність № 225-КМГ-3557 від 17.10.2017

Від відповідача Пилипчук А.В., довіреність №11 від 28.11.2017

Суть спору:

Київська міська рада (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славута" про звільнення самовільно займаної ділянки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18461/17 та призначено розгляд на 13.11.2017.

13.11.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові матеріали по справі.

В судове засідання 13.11.2017 представник позивача з'явився, надав свої усні пояснення по суті справи.

В судове засідання 13.11.2017 представник відповідача не з'явився.

Ухвалою суду від 13.11.2017 відкладено розгляд справи на 04.12.2017.

30.11.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засідання 04.12.2017 представник позивача з'явився, надав суд усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 04.12.2017 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення у справі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.12.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Розпорядження землями комунальної власності м. Києва, в тому числі надання земельних ділянок у власність чи у користування, у відповідності до ст. 9 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

При цьому, ст. 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про охорону земель» самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Повноваження щодо здійснення самоврядного контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель в м. Києві відповідно до рішення Київської міської ради від 25.09.2003 №16/890 «Про Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві» покладено на Головне управління (нині-Департамент) земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Підпунктом 2.5. пункту 2 встановлено, що самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства здійснюється шляхом проведення перевірок.

Підпунктом 3.2. пункту 3 Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві посадові особи Департаменту земельних ресурсів мають право складати акти перевірок дотримання вимог земельного законодавства та подавати в установленому порядку матеріали про результати перевірок до відповідних органів для притягнення винних осіб до відповідальності, а також подавати зібрані документи до Київської міської ради.

В межах повноважень, визначених вищевказаним рішенням Київської міської ради, головним спеціалістом відділу землеустрою та моніторингу земель Дарницького району управління землеустрою та моніторингу земель Департаменту земельних ресурсів в присутності начальника відділу та представника Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «Славута» було здійснено перевірку та складено акт перевірки земельної ділянки від 31.07.2017 № 17-0042-02.

В ході перевірки було встановлено, що частина земельної ділянки (код 90:176:0117) орієнтовною площею 0,2 га за адресою Дніпровська Набережна (біля № 17) у Дарницькому районі міста Києва, самовільно зайнята ТОВ «Славута» (код СДРПОУ 24727342). Ділянка огороджена парканом, на частині вказаної земельної ділянки здійснено асфальтове покриття та розміщені будівлі та споруди невизначеного призначення. Доступ до ділянки здійснюється безпосередньо через територію, що знаходиться в оренді ТОВ «Славута» (договір оренди земельної ділянки 28.12.2007 № 63-6-00468, кадастровий номер :90:176:0020).

Підпунктом 3.2. пункту 3 Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 № 16/890 посадові особи Департаменту земельних ресурсів мають право: давати у межах своєї компетенції обов'язкові для виконання юридичними чи фізичними особами, в тому числі власниками землі і землекористувачами, вказівки (попередження) з питань використання і охорони земель (дотримання вимог та усунення порушень земельного законодавства).

Керуючись вищевказаним Порядком, Департаментом земельних ресурсів було видано вказівку від 31.07.2017 № 17-0032-02 з вимогою усунути порушення земельного законодавства у десятиденний термін. Однак, як зазначає позивача, вказівки ТОВ «Славута» не були виконані.

Згідно бази даних міського земельного кадастру, земельна ділянка площею 0,4348 га (код 90:176:0117) на Дніпровській набережній у Дарницькому районі м. Києва обліковується, як землі не надані у власність чи користування.

В ході перевірки земельної ділянки представником ТОВ «Славута» було надано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 000), згідно якого за ТОВ «Славута» зареєстроване нерухоме майно на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 16.12.2010 на земельній ділянці (кадастровий номер :90:176:0020) за адресою Дніпровська Набережна, 17 у Дарницькому районі м. Києва.

Позивач зазначив, що нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці щодо якої було здійснено перевірку за ТОВ «Славута» не зареєстровано та правовстановлюючі документи на об'єкти нерухомого майна відсутні. Документи, що надані в ході перевірки, на нерухоме майно (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 000) вказують на те, що майно зазначене у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не має ніякого відношення до будівництва на земельній ділянці орієнтовною площею 0,2 га (код ділянки 90:176:0117), оскільки аерофотозйомки 2011, 2013, 2014 років вказують на відсутність будь-яких будівель та споруд на ній, а тому є новим будівництвом.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що оскільки земельна ділянка (код 90:176:0117) орієнтовною площею 0,2 га за адресою Дніпровська Набережна (біля № 17) у Дарницькому районі міста Києва не була відведена у відповідності до чинного законодавства для будівництва об'єктів нерухомого майна, таке майно підлягає знесенню.

Відповідач не надав суду ніяких заперечень та доказів, які б спростовували зазначене позивачем.

У відповідності до ст.187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Згідно із ст.9 Закону України "Про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Згідно із Положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі, Департамент), затвердженого рішенням Київської міської ради № 182/382 від 19.12.2002 (далі, Положення) Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).

Відповідно до п.2.2. Положення основним завданням Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель відповідно до повноважень, делегованих Київською міською радою, а також координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель у межах функцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно пункту 1.5. Порядку самоврядний контроль за використанням і охороною земель полягає у забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства та включає правові, економічні і соціальні заходи, спрямовані на додержання вимог земельного законодавства. Самоврядний контроль повинен здійснюватись систематично, регулярно і своєчасно, що значно підвищує ефективність та результативність контрольної діяльності.

Самоврядний контроль за використанням і охороною земель передбачає постійне спостереження за станом земель, отримання від землекористувачів і землевласників відповідної проміжної та підсумкової інформації про використання земель, аналіз цієї інформації та результатів моніторингу (пункт 1.6. Порядку).

Усі землі в межах міста Києва є об'єктами самоврядного контролю та охорони (пункт 1.7. Порядку).

Відповідно до пункту 2.5. Порядку самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства здійснюється шляхом:

- проведення перевірок;

- розгляду звернень фізичних і юридичних осіб;

- розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель тощо.

Згідно пункту 2.6. Порядку самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства шляхом перевірок здійснюється планово та позапланово.

Відповідно до пункту 9.1. Порядку громадяни і юридичні особи, які вважають, що під час здійснення самоврядного контролю були порушені їхні права і законні інтереси, мають право на відновлення своїх прав у порядку, встановленому законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 31.07.2017. Департаментом було здійснено перевірку земельних ресурсів в порядку дотримання вимог земельного законодавства , за результатами якої було складено Акт №17-0042-02.

Відповідно до Акта №17-0042-02 посадовою особою Департаменту було здійснено перевірку земельної ділянки, за адресою: Дніпровська набережна (біля №17) у Дарницькому районі м. Києва, яка перебуває у фактичному користуванні ТОВ «Славута»; в ході перевірки було встановлено, що частина земельної ділянки (код 90:176:0117) орієнтовною площею 0,2 га за адресою Дніпровська Набережна (біля № 17) у Дарницькому районі міста Києва, самовільно зайнята ТОВ «Славута» (код СДРПОУ 24727342). Ділянка огороджена парканом, на частині вказаної земельної ділянки здійснено асфальтове покриття та розміщені будівлі та споруди невизначеного призначення. Доступ до ділянки здійснюється безпосередньо через територію, що знаходиться в оренді ТОВ «Славута» (договір оренди земельної ділянки 28.12.2007 № 63-6-00468, кадастровий номер :90:176:0020).

Зазначений Акт обстеження земельної ділянки не скасований, у встановленому законом порядку відповідачем 1 не оскаржувався, а відтак, є чинним.

Положеннями статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.ст. 92, 93 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Оскільки спірна земельна ділянка не перебуває у державній або приватній власності, вона знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Києва, яка реалізує це право відповідно до статті 80 Земельного кодексу України через органи місцевого самоврядування - Київську міську раду.

Нормами статті 9 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території віднесено, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, наявність рішення відповідного органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки чинним земельним законодавством визначається в якості обов'язкової передумови подальшого укладання відповідного договору, а, відтак договір є наслідком виконання відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано належних доказів, які б посвідчували право власності або право користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може відбуватись у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Стаття 211 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно з п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно із ч. 3 ст. 212 Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що зайняття спірної земельної ділянки, в даному випадку, є самовільним та тягне за собою наслідки, визначені ст.212 Земельного кодексу України, оскільки відповідач використовує спірну земельну ділянку без наявності відповідних правовстановлюючих документів, а власником земельної ділянки орієнтованою площею 0,2га на Дніпровській набережній (біля №17) у Дарницькому районі м. Києва, є територіальна громада, від імені якої діє Київська міська рада.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Обов'язок доказування відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Позов підлягає задоволенню.

При зверненні до Господарського суду міста Києва 23.10.2017 з даною позовною заявою., позивач згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" мав сплатити судовий збір в сумі 1600 грн.

В якості доказу сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви до господарського суду позивачем додано платіжне доручення № 1097 від 20.09.2017 в сумі 3200 грн., що фактично свідчить про сплату позивачем в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позивачем не подано суду відповідного клопотання, то у суду відсутні передбачені чинним законодавством України підстави для повернення судового збору в сумі 1600 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 75, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Славута» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 0,2 га на Дніпровській набережній (біля №17) у Дарницькому районі м. Києва (код ділянки:90:176:0117) та повернути її Київській міській раді привівши її у придатний для використання стан шляхом звільнення її від будівель та споруд.

3. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Славута» (02081, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 17, ідентифікаційний номер 24727342) на користь Київської міської ради (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ідентифікаційний номер 22883141) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя Мельник В.І.