ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. Справа № 920/824/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю прокурора - Зливка А.В. (посвідчення №047938 від 13.09.2017 року),

та представників сторін:

позивача - Сенченко А.В. (довіреність від 01.08.2017 року),

відповідач - не з'явився,

треті особи - не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора (вх.№3510) та апеляційну скаргу відповідача (вх.№3592) на рішення господарського суду Сумської області від 06.10.2017 у справі №920/824/17

за позовом Фермерського господарства "Троценко", с. Нова Слобода Путивльського району Сумської області,

до Головного управління Національної поліції в Сумській області, м. Суми,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, м. Путивль Сумської області,

2) Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, м. Суми,

3) ОСОБА_2, с. Нова Слобода Путивльського району Сумської області,

про стягнення 464100 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач у своїй позовній заяві (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.66)) просить суд стягнути з Державного бюджету України на свою користь 464100 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої протиправними діями Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Рішенням господарського суду Сумської області від 06.10.2017 року у справі №920/824/17 (суддя Левченко П.І.) позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Фермерського господарства "Троценко" шкоду, завдану протиправними діями Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області в сумі 464100,00 грн.

В наведеному рішенні суд дійшов висновку, що неправомірні дії відповідача щодо вилучення у позивача, з порушенням визначеного законодавством порядку, майна та прийняття незаконного рішення про передачу його третій особі без достатньої правової підстави призвели до втрати позивачем належного йому на праві власності майна, у зв'язку з чим наявні підстави для відшкодування позивачу шкоди з Державного бюджету України в заявленому ним розмірі.

Прокурор з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що судом першої інстанції не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння відповідачем матеріальної шкоди та наявність причинно-наслідкового зв'язку між цими діями та завданою шкодою. Прокурор також вказує, що належним відповідачем у даній справі є Державна казначейська служба України, яка виконує рішення суду про стягнення коштів з державного бюджету.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції також не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити. Вважає, що відповідачем у справі має бути особа, що зберігала майно, тобто ОСОБА_2

Апеляційна скарга відповідача обгрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин ст.1166 ЦК України та помилково визначив боржника у даній справі - Головне управління Національної поліції у Сумській області.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, зокрема, що Державна казначейська служба України не є учасником спірних правовідносин, у зв'язку з чим не може бути відповідачем у даній справі. Позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційні скарги прокурора та відповідача - без задоволення.

Путивльське відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області та ОСОБА_2 в судове засідання 18.12.2017 року не з'явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

В судове засідання 18.12.2017 року відповідач не з'явився, однак надіслав суду заяву №806/26/02-2017 від 15.12.2017 року про розгляд справи без участі його представника, у зв'язку із його перебуванням у відпустці.

Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області надіслало суду відзив на апеляційні скарги, в якому зазначає, що управління не порушувало прав та інтересів позивача, не є учасником спірних правовідносин, у зв'язку з чим не несе відповідальності за шкоду, завдану позивачу діями інших суб'єктів. Просить розглядати справу без участі представника управління.

Відповідно до ч.12 чт.270 ГПК України, неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач та треті особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.п.9 п.1 Перехідних положень ГПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

12.11.2016 р. слідчим Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Бокатовим В.Ю. проведено огляд приміщення ферми ФГ «Троценко» в с.Нова Слобода Путивльського району Сумської області та під час огляду вилучено майно, що знаходилось на фермі, а саме: 33 голови великої рогатої худоби (корів) та два комплекти ключів від приміщення ферми.

Вказані обставини відображено в протоколі огляду місця події, складеному у відповідності до вимог Кримінально-процесуального кодексу України (а.с.16-19).

Вилучене слідчим під час огляду місця події майно було передано громадянину ОСОБА_2 на зберігання, про що свідчить розписка останнього від 12.11.2016 року на ім'я начальника Путивльського ВП ГВП ГУНП в Сумській області (а.с.20).

Позивач зазначає, що вилучене під час огляду місця події майно належить йому на праві власності, що свідчить про протиправність дій відповідача з його вилучення та передачі третій особі без достатньої правової підстави.

Як зазначає позивач, він неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути незаконно вилучене майно, що підтверджується, зокрема, листом від 10.03.2017 року (а.с.21), однак майно йому повернуто не було.

Позивач, в порядку адміністративного судочинства, звернувся до суду із позовом про визнання протиправними дій слідчого Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Бокатова В.Ю.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року у справі №818/390/17 адміністративний позов ФГ «Троценко» задоволено частково. Визнано протиправними дії Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, що полягали у вилученні майна (двох комплектів ключів від приміщення ферми, 33-х голів великої рогатої худоби), що належать на праві власності ФГ «Троценко» та передачі цього майна громадянину ОСОБА_2 (а.с.33).

Слідчим відділом прокуратури Сумської області розслідується кримінальне провадження за фактами вчинення працівниками Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області злочинів, передбачених ч.1 ст.367, ч.3 ст.185 та ст.356 КК України (службова недбалість, крадіжка майна ФГ «Троценко», самоправство).

В межах вказаного досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 12.04.2017 року, Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф.М.С. Бокаріуса проведено судово-товарознавчу експертизу та надано висновок №572, відповідно до якого, ринкова вартість станом на 12.11.2016 року великої рогатої худоби (корів) у кількості 33 шт. (з урахуванням відомостей наявних паспортів) становить 464100 грн. (а.с.22-32).

Позивач зазначає, що вилучення у нього майна та передача його третій особі без достатньої правової підстави призвели до втрати належного йому майна, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач, посилаючись на ст.1173, ст.1174 ЦК України, просить суд стягнути з Державного бюджету України на свою користь 464100 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої протиправними діями Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не забезпечив належне зберігання вилучених корів та своєчасне їх повернення позивачу, а отже, він, як зберігач, несе відповідальність за їх втрату згідно ст.950 ЦК України.

Судова колегія приймає до уваги наступне.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як встановлено статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в ч. ч. 1 - 5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Статтею 1166 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за майнову шкоду майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність органу державної влади, за шкоду, яка завдана юридичній особі може наставати за одночасної наявності таких умов: факту незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади; наявності шкоди, завданої позивачу; причинно-наслідкового зв'язку між рішенням, дією чи бездіяльністю та завданою шкодою.

Як свідчать матеріали справи, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року у справі №818/390/17 визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області, які полягали у вилученні майна (двох комплектів ключів від приміщення ферми та 33-х корів), належних на праві власності ФГ «Троценко» та передачі цього майна громадянину ОСОБА_2

У вказаній постанові судом встановлено наступні обставини:

« 12.11.2016 року до Путивльського ВП ГВП ГУНП в Сумській області надійшли повідомлення від громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про те, що з ферми ФГ «Троценко», розташованої в с.Нова Слобода, відгружають пайових корів. За вказаним повідомленням на місце прибула група реагування Путивльського ВП ГВП ГУНП в Сумській області, до складу якої входив слідчий Путивльського ВП ГВП ГУНП в Сумській області Бокатов В.Ю.

В ході перевірки було здійснений огляд місця події, що відображено в протоколі огляду місця події, складеному у відповідності до вимог Кримінально-процесуального кодексу України, з якого вбачається, що предметом огляду була земельна ділянка з розташованою на ній фермою для великої рогатої худоби.

Після проведеного огляду майно, що знаходилось у фермі, 33 голови великої рогатої худоби, два комплекти ключів від приміщення ферми, належні на праві власності Фермерському господарству «Троценко», були вилучені співробітниками поліції Путивльського ВП ГВП ГУНП та передані громадянину ОСОБА_2, що вбачається із розписки останнього, на ім'я начальника Путивльського ВП ГВП ГУНП в Сумській області.

Ознак кримінальних правопорушень під час перевірки повідомлень не встановлено, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились.

Майно власнику не повернуто».

За таких обставин, суд в наведеній постанові дійшов висновку, що вилучення належного на праві власності ФГ «Троценко» майна і передача його сторонній особі здійснено у спосіб, не передбачений законом, оскільки ознак кримінальних правопорушень під час перевірки повідомлень поліцейськими не встановлено, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, ні кримінальне, ні адміністративне провадження не порушувалось, протокол про тимчасове вилучення майна не складався.

Отже, як вказав суд, вилучивши майно у ФГ «Троценко» та передавши його громадянину ОСОБА_2 Путивльський ВП ГВП ГУНП в Сумській області діяв безпідставно, поза межами повноважень та у непередбачений законом спосіб, що стало підставою для задоволення позову ФГ «Троценко» та визнання протиправними дій Путивльського ВП ГВП ГУНП в Сумській області.

Таким чином, факт вчинення відповідачем незаконних дій підтверджено наданими позивачем доказами: постановою Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року у справі №818/390/17, протоколом огляду місця події від 12.11.2016 р., розпискою ОСОБА_2

Належність позивачу на праві власності корів в кількості 33 шт., які були вилучені відповідачем, підтверджується наданими суду паспортами на них (а.с.188-213).

Вказаний факт також встановлено постановою Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року у справі №818/390/17.

Відповідачем не надано суду доказів повернення позивачу незаконно вилученого майна.

У відзивах на позов та на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що ОСОБА_2, на вимогу Путивльського ВП ГВП ГУНП в Сумській області, передане на відповідальне зберігання майно не повернув, пояснюючи це тим, що він передав його мешканцям с.Нова Слобода.

Таким чином, неправомірні дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо вилучення у позивача у визначеному законодавством порядку майна та прийняття незаконного рішення про передачу його у власність третій особі без достатньої правової підстави призвели до завдання позивачу шкоди, оскільки він втратив належне йому на праві власності майно.

Отже, дії відповідача перебувають в прямому причинно-наслідковому зв'язку з фактичною втратою належного позивачу майна.

В суді першої інстанції та в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідальність за втрачене майно повинен нести ОСОБА_2, як його зберігач.

Однак, судова колегія не погоджується з такими доводами, оскільки на Головне управління Національної поліції в Сумській області покладено обов'язок збереження вилученого майна та саме управління було зобов'язано це майно повернути.

Відповідачем не забезпечено збереження вилученого у позивача майна у визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України порядку та не повернуто його позивачу, що свідчить про невиконання відповідачем обов'язку із забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна.

Отже, доводи відповідача є безпідставними.

На виконання постанови слідчого прокуратури Сумської області, в межах досудового розслідування за №0000430 від 12.04.2017 року, Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф.М.С. Бокаріуса проведено судово-товарознавчу експертизу та надано висновок №572.

Відповідно до вказаного висновку, ринкова вартість станом на 12.11.2016 року великої рогатої худоби у кількості 33 шт. становить 464100 грн. (а.с.22-32).

В дослідницькій частині висновку вказано дані паспортів великої рогатої худоби, на підставі яких експертами визначалась їх вартість.

Вказані експертами у висновку відомості відповідають даним паспортів на велику рогату худобу, оригінали яких позивач представив для огляду суду апеляційної інстанції та надав їх копії до матеріалів справи.

Висновки судової експертизи обґрунтовані, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликають сумнівів у їх правильності.

Крім того, судова колегія зазначає, що проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам, а тому, вказані висновки експерта є належними та допустимими доказами відповідно до ст. 76, ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, розмір шкоди, завданої позивачу, відповідає ринковій вартості корів, яка визначена експертами.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем факту заподіяння йому шкоди неправомірними діями відповідача.

Зі змісту ст.1174 ЦК України вбачається, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади відшкодовується державою.

Згідно із ст. 25 Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 у справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) визначено, що шкода, завдана незаконними діями державних органів, відшкодовується за рахунок державного бюджету.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відшкодування шкоди позивачу підлягає за рахунок Державного бюджету України, про що вірно зазначено в резолютивній частині рішення суду.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає про те, що належним відповідачем у даній справі є Державна казначейська служба України, яка виконує рішення суду про стягнення коштів державного бюджету, у зв'язку з чим, на підставі ч.5 ст.16 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року), розгляд даної справи повинен здійснюватися господарським судом м.Києва. В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно зазначено як боржника у даній справі Головне управління Національної поліції у сумській області.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Відповідно до статті 45 ГПК України, відповідачем є особа, до якої пред'явлено позовну вимогу.

Оскільки позивач звертається до суду за захистом свого порушеного чи оспорюваного або такого, що не визнається, права чи охоронюваного законом інтересу, то відповідачем, відповідно, є особа, яка порушила таке право чи інтерес, або не визнає його чи оспорює.

ГПК України не передбачає можливості залучення до участі у справі в якості відповідачів осіб без пред'явлення до них будь-яких позовних вимог.

Таким чином, в позовах про відшкодування шкоди, завданої юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень відповідачем є відповідний орган державної влади, який завдав шкоду.

У даній справі органом, який вчинив незаконні дії та завдав шкоду позивачу є Головне управління Національної поліції у Сумській області, яке є належним відповідачем, а отже, доводи відповідача та прокурора про невірне визначення судом боржника відхиляються судом.

Державна казначейська служба України є юридичною особою - центральним органом виконавчої влади, яка самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями та не відповідає за зобов'язаннями (в тому числі щодо відшкодування шкоди) інших державних органів.

Державна казначейська служба України не є учасником спірних правовідносин сторін, не порушувала права та законні інтереси позивача, будь-яких вимог позивачем до неї не заявлялось.

Аналогічна думка міститься в поясненнях третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області.

Судова колегія приймає до уваги, що функціями Казначейства є забезпечення казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснення Казначейством безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (статті 25, 43 Бюджетного кодексу України).

Згідно статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», однією з функцій Державної казначейської служби є виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган.

Виконання рішень суду здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом безспірного списання коштів з рахунків державного органу, а в разі відсутності у державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, у разі задоволення позову про відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади (відповідача) та стягнення судом з відповідача грошових коштів на користь позивача, Казначейство, відповідно наведених положень закону, здійснює виконання такого рішення.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», стягувач звертається до Державної казначейської служби України у строки,встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду, додавши до заяви документи та відомості, необхідні для перерахування коштів.

Отже, Державна казначейська служба України фактично є виконавцем рішень суду у вказаній категорії спорів, втім, не є стороною спору та до неї не заявлено позивачем будь-яких позовних вимог.

З огляду на наведене, будь-які підстави для залучення Державної казначейської служби України до участі у даній справі як відповідача - відсутні, а доводи прокурора є безпідставними.

Посилання прокурора на те, що не допускається відшкодування шкоди позивачу за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади відхиляються судом, оскільки резолютивна частина рішення суду першої інстанції містить формулювання про стягнення коштів з Державного бюджету України, тобто судом не конкретизувалось за рахунок яких коштів буде відшкодовано шкоду.

При цьому, Державна казначейська служба, відповідно до своїх повноважень та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» наділена правом самостійно визначати, з яких джерел буде здійснюватися списання коштів (з рахунку державного органу (в межах бюджетних призначень) чи коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду).

Тобто, вказані питання не вирішуються судом.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що позивачем не доведено його право власності на вилучене відповідачем майно та не доведено факт вилучення працівниками поліції великої рогатої худоби саме за тими характеристиками, що надані на дослідження експерту, що виключає наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями та шкодою.

Однак, вказані доводи прокурора спростовуються наданими позивачем паспортами на велику рогату худобу (їх копії додані до матеріалів справи).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року у справі №818/390/17 встановлено обставини щодо належності позивачу майна, вилученого саме посадовою особою відповідача.

При цьому, надані позивачем суду паспорти на велику рогату худобу відповідають паспортам, які досліджувались експертами, про що вказано в дослідницькій частині висновку №572 (а.с.31).

Колегією суддів встановлено, що неправомірні дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо вилучення у позивача у визначеному законодавством порядку майна та прийняття незаконного рішення про передачу його у власність третій особі без достатньої правової підстави призвели до завдання позивачу шкоди, оскільки він втратив належне йому на праві власності майно.

Вказані обставини підтверджують наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданою позивачем шкодою.

Враховуючи наведене, доводи прокурора є необгрунтованими.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про застосування до спірних правовідносин статті 1166 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Таким чином, посилання суду на ст.1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за майнову шкоду, а також на статті 1173, 1174 України є цілком обгрунтованими.

З огляду на викладене, доводи відповідача відхиляються судом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про відсутність підстав для участі прокурора в розгляді даної справи на стадії апеляційного провадження.

Колегія суддів відхиляє такі доводи позивача, виходячи із наступного.

Прокурор звернувся до суду із апеляційною скаргою 03.11.2017 року, тобто до набрання чинності новою редакцією ГПК України.

Відповідно до статті 29 ГПК України ( у відповідній редакції), прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу…

Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор, звертаючись до суду із апеляційною скаргою вказав, що порушення інтересів держави полягає в безпідставному стягненні позивачем з державного бюджету значної суми коштів, яка може бути спрямована на соціально-економічний розвиток держави, забезпечення виконання функцій держави.

Як зазначає прокурор, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Державна казначейська служба України, яка не залучена до участі у даній справі, що виключає можливість оскарження нею рішення суду першої інстанції.

Отже, прокурором обгрунтовано підстави для вступу розгляд справи на захист інтересів держави на стадії апеляційного провадження.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України шкоди, завданої протиправними діями Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, в розмірі 464100 грн. правомірно визнані судом першої інстанції обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційних скарг прокурора Сумської області та відповідача без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 06.10.2017 року у справі №920/824/17 - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Сумської області та апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення

Рішення господарського суду Сумської області від 06.10.2017 року у справі № 920/824/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 26.12.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Гребенюк Н.В.