ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.2017 Справа № 904/9706/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 60 351 грн. 07 коп. штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов .№81/12529 від 27.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, дов .№1805 від 26.10.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період 01.08.2017 по 05.08.2017 в розмірі 60 351 грн. 07 коп.

Ухвалою суду від 17.11.2017 порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 12.12.2017

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав.12.12.2017 відповідач подав до суду заяву про зменшення розміру штрафу, в якій зазначив, що збитки позивачу несвоєчасною доставкою вантажу завдані не були, а ПАТ «Укрзалізниця» є стратегічним підприємством державної власності (100% акцій належить державі), що сплачує значні суми податків та зборів до державного та місцевих бюджетів, у звязку із чим просить суд зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на 50%.

Представником відповідача подано клопотання про продовження строку розгляду справи для надання додаткових документів по справі.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

В судовому засіданні представник позивача проти поданого відповідачем клопотання про зменшення нарахованої суми штрафу заперечував, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - залізниця, відповідач) у серпні 2017 року здійснило перевезення порожніх залізничних вагонів, що перевозяться на своїх осях, одержувачем яких було Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - одержувач, позивач).

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних №№ 40099814, 47675665, 47675525, 47676630, 47687181, 47687272, 47687140, 47687173, 47687355, 47687280, 47687231, 47687256, 47687298, 47687348, 47771639, 47660790, 47660816, 47660808, 47660782, 47660824, 47660857, 47687322, 47771522, 40452328, 40452468, 40452476, 40452500, 40452518, 40455180, 40455149, 40455206, 40455164, 40455198, 40455131, 40455156, 40455172, 40498198, 47484944, 47515176, 47515200, 47515218, 47515192, 47602149, 47602040, 47602024, 47602263, 47602248, 47602206, 47602164, 47602255, 47602222, 47602230, 47602032, 47602057, 47602214, 47602065, 47602156, 47602016, 47602172, 47609714, 47609813, 47609656, 47609797, 47609839, 47609847, 47609854, 47609888, 47609680, 47609706, 47609805, 47609862, 47610126, 47610167, 47610233, 47610134, 47610159, 47610175, 47610258, 47661855, 47680764, 47680772, 47680798, 47680814, 47680830, 43695675, 40455222, 47484928, 47619622, 40482218, 40482267, 40484669, 40484677, 47721915, 47721923, 47721931, 47749783, 47804778, 40464851, 40518763, 40518813, 40518789, 40518771, 40518821, 40518797, 40518748, 40518755, 40360182, 40360141, 40360216, 40360158, 40360208, 40376626, 40379802, 40379828, 40379844, 40379794, 40608457, 40288847, 40360133, 40360190, 40608473, 40608440, 40608465, 40608481, 47679931, 47679956, 47681986, 47681895, 47681887, 47679972, 47679980, 47679998, 47680004, 47680012, 47680087, 47680749, 47681903, 47681978, 47681945, 47681994, 47682067, 47684022, 47682034, 47684048, 47684030, 47681952, 47681960, 47779699, 47681929, 47779608, 47682026, 47779657, 47682018, 47801063, 47682059, 47683990, 47683966, 47683982, 47684006, 47683958, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Отже, позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 60 351 грн. 07 коп. Відповідач у добровільному порядку розмір штрафу не сплатив, що і є причиною спору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пп. 8 п. 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011р. за № 765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Пунктом 2.1. вказаних Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2017 року на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними (далі разом - накладні).

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (п. 8 Правил).

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних №№ 40099814, 47675665, 47675525, 47676630, 47687181, 47687272, 47687140, 47687173, 47687355, 47687280, 47687231, 47687256, 47687298, 47687348, 47771639, 47660790, 47660816, 47660808, 47660782, 47660824, 47660857, 47687322, 47771522, 40452328, 40452468, 40452476, 40452500, 40452518, 40455180, 40455149, 40455206, 40455164, 40455198, 40455131, 40455156, 40455172, 40498198, 47484944, 47515176, 47515200, 47515218, 47515192, 47602149, 47602040, 47602024, 47602263, 47602248, 47602206, 47602164, 47602255, 47602222, 47602230, 47602032, 47602057, 47602214, 47602065, 47602156, 47602016, 47602172, 47609714, 47609813, 47609656, 47609797, 47609839, 47609847, 47609854, 47609888, 47609680, 47609706, 47609805, 47609862, 47610126, 47610167, 47610233, 47610134, 47610159, 47610175, 47610258, 47661855, 47680764, 47680772, 47680798, 47680814, 47680830, 43695675, 40455222, 47484928, 47619622, 40482218, 40482267, 40484669, 40484677, 47721915, 47721923, 47721931, 47749783, 47804778, 40464851, 40518763, 40518813, 40518789, 40518771, 40518821, 40518797, 40518748, 40518755, 40360182, 40360141, 40360216, 40360158, 40360208, 40376626, 40379802, 40379828, 40379844, 40379794, 40608457, 40288847, 40360133, 40360190, 40608473, 40608440, 40608465, 40608481, 47679931, 47679956, 47681986, 47681895, 47681887, 47679972, 47679980, 47679998, 47680004, 47680012, 47680087, 47680749, 47681903, 47681978, 47681945, 47681994, 47682067, 47684022, 47682034, 47684048, 47684030, 47681952, 47681960, 47779699, 47681929, 47779608, 47682026, 47779657, 47682018, 47801063, 47682059, 47683990, 47683966, 47683982, 47684006, 47683958, вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановлених термінів доставки, які визначені згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

При цьому, приймаючи рішення у даній справі, судом враховано, що згідно з пунктом 2.1. Роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", вбачається, що відповідно до статті 925 Цивільного кодексу України, статті 315 Господарського кодексу України, статті 130 Статуту пред'явленню залізниці позову, який випливає з цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Таким чином, питання про попереднє пред'явлення претензії до звернення з позовом до залізниці з підстав, які передбачені Статутом залізниць, вирішується відправником чи одержувачем вантажу (багажу, вантажобагажу) на власний розсуд.

Також, позивачем дотримано вимоги ст. 136 Статуту залізниць України, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема, від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу (п. "д" абз. 2 ст. 134 Статуту залізниць України).

Дослідивши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, та доданий до позовної заяви, суд вважає його обґрунтованим та арифметично вірним.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. ст. 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення штрафу за несвоєчасну доставку порожніх вагонів у загальному розмірі 60 351 грн. 07 коп. визнаються судом обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач подав до суду заяву про зменшення розміру штрафу, в якій просить суд зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на 50%.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозвязку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Так, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

З наведеного вбачається, що господарському суду надано право на зменшення розміру пені у взаємозв'язку (сукупністю) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру пені, однак право на звільнення від сплати пені господарському суду Господарським процесуальним кодексом не надано.

Відповідач зазначає, що збитки позивачу несвоєчасною доставкою вантажу завдані не були, а ПАТ «Укрзалізниця» є стратегічним підприємством державної власності (100% акцій належить державі), що сплачує значні суми податків та зборів до державного та місцевих бюджетів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін з приводу поданої відповідачем заяви, господарський суд вважає, що заява відповідача про зменшення розміру штрафу не підлягає задоволенню з підстав того, що саме Статутом залізниці (ст. 116) визначений порядок накладення на відповідача штрафу у розмірах встановлених цією статтею. Зменшення суми штрафу статтею не передбачено.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47, ідентифікаційний код 00190905) 60 351 грн. 07 коп. (шістдесят тисяч триста пятдесят одну грн.. 07 коп.) штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу, 1 600 грн. 00 коп. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено 17.12.2017