ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2017 Справа № 904/9923/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДНА МЕТАЛЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпро

про стягнення 973 053,88 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 20.09.17;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Східна металургійна компанія» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» про стягнення 973053,88 грн., з яких 623697,00 грн. основний борг, 37716,33 грн. 3% річних, 160530,23 грн. пеня, 151110,32 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 61/16 від 18.01.2017 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2017 порушено провадження у справі та призначено її розгляд у засіданні на 14.12.2017.

Представник позивача зявився у судове засідання, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, 13.12.2017 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із перебуванням його представника на лікарняному.

У підпункті 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідачем в клопотання не наведено обґрунтованих та поважних причин неможливості явки в судове засідання, а також, не вказано обставини, які унеможливлюють розгляд справи без участі представника відповідача. Тому, в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 14.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна металургійна компанія» (далі позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Дніпроважмаш» (далі відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 61/16 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві продукцію, в певній кількості, відповідної якості і по цінах, що вказані в специфікаціях, а покупець зобовязується прийняти продукцію і сплатити її на умовах, визначених у цьому договорі (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору, кількість, асортимент та ціни продукції, що поставляється, вказуються у специфікаціях, які є невідємною частиною цього договору частиною цього договору. Специфікації оформляються на кожну партію продукції, що поставляється.

Відповідно до п. 11.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2017 року та пролонгується на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про своє бажання припинити його дію. У будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона -постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 4.4, датою постачання та переходу права власності на продукцію вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником покупця, один примірник якої, підписаним покупцем та скріпленим його печаткою, покупець зобовязується негайно повернути постачальнику.

Позивач виконав свої зобовязання за договором, і у період з 19.01.2017 по 26.05.2017 поставив відповідачу товар на загальну суму 1911783,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, підписаними обома сторонами. Також, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату вищевказаної суми (а.с. 25-68).

Згідно з п.3.1 договору, оплата партії товару за цим договором здійснюється покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з дня поставки товару.

Відповідач порушив умови договору, здійснив лише часткову оплату вартості поставленого товару у розмірі 1288086,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень та банківськими виписками (а.с. 69-96, 109-161).

За таких обставин, вимога позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 623697,00 грн. (1911783,00 грн. 1288086,00 грн.) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 7.2. договору поставки в разі порушення покупцем строку оплати продукції, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення відповідачем умов договору щодо оплати поставленого товару, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 160530,23 грн. за період з 09.02.2017 по 27.09.2017.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. А тому, вимогу про стягнення з відповідача пені слід задовольнити у повному обсязі в сумі 160530,23 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 37716,33 грн. за період з 09.02.2017 по 27.09.2017 та суму інфляційних втрат в розмірі 151110,32 грн. за період лютий-вересень 2017 року.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. А тому, вимогу про стягнення з відповідача 3% річних слід задовольнити у повному обсязі у сумі 37716,33 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 151110,32 грн. Позивачем при здійсненні нарахування останніх не було враховано положення п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14, а саме те, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За перерахунком суду, із урахуванням вищенаведеного, інфляційні втрати за період лютий-вересень 2017 року склали 79892,37 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» (49000, м. Дніпро, вул. Сухий острів, 3; ідентифікаційний код 00168076) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна металургійна компанія» (61033, м. Харків, вїзд Вологородський 2-й, буд. 6, кімната 200/2; ідентифікаційний код 39920649) основний борг у розмірі 623697,00 грн., пеню у розмірі 160530,23 грн., 3% річних у розмірі 37716,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 79892,37 грн. та 13527,54 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 19.12.2017

Суддя М.О. Ніколенко