ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.2017 Справа № 904/9536/17

За позовом Заступника Генерального прокуратура - Головного військового прокурора, м. Київ в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "БАНК ВОСТОК", м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення банківської гарантії у сумі 4 477 491,00 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 220/384/д від 22.11.2017, представник.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 08.02.2017, представник;

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 14.09.2017, представник;

прокурор: Рудяк А.М., посвідчення № 043101 від 06.05.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Заступник Генерального прокуратура - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК ВОСТОК", Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" про стягнення банківської гарантії у сумі 4 477 491,00 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує ухиленням Публічним акціонерним товариством "Банк Восток" від сплати суми банківської гарантії за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" зобов'язань за договором про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/16/13 від 18.05.2016, що призводить до неотримання оборонним відомством гарантованих до виплат коштів та є безпосередньою шкодою інтересам держави.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в засіданні на 30.11.2017 об 12:00год.

28.11.2017 представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позов, яким не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що третя особа виконала свої зобов'язання за договором про постачання № 286/1/16/13 від 18.05.2016, відтак всі вимоги позивача щодо невиконання третьою особою своїх зобов'язань є безпідставними, внаслідок виконання зобов'язання, що забезпечувалось умовами гарантії, а вимоги щодо сплати коштів за гарантією також є безпідставними.

Ухвалою суду від 30.11.2017 виправлено в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2017 у справі № 904/9536/17 допущену описку, а саме вступну частину викласти у наступній редакції: "За позовом Заступника Генерального прокуратура - Головного військового прокурора, м. Київ в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, м. Київ до Публічного акціонерного товариства "БАНК ВОСТОК", м. Дніпро, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", м. Кам'янське, Дніпропетровська область про стягнення банківської гарантії у сумі 4 477 491,00 грн.".

Ухвалою суду від 30.11.2017 розгляд справи відкладено на 12.12.2017 о 12:15год.

01.12.2017 представник третьої особи подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, яким також просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

07.12.2017 на виконання вимог листа Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2017 Господарський суд міста Києва надіслав на адресу суду лист № 06-09/1/17 від 28.11.2017, яким долучає до матеріалів справи витребувані судом документи.

11.12.2017 прокурор подав до канцелярії суду письмові пояснення щодо відзиву, вважає його необґрунтованим, прокурор підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 12.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2016 між Міністерством оборони України (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Трейд Коммодіті (далі - постачальник, позивач) було укладено Договір про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/16/13 (далі - Договір),

Відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити у 2016 році паливо рідинне та газ; оливи мастильні (лот 2 - бензин автомобільний А-80-А-ДЗ) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно Специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією: найменування продукції: паливо моторне альтернативне А-80А-ДЗ, ТУ У 24.6-3:2012; строк постачання - до 31.08.2016 включно, в загальній кількості 4 500,00 тонн; загальна вартість продукції з ПДВ - 89 549 820,00 грн.

Продукція постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів Інкотермс у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів установлених діючими технічними умовами. Постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України.

Сторонами було узгоджено Рознарядку до Договору, яка є Додатком № 2 до Договору, в якій передбачено, що позивач зобов'язаний поставити 4 500,00 тонн продукції до 31.08.2016 включно. Рознарядка підписана та скріплена печатками сторін.

Через зростання цін на нафтопродукти, між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою зменшено обсяг палива, яке має бути поставлено, при цьому остаточна дата поставки залишилась незмінною - 31.08.2016.

Господарським судом міста Києва під час розгляду справи № 910/18341/16 встановлено, що позивач виконав умови Договору на загальну суму 89 437 641,18 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № 11886 від 24.08.2016 на суму 8 797 750,32 грн.;

- № 11887 від 25.08.2016 на суму 23 810 076,66 грн.;

- № 11980 від 29.08.2016 на суму 5 656 940,68 грн.;

- № 11979 від 29.08.2016 на суму 10 840 582,84 грн.;

- № 12043 від 29.08.2016 на суму 9 215 418,48 грн.;

- № 12006 від 29.08.2016 на суму 1 082 732,58 грн.;

- № 12007 від 30.08.2016 на суму 5 900 505,30 грн.;

- № 12044 від 30.08.2016 на суму 2 803 462,30 грн.;

- № 12008 від 31.08.2016 на суму 6 062 089,44 грн.;

- № 12009 від 31.08.2016 на суму 3 417 178,78 грн.;

- № 12045 від 07.09.2016 на суму 1 874 240,80 грн.;

- № 12046 від 08.09.2016 на суму 2 325 266,68 грн.;

- № 12047 від 09.09.2016 на суму 463 668,22 грн.;

- № 12078 від 12.09.2016 на суму 1 433 644,32 грн.;

- № 12079 від 14.09.2016 на суму 1 872 786,00 грн.;

- № 12089 від 15.09.2016 на суму 958 665,64 грн.

Таким чином, станом на 15.09.2016 третьою особою було виконано свої зобов'язання за Договором на 99,9%., що встановлено господарським судом міста Києва під час розгляду справи № 910/18431/16 та не потребує додаткового доведення з огляду на зміст ч.3. ст. 35 Господарського процесуального кодексу України відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду у господарській. Цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті саме особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Частиною 1 ст. 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

З матеріалів справи вбачається, що Договір виконаний позивачем на 99,9% після визначеної сторонами Договором та Додатковою угодою № 1 дати поставки. Але станом на 31.08.2016 позивач поставив відповідачу продукцію в обсязі лише 55% від загального, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних і не заперечується сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Таким чином, поставка продукції була здійснена позивачем з порушенням строків, встановлених Договором.

Відповідно до п. 7.3.2 Договору за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Трейд Коммодіті" оплатило пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 175 531,16грн. за весь період прострочення, що підтверджується копією платіжного доручення № 3983 від 02.06.2017р.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що постачальник забезпечив виконання своїх зобов'язань за договором у розмірі 5% від суми договору (гарантія виконання зобов'язань від 16.05.2016 року № ДГ2016-0054, видана ПАТ Банк Восток на суму 4 477 491,00 грн.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

16.05.2016 між Публічним акціонерним товариством Банк Восток (далі - третя особа) та позивачем було укладено Договір про надання гарантії № ДГ2016-0054 (далі - Договір гарантії), відповідно до умов якого банк зобов'язався за проханням принципала (позивача) надати безвідкличну непокриту гарантію в сумі 4 477 491,00 грн. строком дії до 02.02.2017 (далі - Гарантія) на користь наступної особи, іменованої далі - бенефіціар: Міністерство оборони України. Гарантія надається у забезпечення зобов'язань принципала за договором, що буде укладений відповідно до Повідомлення № 286/2/3316 від 26.04.2016 про акцепт пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції щодо закупівлі товарів: код за ДК016:2010-19.20.2, за ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник - 09100, паливо рідинне та газ; оливи мастильні: Лот - бензин автомобільний А-80-ДЗ або еквівалент з бенефіціаром.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач зобов'язався виплатити бенефіціару будь-яку суму, що не перевищує 4 477 491,00 грн. після одержання письмової вимоги бенефіціара, в якій стверджується про те, що принципал не виконав свої зобов'язання щодо постачання товару відповідно до Договору. Термін дії Гарантії - по 02.02.2017 включно, і будь-яка вимога бенефіціара на оплату має бути отримана гарантом за адресою: Україна, 49051, м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 24, не пізніше цієї дати.

Враховуючи несвоєчасне виконання третьою особою прийнятих на себе зобов'язань позивач звернувся до відповідача з вимогою від 27.09.2016р. № 286/8/7002 в якій вимагав сплати коштів, передбачених гарантією.

У відповіді від 19.10.2016р. № 27/4481 ПАТ "Банк Восток" повідомило, що вимога не відповідає умовам гарантії, а саме, що до вимоги не були додані документи, що підтверджують факт невиконання Принципалом своїх зобов'язань щодо поставки товару.

Листом № 286/8/7619 від 27.10.2016р. позивач направив відповідачу завірені копії документів, що підтверджують факт неналежного виконання ТОВ "Трейд Коммодіті" своїх зобов'язань за договором поставки та знову вимагав від нього сплати за гарантією.

Підставами для відмови, викладеній в листі ПАТ "Банк Восток" № 04/4763 від 04.11.2016р., стало:

- невідповідність вимоги умовам гарантії, а саме, банк прийняв зобов'язання сплатити суму гарантії за невиконання Принципалом зобов'язань за договором поставки, а не за несвоєчасне їх виконання.

- виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" своїх зобов'язання за договором №286/1/11/4 на момент пред'явлення вимоги у повному обсязі

На думку суду відповідач правомірно відмовив позивачу у сплаті грошових коштів за гарантією з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно з частиною 2 статті 9 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Положеннями ч. 1 ст. 14 Господарського кодексу України визначено, що не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України, при цьому відповідно до частини першої cтатті 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Тобто спеціальні норми Господарського кодексу України, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед тими нормами Цивільного кодексу України, які містять відповідне загальне регулювання.

Згідно з ст.200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов'язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов'язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2, 3 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією

Як вище зазначалось, відповідно до умов банківської гарантії № ДГ2010-0054 Міністерство оборони України має право вимагати від відповідача за гарантією в межах гарантованої суми виплати коштів в розмірі 4 477 491,00 грн., а відповідач зобов'язаний такі кошти сплатити у випадку саме невиконання третьою особою перед позивачем своїх зобов'язань, що передбачені договором, а на момент звернення з такою вимогою поставка була виконана, що підтверджено, в тому числі, під час розгляду справи № 910/18431/16

Відтак, правові підстави для стягнення з відповідача коштів в розмірі 4 477 491,00 грн. за банківською гарантією № ДГ2010-0054 відсутні.

Посилання прокурора на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 3-31гс16 від 24.02.2016р. судом не приймається з огляду на те, що обставини цієї справи не є подібними до справи, що розглядається.

Так, на відміну від справи № 904/9536/17 зобов'язання сторони, забезпечені гарантією не були виконані на момент звернення з вимогою про її сплату, а підставою відмови гаранта від виплати було неналежне направлення вимоги.

За таких обставин позовні вимоги за позовом Заступника Генерального прокуратура - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України до Публічного акціонерного товариства "БАНК ВОСТОК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" про стягнення банківської гарантії у сумі 4 477 491,00 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати пов'язані з розглядом справи при задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.12.2017

Суддя ОСОБА_4