донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.12.2017р. справа №905/1507/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1 (доповідач) ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи: не зявився не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від18.10.2017р. (повний текст підписано 23.10.2017р.) ухвалене в м. Харкові
у справі№905/1507/17 (головуючий суддя О.М. Сковородіна), судді І.К. Чорненька, Кротінова О.В.)
за позовом Приватного підприємства АБЗ, м. Дружківка Донецької області
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 12 123 397,80 грн.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 р. Приватне підприємство АБЗ, м. Дружківка Донецької області, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом б/н від 29.06.2017 р. до відповідача, Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області про стягнення 12 123 397,80 грн., які складаються з 3% річних у розмірі 1 051 211,25 грн. та інфляційних у розмірі 11 072 186,49 грн. (а.с. 3-6).

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.10.2017р. (повний текст підписано 23.10.2017р.) у справі №905/1507/17 позовні вимоги Приватного підприємства АБЗ, м.Дружківка Донецької област до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області про стягнення 12 123 397,80 грн. задоволено. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь Приватного підприємства "АБЗ" 3% річних в розмірі 1 051 211,25 грн., інфляційні втрати в розмірі 11 072 186,49 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 181 850,97 грн. (а.с. 168-169).

Рішення суду мотивоване тривалим порушенням відповідачем умов договору підряду №2-54 від 12.06.2013р. в частині оплати вартості прийнятих робіт та невиконанням останнім рішення господарського суду Донецької області від 23.01.2017р. у справі №905/3387/16 (суддя: А.МС. Осадча), яким було стягнуто основну заборгованість в розмірі 9984181,78 грн. При цьому, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Служба автомобільних доріг у Донецькій області звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою вих. №1.3-2648 від 01.11.2017 р., в якій останній просить рішення господарського суду скасувати частково та прийняти нове рішення. Застосувати позовну давність до позовних вимог Приватного підприємства АБЗ до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про стягнення інфляційних у сумі 2 266 138,16 грн. за період з 31.12.2013р. по 31.07.2014р. та 3% річних у сумі 195 764,77 грн. за період з 12.12.2013р. по 02.07.2014р., нарахованих на суму заборгованості відповідача за договором №2-54 від 12.06.2013р. у сумі 9 984 181,78грн. Відмовити в задоволенні позову Приватному підприємству «АБЗ» м. Дружківка, Донецької області до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат у сумі 2 266 138,16 грн. за період 31.12.2013 по 31.07.2014 та 3% річних у сумі 195 764,77 грн. за період 12.12.2013 по 02.07.2014, нарахованих на суму заборгованості відповідача за договором №2-54 у сумі 9 984 181,78 грн. (а.с. 174-177).

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, апелянт посилається на порушення господарським судом Донецької області норм процесуального права, зокрема, ст.63, 81 Господарського процесуального кодексу України у старій редакції, (яка діяла до 15.12.2017 р.), яке, на переконання апелянта, полягає у не поверненні судом позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду позивачеві за відсутності доказів надсилання її копії відповідачеві та у не залишенні судом без розгляду позову з огляду на ненадання позивачем витребуваних судом документів, а саме, опису вкладення поштового відправлення з підписом працівника поштового звязку, відбитком календарного штемпеля і номером поштового відправлення та касового чеку до нього, що підтверджують направлення позовної заяви.

Крім того, скаржник вважає необґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності та зазначає наступне:

по-перше, судом не враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного суду України у справі №3-1522гс16, згідно якої стягнення 3% річних та інфляційних можливе до моменту фактичного виконання зобовязання та обмежується останніми трьома роками, які передують подачі позову;

по-друге, висновок суду першої інстанції про те, що вчинення відповідачем дій у формі пропозиції 16.10.2015 р. щодо виконання позивачем робіт з поточного ремонту автомобільної дороги від (Т-05-17) Тернове Петрівське: км 7+300 км 13+500 свідчить про визнання відповідачем свого боргу;

по-третє, лист Державного агентства автомобільних доріг України №5111/2/6.2-4-2806/10 від 27.10.2016р., наданий у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_4, не може розглядатися як дія, здійснена уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності, оскільки це документ, виданий не відповідачем, а іншою юридичною особою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді: Радіонова О.О., Зубченко І.В. (а.с. 172).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.11.2017р. порушено провадження по справі №905/1507/17. Розгляд апеляційної скарги призначено на 18.12.2017р. на 14:00 год. (том 2, а.с.86).

Відповідно до п.9 розділу Х1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу в новій редакції (набрав чинності з 15.12.2017р.), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Керуючись вказаними приписами, апеляційна скарга у межах даної справи розглянута судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими ГПК України в редакції від 15.12.2017р.

У судове засідання 18.12.2017р. представники сторін не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.22 Господарського процесуального кодексу України (у старій редакції, що діяла до 15.12.2017 р.) не скористалися,

Сторони про дату, місце та час судового засідання були належним чином повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення та конвертом, який повернувся до Донецького апеляційного господарського суду з відміткою: «-за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 185) Відзиву на апеляційну скаргу позивач не надав. Від третої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області ніяких пояснень не надано.

Пункт 2 ч.3 ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) зобов'язує сторони зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою.

Пунктом 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) врегульовано, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін не визнавалась обовязковою судова колегія вважає можливим розглянути справу №905/1507/17 без участі учасників справи.

Відповідно до п.3 ст. 222, ст. 223 ГПК України (у новій редакції) складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо доказів, що знаходяться в матеріалах справи №905/1507/17.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.01.2017р. у справі №905/3387/16 стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь Приватного підприємства "АБЗ" заборгованість за договором підряду №2-54 від 12.06.2013р. у розмірі 9984181,78 грн.

Судом у межах справи №905/3387/16 встановлено, що Приватне підприємство "АБЗ" виконало прийняті на себе зобовязання за договором підряду №2-54 від 12.06.2013р. на загальну суму 9984181,78 грн., а зобовязання Служби автомобільних доріг у Донецькій області з оплати вартості робіт у вказаному розмірі не виконані.

З огляду на тривале прострочення відповідачем грошового зобовязання, Приватне підприємство "АБЗ" звернулося до суду з позовом про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області 3% річних у розмірі 1 051 211,25грн. та інфляційних у розмірі 11 072 186,49 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішення господарського суду Донецької області від 23.01.2017р. у справі №905/3387/16 набрало законної сили, то факт виконання Приватним підприємством "АБЗ" зобовязань за договором підряду №2-54 від 12.06.2013р. на суму 9984181,78 грн. та факт прострочення виконання Службою автомобільних доріг у Донецькій області зобовязання з оплати вартості виконаних позивачем робіт є встановленими та не потребують повторного доказування.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Чинне законодавство України не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вищенаведене, Приватне підприємство "АБЗ" нарахувало та заявило до стягнення інфляційні у розмірі 11 072 186,49 грн. за період січень 2014р. квітень 2017р. та 3% річних у розмірі 1 051 211,25грн. за період з 12.12.2013р. по 15.06.2017р. (відповідно до додатку №1 до позовної заяви а.с.10).

Як встановлено судом в межах справи №905/3387/16, граничним строком виконання зобовязань з оплати виконаних позивачем робіт за договором підряду №2-54 від 12.06.2013р. є 10.12.2013р. Відповідачем доказів оплати заборгованості за зазначеним договором підряду в розмірі 9984181,78грн. суду не надано.

Перевіривши розрахунок інфляційних та 3% річних, з яким погодився суд першої інстанції, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним та таким, що базується на нормах законодавства.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції Службою автомобільних доріг у Донецькій області 03.10.2017р. подано клопотання, в якому відповідач просить суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог щодо стягнення 3% річних у сумі 195 764,77 грн. за період з 12.12.2013р. по 02.07.2014р. та інфляційних втрат у сумі 2 266 138,16 грн. за період з 31.12.2013р. по 31.07.2014р. (а.с.160-161).

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами частини 1, 5 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.10.2016 р. Адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2516, виданого на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.03.2007 р., з метою надання правової допомоги та захисту порушених прав Клієнта надіслав на адресу Премєр міністру України ОСОБА_5 Адвокатський запит, відповідно до ст. 24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», в якому останній зазначає, що 17.10.2016 р. між ним, як адвокатом та Приватним підприємством «АБЗ», як Клієнтом укладено договір про надання правової допомоги (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи а.с. 11-12). Відповідно до предмету договору, адвокатом взято на себе зобовязання щодо надання Клієнту необхідної правової допомоги шляхом вжиття можливих заходів по захисту прав та законних інтересів Клієнта.

Також, адвокат посилається на те, що 17.06.2015 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №498 «Деякі питання використання у 2015-2017 роках коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг».

Постановою Кабінету Міністрів України №805 від 30.09.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №498»

доповнено переліком обєктів будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного і місцевого значення, роботи на яких виконано у 2010-2014 роках, та обсяги їх фінансування у 2015-2017 роках за рахунок коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг (додаток №2 до Постанови КМУ). Зазначає, що до цього переліку у якості обєктів, роботи на яких виконано, увійшли:

- Автомобільна дорога від (Т-05-17) - Тернове Петрівське, км 0+000 км 7+300;

- Автомобільна дорога від (Т-05-17) Тернове Петрівське, км 7+300 км 13+500.

Постановою Кабінету Міністрів України №737 від 08.06.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України №737 від 08.06.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №498» затверджено нову редакцію додатку №2 до Постанови КМУ, який не містить зазначених вище обєктів.

У звязку з вищевикладеним та керуючись ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надіслав адвокатський запит з вимогою отримання відповідної інформації, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. А саме, на підставі яких даних про виконання робіт, обєкти: автомобільна дорога від (Т-05-17) Тернове Петрівське, км 0+000 км 7+300 та автомобільна дорога від (Т-05-17) Тернове Петрівське, км 7+300 км 13+500 внесені до додатку №2 до Постанови КМУ №498 від 17.06.2015 року «Деякі питання використання у 2015-2017 роках коштів, залучених у попередні роки под. державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» (згідно Постанови КМУ №805 від 30.09.2015 року). Яким органом або установою надавалися зазначені дані. Хто був ініціатором внесення таких відомостей. Також, просив надати копії документів, на підставі яких проводилося таке включення.

Які дані надавались Кабінету Міністрів України Державним агентством автомобільних доріг України, Службою автомобільних доріг у Донецькій області щодо виконання робіт на обєктах: автомобільна дорога від (Т-05-17) Тернове Петрівське, км 0+000 км 7+300 та 13+500 згідно умов договорів підряду №2-53 від 12.06.2013 року, №2-54 від 12.06.2013 року.

Також, адвокат просив обґрунтувати причини виключення обєктів: - автомобільна дорога від (Т-05-17) Тернове Петрівське, км 0+000- км 7+300 та автомобільна дорога від (Т-05-17) Тернове Петрівське, км 7+300 км 13+500 з додатку №2 до Постанови КМУ №498 від 17.06.2015 року «Деякі питання використання у 2015-2017 роках коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» (згідно Постановою КМУ №737 від 08.06.2016 року).

Просив вказати, чи було Державне агентство автомобільних доріг України ініціатором такого виключення.

Вважає, що отримання вищезазначених відомостей від Кабінету Міністрів України щодо підстав внесення змін до Постанови №498 від 17.06.2015 року «Деякі питання використання у 2015-2017 роках коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» є необхідним для надання Клієнту (позивачу у даній справі) правової допомоги.

У подальшому, Державним агентством автомобільних доріг України у відповідь №5111/2/6.2-4-2806/10 від 27.10.2016р. на адвокатський запит від 11.10.2016р. ОСОБА_4 (представника позивача) зазначено, що на підставі пропозиції Служби автомобільних доріг у Донецькій області у формі Реєстру №1 договорів з підрядниками, які виконують роботи з будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного і місцевого значення, роботи яких виконано у 2010р.-2014р. за рахунок коштів, залучених Укравтодором у попередні роки під державні гарантії від 16.10.2015р. запропоновано Державному агентству автомобільних доріг включити до Переліку обєктів будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного і місцевого значення, роботи на яких виконано у 2010р.-2014р., та обсяги їх фінансування у 2015р.-2017р. за рахунок коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг інформацію про виконання позивачем робіт з поточного ремонту автомобільних доріг місцевого значення від (Т-05-17) Тернове Петрівське, км 0+000 км 7+300 по договору №2-53 від 12.06.2013р. на суму 9371661,88грн. та від (Т-05-17) Тернове Петрівське, км 7+300 км 13+500 по договору №2-54 від 12.06.2013р. на суму 7835021,84 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, Реєстр №1 від 16.10.2015 р. підписано керівником ОСОБА_6, головним бухгалтером ОСОБА_7 та скріплено печаткою, належним чином завірена копія міститься в матеріалах справи. (а.с. 131-136).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вчинення відповідачем дій у формі пропозиції від 16.10.2015р. (щодо виконання позивачем робіт з поточного ремонту автомобільної дороги від (Т-05-17) - Тернове - Петрівське, км 0+000 км 7+300) свідчать про визнання відповідачем свого боргу, у звязку з чим позовна давність у цій справі є такою, що переривається і починається заново з моменту вчинення відповідачем таких дій.

Посилання апелянта на те, що лист Державного агентства автомобільних доріг України №5111/2/6.2-4-2806/10 від 27.10.2016р., наданий у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_4, не може розглядатися як дія, здійснена уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності, оскільки це документ, виданий не відповідачем, а іншою юридичною особою, судовою колегією не приймаються. При цьому, судова колегія дійшла висновку, що саме вчинення відповідачем дій у формі пропозиції від 16.10.2015р. щодо виконання позивачем робіт з поточного ремонту автомобільної дороги свідчить про визнання відповідачем свого боргу і, відповідно, про переривання строку позовної давності, а не безпосередньо лист Державного агентства автомобільних доріг України, який лише підтверджує зазначений факт.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності та, відповідно, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги стосовно не направлення позивачем копії позовної заяви на адресу відповідача колегія суддів у даному випадку не вважає порушенням прав відповідача, оскільки: по-перше, матеріалами справи підтверджено обізнаність останнього про розгляд справи господарським судом Донецької області та про його участь у розгляді справи (а.с.7); по-друге, відповідач не був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, а відтак, відповідач мав можливість для висловлення правової позиції у справі. Одночасно, зазначені апелянтом доводи не є безумовною підставою для скасування рішення господарського суду у розумінні ст.104 ГПК України (у старій редакції, яка була чинна до 15.12.2017 р.)

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 18.10.2017р. (повний текст підписано 23.10.2017р.) у справі №905/1507/17 ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 129 ГПК України (у новій редакції).

Керуючись статтями 86,129,269,270,273,275,282,283,284 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції), Положеннями п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) встановлено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 18.10.2017р. (повний текст підписано 23.10.2017р.) у справі №905/1507/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.10.2017р. (повний текст підписано 23.10.2017р.) у справі №905/1507/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у встановленому законом порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 22.12.2017 р.

Головуючий Л.Ф.Чернота

Судді: І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 7 примірників:

2 позивачу;

1 - відповідачу;

1 третій особі

1 до справи;

1 ДАГС;

1 ГСДО