ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.2017 Справа №905/2520/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, ,

до відповідача, Державного підприємства Торецьквугілля, м.Торецьк Донецької області, ,

про стягнення 19532,46 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №51юр-341/17 від 06.10.2017р. до Державного підприємства Торецьквугілля, м.Торецьк Донецької області, про стягнення 19532,46 грн., у тому числі боргу за активну електроенергію у розмірі 10739,37 грн., спожиту у період листопад грудень 2014р., боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 352,78 грн., спожиту у період листопад 2014р., суми 3% річних у розмірі 783,98 грн., нарахованих у період 26.11.2014р. 31.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії спожитої у період листопад грудень 2014р., суми інфляційних у розмірі 7656,33 грн. нарахованих у період 01.11.2014р. 31.05.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії спожитої у період листопад грудень 2014р.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2520/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 02.11.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2520/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про постачання електричної енергії №2002/85 від 29.06.2006р. із відповідачем, несвоєчасне виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості поставленої активної електроенергії за листопад-грудень 2014р., внаслідок чого виникла заборгованість та підстави для нарахування 3% річних, інфляційних витрат, а також, у зв'язку з перевищенням відповідачем договірних величин електроспоживання у листопаді 2014р. та їх неоплатою, виникли підстави для нарахування суми боргу в розмірі 352,78 грн.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок ціни позову, у копіях: договір про постачання електричної енергії №2002/85 від 29.06.2006р. з додатками №5 Порядок розрахунків за електроенергію, №6 Порядок розрахунків за перетокікання реактивної електроенергії, №б/н Договірні величини споживання електричної енергії на 2014р., додатковою угодою №б/н від 27.10.2016р. до нього; акти прийняття-передавання товарної продукції за листопад-грудень 2014р., рахунки за активну електроенергію №2002 за листопад-грудень 2014р., рахунок №14/2002.112314 від 01.12.2014р., повідомлення №182 від 01.12.2014р., №2002/20141110 від 14.11.2014р., лист №7/1705 від 06.11.2014р., довіреності на представників відповідача та позивача, правоустановчі документи позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.26, 27 Закону України Про електроенергетику, Правилами користування електричною енергією.

07.12.2017р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано заяву №10/1847 від 05.12.2017р. про розгляд справи №905/2520/17 без його участі, відзив №10/1846 від 05.12.2017р., за змістом якого позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

До відзиву додано документи згідно переліку.

12.12.2017р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано письмові пояснення б/н від 11.12.2017р. щодо встановлення для відповідача тарифу вартості спірної електроенергії в розмірі визначеному у відповідних рахунках та актах прийому-передачі; повідомлено про відсутність на розгляді у іншого суду даних позовних вимог, а також відсутність відносно відповідача провадження по справі про банкрутство.

До письмових пояснень додано документ згідно переліку.

Представник позивача у судовому засіданні 12.12.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання 12.12.2017р. не зявився.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

З огляду на таке, заяву відповідача №10/1847 від 05.12.2017р. про розгляд справи №905/2520/17 без його участі, задоволено судом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

29.06.2006р. між Відкритим акціонерним товариством Донецькобленерго (нині-Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго та далі-Постачальник електричної енрегії) та Державним підприємством Торецьквугілля (Споживач) (у редакції додаткової угоди №б/н від 27.10.2016р. до договору), укладено договір про постачання електричної енергії №2002/85, згідно з яким Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами (р.1 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 29.06.2011р. Договір може бути продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору за згодою сторін буде укладена відповідна додаткова угода (п.9.4 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.

За умовами вказаного договору Постачальник електричної енергії, зокрема, зобов'язався постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару в межах 143,6 кВт приєднаної потужності і в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №13 Договірні величини споживання електричної енергії; згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком №4 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін для струмоприймачів Споживача, безпосередньо приєднаних до електричних мереж Постачальника електричної енергії; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами - для струмоприймачів Споживача, безпосередньо приєднаних до електричних мереж Постачальника електричної енергії (п.2.1.2. договору), а Споживач зобов'язався, зокрема, оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №5 Порядок розрахунків за електроенергію та №6 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (п.2.2.3 договору).

Відповідно до п.3 додатку №5 Порядок розрахунків за електроенергію, оплата отриманого Споживачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 3 операційних днів. Якщо на 3 день після отримання рахунку не надійде оплата, то на 5 день Постачальник зобовязаний припинити електропостачання.

Матеріали справи містять акти прийняття-передавання товарної продукції за листопад-грудень 2014р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно даних актів обсяги спожитої відповідачем електроенергії наступні:

- у листопаді 2014 року: активна електроенергія - 8286 кВт/год на суму 12264,94 грн.;

- у грудні 2014 року: активна електроенергія - 6959 кВт/год на суму 10506,97 грн.

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлені рахунки за ці послуги у зазначеному обсязі відповідно до договору про постачання електричної енергії №2002/85 від 29.06.2006р., у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (далі - ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п.6.1. ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2. ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві за період листопад-грудень 2014р. активної електричної енергії у обсязі 15245 кВт/год на загальну суму 22771,91 грн., а відповідач її прийняв без заперечень, що підтверджується відповідними актами прийняття-передавання електроенергії.

Рахунки на оплату:

- спожитої у листопаді 2014р. активної електроенергії на суму 423,34 грн. (з урахування проведеної оплати за листопад 2014р., що відображено у рахунку №2002 за листопад 2014р., у сумі 11841,60 грн.), отримано відповідачем 18.11.2014р.;

- спожитої у грудні 2014р. активної електроенергії на суму 10316,03 грн. (з урахування проведеної оплати за грудень 2014р., що відображено у рахунку №2002 за грудень 2014р., у сумі 190,94 грн.), отримано відповідачем 18.12.2014р., про що свідчать відповідні відмітки на цих документах.

Доказів протилежного суду не надано.

Повноваження особи, що здійснила приймання перелічених документів від імені Державного підприємства Торецьквугілля підтверджено довіреністю останнього №б/н від 18.12.2013р.

За змістом п.3 додатку №5 Порядок розрахунків за електроенергію, оплата отриманого Споживачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 3 операційних днів.

Одночасно п.6.11 ПКЕЕ встановлено, що тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків зазначається у договорі та/або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті.

Відтак, означене положення додатку №5 до договору не суперечить приписам чинного законодавства у сфері спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги викладені обставини та означені вище умови оплати, розрахунок відповідачем за спожиту активну електричну енергію повинно бути вчинено у термін протягом 3 операційних днів від дня отримання рахунку.

Тобто, сплата за зобов'язанням листопада 2014р. повинна бути здійснена: не пізніше 21.11.2014р.; грудня 2014р. не пізніше 23.12.2014р.

Разом з цим, відповідач розрахунки за спожиту активну електроенергію у визначений спірний період у повному обсязі та належним чином не здійснив, у зв'язку з чим порушив строки обумовлені сторонами у договорі.

Приймаючи до уваги відомості представлені позивачем, що не спростовані у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, відповідач частково розрахувався за спожиту у листопаді 2014р. активну електроенергію у розмірі 11841,60 грн. та у грудні 2014р. у розмірі 190,94 грн., у звязку з чим у нього утворилась заборгованість за спожиту активну електроенергію у листопаді 2014р. у сумі 423,34 грн., у грудні 2014р.-10316,03 грн.

Так, приймаючи до уваги викладені обставини справи, вбачається, що позивачем належним чином доведено факт виконання обов'язку щодо поставки активної електроенергії протягом листопада-грудня 2014р. за спірним правочином, вартістю у вищенаведених розмірах та невиконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, грошового зобов'язання з оплати отриманої активної електроенергії у визначений період в загальній сумі 10739,37 грн. у встановлені договором строки.

Доказів, що спростовують дане суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 7656,33 грн. (нарахування здійснено за зобовязанням листопада 2014р. на суму 423,34 грн. з 01.11.2014р. по 31.05.2017р.; за зобовязанням грудня 2014р. на суму 10316,03 грн. з 01.01.2015р. по 31.05.2017р.);

3% річних 783,98 грн. (нарахування здійснено за зобовязанням листопада 2014р. на суму 423,34 грн. з 26.11.2014р. по 31.05.2017р.; за зобовязанням грудня 2014р. на суму 10316,03 грн. з 26.12.2014р. по 31.05.2017р.).

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог, беручи до уваги приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013р., та у межах періоду заявленого позивачем, суд дійшов висновку про розмір інфляційних витрат у сумі 7656,31 грн. та 3% у розмірі 783,99 грн.

Разом з цим, посилаючись на перевищення споживачем у листопаді 2014р. обсягу договірних величин споживання електричної енергії, позивач просить стягнути 352,78 грн.

За умовами вказаного договору для визначення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 01 листопада поточного року надає Постачальнику електричної енергії відомість про обсяги очікуваного споживання електричної енергії (відомість) у наступному році з місячним розподілом і графіком роботи (тобто кількість годин роботи на добу та кількість робочих днів у тиждень, помісячно), згідно із зразком, наведеним у додатку №13.1 до договору (п.5.1 договору).

Відповідно до додатку Договірні величини споживання електричної енергії на 2014 рік до договору про постачання електричної енергії №2002/85 від 29.06.2006р., узгодженою величиною споживання електричної енергії у листопаді 2014р. є 7000 кВт/год.

Пунктом 4.4. ПКЕЕ передбачено, що Споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії.

За умовами п.5.2.2 договору Споживач має право протягом поточного розрахункового періоду звернутися до Постачальника електричної енергії за обґрунтованим коригуванням договірної величини споживання електричної енергії, у разі згоди Постачальника на здійснення коригування, згідно з листом Споживача, договірної величини споживання електричної енергії Споживачу, Постачальник надсилає Споживачу повідомлення (в довільній формі) "Про обєми скоригованої договірної величини споживання електричної енергії та договірної (граничної) величини споживання електричної потужності». Це письмове повідомлення є невід'ємною частиною договору, а скориговані величини споживання електричної енергії та потужності приймаються як договірні на поточний розрахунковий період.

06.11.2014р. відповідач звернувся до постачальника електричної енергії із листом №7/1705 від 06.11.2014р. щодо збільшення договірної величини споживання електричної енергії у листопаді 2014р. на 1000 кВт./год. та остаточно встановити 8000 кВт./год.

Повідомленням про обєми скоригованих договірних величин споживання електричної енергії та договірних (граничних) величин споживання електричної потужності на розрахунковий період листопад 2014р. №2002/20141110 від 14.11.2014р. Постачальником електричної енергії скориговано договірну величину споживання електричної енергії до 8000кВт/год.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до позивача із заявою про коригування (збільшення) договірних величин споживання електричної енергії на листопад 2014р., та позивачем в свою чергу таке звернення розглянуто.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що договірна величина споживання електричної енергії, яка узгоджена сторонами в установленому порядку у відповідності до приписів чинного законодавства, на листопад 2014р. становить 8000кВт/год.

Відповідно до п.6.14. ПКЕЕ перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Згідно двостороннього акту прийняття-передавання товарної продукції, який підписано обома сторонами та скріплено печатками сторін, за листопад 2014р. відповідач фактично спожив 8286 кВт/год.

Згідно з п.4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та договірної (граничної) величини споживання електричної потужності, визначених згідно із вимогами Розділу 5 цього договору, Споживач сплачує Постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії та двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду в години максимуму навантаження енергосистеми. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВа (кВт) і більше та середньомісячним (за підсумками минулого року) обсягом фактичного споживання електричної енергії 50 тис. кВтг і більше.

Статтею 26 Закону України Про електроенергетику, споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідно до п.6.16. ПКЕЕ обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору.

За умовами п.3 додатку №5 до договору оплата отриманого Споживачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 3 операційних днів.

Отже, за таких обставин, на виконання умов договору постачальник виставив відповідачу рахунок №14/2002.112314 від 01.12.2014р. (за перевищення договірних величин) за листопад 2014р. у кількості 286 кВт/год на суму 352,78 грн., із повідомленням №182 від 01.12.2014р., про що свідчать відповідні відмітки на цих документах, а саме їх отримано 10.12.2014р.

Доказів протилежного суду не надано, з матеріалів справи не вбачається.

Вказані вище рахунки на момент розгляду справи відповідачем не оплачені, у зв'язку з чим за ним перед позивачем є наявним грошове зобов'язання зі сплати за перевищення договірних величин електроспоживання у листопаді 2014р. в розмірі 352,78 грн.

Зі змісту відзиву №10/1846 від 05.12.2017р. на позовну заяву, відповідачем позовні вимоги визнано у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково. При цьому, згідно ч.6 цієї статті суд не приймає визнання позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронюваних законом інтересів.

За змістом ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України, визнання позову відповідачем є підставою для прийняття рішення про задоволення позову за умови, якщо дії відповідача не суперечать законодавству і не порушують охоронюваних інтересів інших осіб.

В контексті означених норм, суд зауважує на наступному.

По-перше, визнання позову опосередковано належною письмовою формою, визначеною ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, визнання позову здійснено уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії особою ОСОБА_2 (за довіреністю №1-14/1274 від 18.08.2016р.).

По-третє, сторонами у розглядуваних правовідносинах є лише позивач та відповідач, отже, судом не вбачається підстав для порушення прав і обов'язків інших осіб внаслідок визнання відповідачем грошових вимог позивача за вказаними правовідносинами.

З огляду на викладені обставини, визнання відповідачем вимог суми інфляційних витрат в розмірі 7656,33 грн. порушує у першу чергу права і охоронювані законом інтереси останнього, а отже визнання позову у цій частині не приймається судом.

Відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго до Державного підприємства Торецьквугілля підлягають задоволенню в частині стягнення суми основного боргу, перевищення договірних величин споживання електроенергії та 3% річних у повному обсязі, інфляційних витрат у сумі 7656,31 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, до Державного підприємства Торецьквугілля, м.Торецьк Донецької області, про стягнення 19532,46 грн., у тому числі боргу за активну електроенергію у розмірі 10739,37 грн., спожиту у період листопад грудень 2014р., боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 352,78 грн., спожиту у період листопад 2014р., суми 3% річних у розмірі 783,98 грн., нарахованих у період 26.11.2014р. 31.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії спожитої у період листопад грудень 2014р., суми інфляційних у розмірі 7656,33 грн. нарахованих у період 01.11.2014р. 31.05.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії спожитої у період листопад грудень 2014р., задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Торецьквугілля (85200, Донецька область, м.Торецьк, вул.Дружби, буд.19, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, б.8, , банківські реквізити не зазначено) 19532,44 грн., у тому числі 10739,37 грн. суми боргу за активну електроенергію, 352,78 грн. суми боргу за перевищення договірних величин споживання електроенергії, 783,98 грн. 3% річних та 7656,31 грн. суми інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 12.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2017р.

Суддя О.В. Кротінова