ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
"18" грудня 2017 р.Справа № 916/1600/17
12 грудня 2017 року Постановою Одеського апеляційного господарського суду по справі №916/1600/17 апеляційну скаргу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задоволено, рішення господарського суду Одеської області від 11.09.2017 скасовано, в позові Ізмаїльського міськрайонного центру занятості до Ізмаїльського обєднаного УПФУ Одеської області про стягнення відмовлено.
Не поділяючи точку зору більшості вважаю за необхідне, керуючись ч.3 ст.4-7 ГПК України, висловити окрему думку щодо прийнятої ухвали.
З постанови вбачається, що колегія суддів прийшла до висновку про відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди.
З цим висновком не згоден з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 цієї ж статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
У розумінні приписів наведеної норми однією з підстав виникнення зобовязання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобовязань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобовязань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою.
Деліктне (позадоговірне) зобовязання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобовязальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобовязальних правовідносин.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.
Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи, вина завдавача шкоди, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
Я погоджуюсь з висновком господарського суду, що ОСОБА_1 станом на дати його звернення до позивача з заявами про надання статусу безробітного та призначення грошової допомоги по безробіттю через відсутність роботи не мав заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, та отримав від Управління Пенсійного Фонду України в м.Ізмаїлі відмову у призначенні пенсії, а також в період з 16.08.2011р. по 15.11.2011р., з 19.04.2012р. по 25.10.2012р. та з 13.11.2012р. по 04.02.2013р. не мав заробітку та не отримував пенсію.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються під час розгляду інших справ, у яких приймають участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Приймаючи до уваги постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2011 по справі № 2а-6201/11 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012 р. у цій самій справі, які набрали чинності, вважаю, що обставини протиправної поведінки відповідача є встановленими та не підлягають доведенню у даній справі. Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_1К своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке гарантовано чинним законодавством. Крім того неправомірні дії відповідача надали ОСОБА_2 можливість стати на облік в центрі зайнятості та отримувати допомогу як безробітній особі, яка не має будь-яких доходів за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, чим було завдано шкоду останньому. Наведеним спростовуються безпідставні твердження відповідача в апеляційній скарзі про відсутність неправомірних дій з боку Управління ПФУ.
При цьому зазначаю, що саме внаслідок протиправної відмови органів Пенсійного фонду України у призначенні пенсії ОСОБА_1К був вимушений звернутися до позивача за одержанням допомоги по безробіттю, що також свідчить про наявність вини відповідача у заподіянні шкоди (збитків) позивачу.
Стосовно причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою позивачу, то суд першої інстанції вірно встановив наявність підстав для кваліфікації виплат допомоги по безробіттю як шкоди, що заподіяна внаслідок протиправних дій органу призначення пенсії (УПФУ в м. Ізмаїлаі) щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах.
Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга Ізмаїльського обєднаного УПФУ Одеської області задоволенню не підлягає.
Суддя Головей В.М.