ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р. Справа №917/1345/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 08.09.2017р.,

1-го відповідача не з'явився,

2-го відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №2756 від 15.12.2016р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Агрофірма "Яковлівська" (вх.№3432Х/1-41 від 07.11.2017р.), на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2017р. (місто Харків, суддя Калініченко Н.В. повний текст рішення складено 23.10.2017р.) у справі №917/1345/17,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська", с. Яковлівка, Харківська обл.,

до 1. ОСОБА_3, с. Розсошенці, Полтавська обл.,

2. Фізичної особи ОСОБА_4, с. Яковлівка, Харківська обл.,

про стягнення 675110,00 грн. безпідставно одержаних коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська", звернувся до суду з позовною заявою до першого відповідача, ОСОБА_3, другого відповідача, ОСОБА_4, про стягнення безпідставно набутого майна - грошових коштів у розмірі 259352,00 грн. та 415 758,00 грн., відповідно; також позивач просить суд покласти на відповідачів судові витрати у розмірі 10126,65 грн.

Позовні вимоги вмотивовані безпідставністю виплати, проведеної позивачем на користь відповідачів, як учасникам (засновникам) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська" грошових коштів у вигляді дивідендів через відсутність (непроведення) загальних зборів Товариства, статтями 509 та 1212 Цивільного кодексу України, статтею 35 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.10.2017р. (суддя Калініченко Н.В.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтоване тим, що одержані відповідачем кошти у вигляді дивідендів не можуть вважатись отриманими відповідачами без достатньої правової підстави та збереженими за рахунок позивача в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, а сама стаття 1212 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава для повернення сплачених сум, оскільки спірне питання регулюється спеціальними нормами Закону України "Про господарські товариства"; відсутність в даному випадку преюдиційних фактів за ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції від 18.10.2017р. не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги; стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В обґрунтування своєї позиції по справі, позивач зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тій обставині, що Харківським апеляційним господарським судом в постанові від 12.07.2017р. по справі №922/646/174 встановлено, що ОСОБА_4 не доведено проведення загальних зборів учасників ТОВ "Агрофірма Яковлівська" про розподіл прибутку та виплату дивідендів учасниками товариства за 2014 рік, що в даному випадку є преюдиційним фактом в силу положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України; виплата відповідачам дивідендів була проведена без достатньої правової підстави за відсутності рішення учасників ТОВ "Агрофірма Яковлівська" про розподіл прибутку та виплату дивідендів, що цілком відповідає положенням статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.11.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.12.2017р.

2-ий відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№12908 від 12.12.2017р.), в якому просить залишити рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2017р. без змін, а скаргу ТОВ "Агрофірма "Яковлівська" без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції по справі 2-ий відповідач зазначає, що місцевим господарським судом вірно встановлено, що відповідно призначень платежу за наданими позивачем копіями видаткових касових ордерів, які підписані директором товариства, грошові кошти були отримані відповідачем як дивіденди за 2014 рік; директор, складаючи видаткові ордери, перевіряв останні на предмет відповідності їх господарській операції - наявності правової підстави для виплати коштів рішення загальних зборів товариства; Харківським апеляційним господарським судом в постанові від 12.07.2017р. по справі №922/646/17 від 12.07.2017р. не встановлено відсутність рішення, оформленого протоколом №1 від 12.01.2015р. про виплату дивідендів за 2014 рік, що свідчить про відсутність обставин, які б мали преюдиційний характер для цієї справи; позивачем не доведено відсутність умов, за яких безпідставно набуті кошти не підлягають поверненню ч.1 ст. 1215 Цивільного кодексу України.

1-ий відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№12997 від 14.12.2017р.), в якому погоджується із вимогами апеляційної скарги та просить розглядати справу без його участі.

2-им відповідачем надані додаткові пояснення у справі (вх.13220 від 20.12.2017р.), які долучено до матеріалів справи.

Позивач надав додаткові пояснення у справі (вх.№13246 від 21.12.2017р.) та копію постанови Вищого господарського суду України від 30.10.2017р. у справі №922/646/17, які долучено до матеріалів справи.

У судове засідання 18.12.2017р. з'явились ті ж представники позивача та 2-го відповідача.

1-ий відповідач, будучи обізнаним щодо часу та місця розгляду справи (в матеріалах справи наявні докази направлення ухвали суду про оголошення перерви, телефонограма та інформація, розміщена на офіційній сторінці сайту Харківського апеляційного господарського суду т.2, а.с.18-22), у судове засідання не зявився. Більше того, колегія суддів враховує, що 1-ий відповідач у клопотанні №12997 від 14.12.2017р. просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні.

15.12.2017р. набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини спору.

26.12.2005р. загальними зборами учасників товариства (підприємства-позивача) затверджено Статут товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська", учасниками якого є ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (п. 1.4 статуту) (т.1., а.с.18-28).

Статутний фонд Товариства становить 11800,00 грн., розмір внесків учасників, зокрема ОСОБА_3 (перший відповідач) - 61 % сума 7198 грн., ОСОБА_4 (другий відповідач) - 19 % сума 2242 грн.

Вказана обставина також підтверджується Витягом з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1., а.с.29-33).

В матеріалах справи наявна копія протоколу №1 від 12.01.2015р., підписаного головою зборів ОСОБА_3, секретарем зборів ОСОБА_4, скріпленим печаткою товариства про те що 12.01.2015р. загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська" (одноголосно усіма трьома учасниками) було прийнято рішення про:

- нарахування дивідендів за 2014 рік на користь ОСОБА_3 - 4173684,20 грн., на користь ОСОБА_5 -1368421,00 грн. та на користь ОСОБА_4 1300000,00 грн.;

- виплату після сплати податку дивідендів за 2014 рік на користь ОСОБА_3 - 3964999, 99 грн., на користь ОСОБА_5 -1299999,95 грн та на користь ОСОБА_4 1235000,00 грн. (т.1., а.с.106).

30.01.2015р. відповідачем (в особі засновників ОСОБА_3, ОСОБА_5В.) як податковим агентом сплачено податок з доходів фізичних осіб у розмірі 5% від нарахованої суми у розмірі 342105, 26 грн. (т.1., а.с.107).

ОСОБА_3 в касі товариства протягом лютого вересня 2015 року на руки отримала дивіденди за 2014 рік (з відповідним призначенням платежу) в сумі 1334802,00 грн. - 13.02.2015р., 25.02.2015р., 02.03 2015р., 03.03.2015р., 05.03.2015р., 12.03.2015р., 16.03.2015р., 08.04.2015р., 19.05.2015р., 23.07.2015р., 24.07.2015р., 31.07.2015р., 04.08.2015р., 04.09.2015р. (14 разів). (т.1, а.с.35, 37, 39, 41, 43, 45, 46, 49, 51, 53, 55, 57, 59, 61).

ОСОБА_4 в касі товариства протягом лютого вересня 2015 року на руки отримав дивіденди за 2014 рік (з відповідним призначенням платежу) в сумі 437640,00 грн. - 13.02.2015р., 25.02.2015р., 02.03.2015р., 03.03.2015р., 05.03.2015р., 24.03.2015р., 16.03.2015р., 08.04.2015р., 19.05.2015р., 23.07.2015р., 24.07.2015р., 31.07.2015р., 04.08.2015р., 04.09.2015р. (14 разів). (т.1, а.с.36, 38, 40, 42, 44, 47, 48, 50, 52, 54, 56, 58, 60, 62).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 направлялись вимоги №14 від 07.03.2017р., б/н від 17.07.2017р. та №11 від 07.03.2017р., в яких ТОВ "Агрофірма "Яковлівська" просить повернути товариству грошові кошти, як помилково нараховані дивіденди (т.1, а.с.63-70).

Згідно платіжного доручення №18178815 від 13.04.2017р. та №18860967 від 15.06.2017р. ОСОБА_3 було повернуто 558700,00 грн. та 516750,00 грн. відповідно, як дивіденди за 2014 рік (т.1, а.с.71-72).

Також, в матеріалах справи міститься копія постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12.07.2017р. у справі №922/646/17, згідно якої скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким ОСОБА_4 (позивачу) відмовлено в позові до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська" про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 975828,40 грн.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 30.10.2017р. у справі №922/646/17 постанова Харківського апеляційного господарського суду залишена в силі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею 113 Цивільного кодексу України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Частиною 1 статті 50 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Як встановлено частиною першою статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Аналогічні положення містить частина перша статті 145 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.5 ч.4 ст. 145 Цивільного кодексу України до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства.

Як встановлено п.2 ч.1 ст. 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

В силу статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Згідно п. 6.1.,6.2 Статуту прибуток товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та інших витрат і страхових зобов'язань. З прибутку товариства сплачуються передбачені законодавством України податки та інші платежі до бюджету, а також сплачуються відсотки за кредитами банків, штрафні санкції. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків залишається у повному розпорядженні учасників і використовується згідно з рішенням зборів учасників.

Як зазначалось вище, в матеріалах справи наявний протокол №1 від 12.01.2015р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська", яким оформлене рішення про виплату дивідендів за 2014 рік учасникам товариства.

Колегія суддів зазначає, що протокол №1 від 12.01.2015р. наданий до матеріалів справи в копії, засвідченій учасником товариства ОСОБА_4 (т.1., а.с.137).

За посиланнями позивача, збори, оформлені протоколом №1 від 12.01.2015р. не проводились та даний факт встановлено господарським судом у справі №922/646/17.

Колегія суддів, досліджуючи рішення, прийняті судами у справі №922/646/17 зазначає, що по-перше, вказаними судовими рішеннями не досліджувалось питання визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, оформленого протоколом №1 від 12.01.2015р., а досліджувалось питання виплати дивідендів. По-друге, в судових рішеннях у справі №922/646/17 встановлено про неналежність поданого до суду доказу, а саме протоколу №1 від 12.01.2015р. При цьому, вказаний факт викладено судами у мотивувальній частині рішення, в рамках встановлення обставин, що входили до кола доказування предмету спору, що розглядався.

Крім того, згідно частини 7 статті 75 Господарського процесуального кодексу України в редакції, що набула чинності 15.12.2017р. правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

Отже, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо визнання недійсним рішення, оформленого протоколом №1 від 12.01.2015р. про виплату дивідендів за 2014 рік, враховуючи, що надана судом оцінка матеріалів іншої справи не є преюдиційним фактом у даній справі, колегія суддів не вбачає підстав для визнання обставини про виплату дивідендів за 2014 рік за протоколом №1 від 12.01.2015р. такою, що була здійснена здійсненими без належної правової підстави.

Більше того, вказане рішення товариства було схвалене діючим на той час керівництвом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська" та його учасниками. Відповідна обставина не заперечується сторонами.

В силу статті 241 Цивільного кодексу України правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Про схвалення прийнятого рішення, зокрема, свідчить отримання грошових коштів частками на протязі лютого-вересня 2015 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах: "Меллахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998р. та "ОСОБА_6 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991р. визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "ОСОБА_6 Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991р. Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права, є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Обставини справи, чинне законодавство та приписи статуту товариства свідчать, що відповідачі можуть вважатись такими, що набули право "правомірного очікування".

При цьому, позов, в якому позивач стверджує про безпідставність отримання дивідендів сторонами, фактично позбавляє відповідачів на отримання дивідендів, рішення про виплату яких прийняте загальними зборами товариства та проводиться за статутом внаслідок отримання прибутку.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято вірне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Питання про підсудність (підвідомчість) даної справи, припинення провадження у даній справі, що розглядались судом першої інстанції, колегія суддів не досліджує в силу частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зазначені питання не входять до предмету вимог та доводів апелянта.

З огляду на викладене, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення господарського суду Харківської області від 18.10.2017р. у справі №917/1345/17 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Яковлівська" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2017р. у справі №917/1345/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2017 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя М.М. Слободін

Суддя В.С. Хачатрян