ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" грудня 2017 р. Справа № 922/4493/16

Суддя Крестьянінов О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (вх. №3873 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.08.2017 у справі № 922/4493/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Адрид", м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адрид", м. Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.08.2017 у справі №922/4493/16 (суддя Яризько В.О.) затверджено наданий суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс. Ліквідовано юридичну особу - ТОВ "Адрид". Визнано вимоги кредиторів, що були не задоволені за недостатністю майна банкрута ТОВ "Адрид", погашеними. Провадження у справі припинено. Зобов'язано державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи та передати органам, які здійснювали облік, відповідне повідомлення про зняття юридичної особи з обліку.

Київська ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області з вказаною ухвалою не погодилася та звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 28.08.2017 у справі № 922/4493/16 та припинити провадження у справі. Одночасно заявник апеляційної скарги просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Отже, розгляд господарськими судами справ здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діє з 15.12.2017.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

1. Згідно відбитку ПАТ "Укрпошта" на поштовому конверті, апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою 14.12.2017, тобто, до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діє з 15.12.2017, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стаття 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла до 15.12.2017) встановлювала, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

Згідно статті 119 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діє з 15.12.2017), за заявою учасника справи суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк.

В обґрунтування пропуску строку подання апеляційної скарги Київська ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області посилається на те, що 18.10.2017 Центральна ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області подала апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Харківської області від 16.08.2017 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 повернута. Київська ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області вважає, що на даний час порушення, зазначені в ухвалі суду від 20.10.2017 усунуто, а тому повторно подає апеляційну скаргу.

Суд, розглянувши вказане клопотання, зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2017 повернуто апеляційну скаргу Київській ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з поданням апеляційної скарги після закінчення передбаченого законом строку без клопотання про його поновлення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.10.2017 повернуто апеляційну скаргу Київській ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, у зв'язку з ненаданням належних доказів надсилання копії апеляційної скарги учасникам процесу, в тому числі, кредитору - Західно-Донбаській ОДПІ ГУДФС у Дніпропетровській області.

Копія вказаної ухвали (вих. №016161 від 23.10.2017) була направлена Київській ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області 25.10.2017, про що свідчить копія чеку ПАТ «Укрпошта» та список згрупованих поштових відправлень Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 (номер відправлення 622).

Згідно інформації, що міститься на офіційному сайті «Укрпошта» щодо відстеження поштових відправлень, поштове відправлення за номером 622 було вручено адресату 26.10.2017 за довіреністю.

З даною апеляційною скаргою Київська ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області втретє звернулася до апеляційного господарського суду лише 14.12.2017, тобто більше ніж через півтора місяці навіть після отримання ухвали про повернення апеляційної скарги від 20.10.2017.

Необхідно зазначити, що законодавець не передбачає обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню; у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Проте, наведені заявником апеляційної скарги доводи жодним чином не обґрунтовують причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали від 28.08.2017 (в тому числі, тривалого неподання апеляційної скарги з дня отримання ухвали від 20.10.2017, якою були визначені недоліки, які стали причиною повернення попередньої апеляційної скарги), а відтак зазначені у клопотанні доводи не можуть бути визнані поважними.

Згідно з частиною 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.), апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

2. Крім того, ст. 94 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла до 15.12.2017) встановлювала, що до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Адрид, до якого включено вимоги Західно-Донбаської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області в сумі 3200,00 грн. - до першої черги погашення, в сумі 8545,22 грн. - до шостої черги погашення, а також включено, як такі, що не є конкурсними, вимоги ТОВ "Провід Групп" у сумі 539000,00 грн. (шоста черга погашення); Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області в сумі 1800,00 грн. (шоста черга погашення).

З матеріалів доданих до апеляційної скарги, а саме з копії згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (список №9931) від 14.12.2017 вбачається, що поштові відправлення було надіслано, зокрема, ТОВ "Провід Групп", ТОВ «Адрид», ОСОБА_2

Проте, матеріали справи не містять доказів надіслання апеляційної скарги кредитору - Західно-Донбаській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Таким чином, в порушення положень ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, станом на момент подання апеляційної скарги), заявником апеляційної скарги повторно не надано доказів направлення копії апеляційної скарги всім сторонам у даній справі.

Згідно ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно ст. 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що апелянтом не було виконано вимоги п. 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

3. Окрім того, до апеляційної скарги у якості доказів наявності у ОСОБА_3 права на підписання апеляційної скарги скаржником надано копію довіреності від 10.08.2017р., що не містить прізвища та посади особи, яка її засвідчила, а також дати такого засвідчення. Окрім того, учасником справи не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналу вказаного письмового доказу.

Положеннями ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляються нижче реквізиту.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Проте, заявником апеляційної скарги не виконано положень ст. 91 та п. 1 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що вказані в апеляційній скарзі підстави поновлення строку на подання апеляційної скарги визнані судом неповажними, відсутність в матеріалах апеляційної скарги доказів надіслання її кредитору (Західно-Донбаській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області), а також відсутність оригіналу довіреності або належним чином засвідченої її копії, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

4. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність). Фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи здатні особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (процесуальна дієздатність).

Юридична особа набуває процесуальних прав та обов'язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника. Юридична особа може набувати процесуальних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників у випадках, коли відповідно до закону чи установчого документа така юридична особа набуває та здійснює права, а також несе обов'язки через своїх учасників.

З даною апеляційною скаргою звернувся представник Київської ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області ОСОБА_3 за довіреністю.

В свою чергу статтею ст. 19-3 Податкового кодексу України передбачені функції державних податкових інспекцій. Так, державні податкові інспекції: здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Всі інші функції крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, виконують контролюючі органи, в тому числі, звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством (ст. 19-1 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи. Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється. Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов'язків контролюючих органів визначається законодавством України. Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Таким чином, саме ГУ ДФС у Харківській області відповідно до Податкового кодексу України є контролюючим органом щодо дотримання боржником податкового та митного законодавства.

Враховуючи викладене, заявнику апеляційної скарги також необхідно надати письмове додаткове правове обґрунтування щодо здатності здійснення ним процесуальних прав та виконування обов'язків в суді, з огляду на те, що по - перше, саме ГУ ДФС у Харківській області наділене процесуальною дієздатністю щодо звернення до суду як територіальний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику; по-друге, що Київська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області (враховуючи положення ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») не є стороною у даній справі, оскільки не є конкурсним кредитором.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 234, 258, 260, п. 11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.08.2017 у справі № 922/4493/16 залишити без руху.

2. Встановити Київській ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

3. Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Крестьянінов О.О.