РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/1026/15-г

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/1026/15-г

за позовом корпорації "Співдружність КОМП"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингова

компанія "Компанія з управління активами "Будівельні проекти", що діє від

свого імені та в інтересах і за рахунок активів Пайового венчурного не

диверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Аквілон";

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт";

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1) приватного підприємства "Імпульс-В";

2) публічного акціонерного товариства "Таскомбанк";

3) відкритого акціонерного товариства "Плодоовоч";

4) товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест";

5) товариства з обмеженою відповідальністю "Опус-Плюс";

6) товариства з обмеженою відповідальністю "Етуаль-авто"

про витребування майна з чужого володіння.

Представники сторін:

від позивача: Михайлова В.В., довіреність б/н від 14.02.2017р.;

від відповідача-1: Демяненко І.В., довіреність б/н від 29.11.2017р.;

від відповідача-2: Гриценко Д.В., довіреність б/н від 01.09.2017р.;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: Заброда М.Л., довіреність б/н від 17.11.2017р.

від третьої особи-4: не з'явився;

від третьої особи-5: Луценко О.М., довіреність № б/н від 20.09.2017р.;

від третьої особи-6: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2015 року корпорація "Співдружність КОМП" (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест" (надалі - відповідач-1); 2) товариства з обмеженою відповідальністю "Опус Плюс" (надалі - відповідач-2); 3) відкритого акціонерного товариства "Плодоовоч" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1) приватного підприємства "Імпульс-В"; 2) публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" про витребування майна з чужого володіння.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2017р. (суддя Цюкало Ю.В.) позовні вимоги корпорації "Співдружність КОМП" задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017р. (колегія суддів: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А., Майданевич А.Г.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбізнес ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2017 задоволено; рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2017 скасовано; прийнято нове рішення яким у задоволенні позову Корпорації "Співдружність КОМП" відмовлено повністю; розподілено судові витрати в порядку ст.49 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2017р. касаційну скаргу корпорації "Співдружність КОМП" в особі ліквідатора Мегері Артура Валентиновича задоволено частково. Рішення Господарського суду м. Києва від 09.03.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017р. у справі №910/1026/15-г скасовано. Позовні вимоги Корпорації "Співдружність КОМП" до ТОВ "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест" та ТОВ "ОПУС ПЛЮС" про витребування з чужого володіння нерухомого майна, розташованого за адресами: м. Київ, пров. Балтійський, 20 та м. Київ, пр. Відрадний, 28, направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва; в іншій частині позовні вимоги залишено без розгляду.

Згідно з розпорядженням В.о. керівника апарату суду № 05-23/2429 від 16.08.2017р., призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу №910/1026/15-г передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2017р. прийнято справу №910/1026/15-г в частині позовних вимог Корпорації "Співдружність КОМП" до ТОВ "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест" та ТОВ "ОПУС ПЛЮС" про витребування з чужого володіння до свого провадження. Розгляд справи призначено на 21.09.2017р.

21.09.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, заява про зміну предмету позову, клопотання про заміну неналежного відповідача у справі, клопотання про продовження строку вирішення спору.

21.09.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 та відповідача-2 надійшли відзиви на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2017р. розгляд справи відкладено на 12.10.2017р.

11.10.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшли додаткові пояснення по справі.

11.10.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача - 2 надійшли заява про застосування строків позовної давності до вимог позивача та клопотання про витребування оригіналів протоколів (завірені копії) у приватних нотаріусів, щодо об'єктів позначених у позовних вимогах про витребування майна з чужого володіння, які розташовані за адресою: м. Київ, Відрадний проспект, б.28-А.

12.10.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли супровідний лист з додатковими документами на виконання вимог ухвали суду від 21.09.2017р., клопотання про витребування доказів у ПАТ "Плодоовоч", ТОВ "Ріал Істейт" та ТОВ "ОПУС ПЛЮС", ТОВ "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест" та ТОВ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти", ТОВ "ОПУС ПЛЮС" та ПП "Імпульс - В", а також клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 12.10.2017р. просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову, заяву про зміну предмету позову, клопотання про заміну неналежних відповідачів у справі, клопотання про витребування доказів у ПАТ "Плодоовоч", ТОВ "Ріал Істейт" та ТОВ "ОПУС ПЛЮС", ТОВ "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест" та ТОВ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти", ТОВ "ОПУС ПЛЮС" та ПП "Імпульс - В", а також клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду справи.

Представник відповідача-2 проти даних клопотань представника позивача заперечив та надав суду зауваження на заяву про забезпечення позову, а також клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.4 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Представники відповідачів -1,3 та третіх осіб - 1,2 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2017р. відмовлено позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "Ріал Істейт" та ТОВ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти"; відмовлено позивачу в прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позовних вимог; відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про залишення позову без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України; частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів; продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 02.11.2017р.

01.11.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про витребування доказів.

02.11.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/1026/15-г та залишення без розгляду заяви про зміну предмету позову.

В судовому засіданні 02.11.2017р. судом відмовлено у задоволенні заяви про залишення без розгляду заяви про зміну предмету позову, оскільки дане питання було розглянуто в судовому засіданні 12.10.2017р.

Представник відповідача-1 подав клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваного судом Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.02.2017р., укладеного з ТОВ "КУА "Будівельні проекти".

Також, суд відклав розгляд клопотань про витребування нових доказів та зупинення провадження у справі до з'ясування питання щодо визначення належних відповідачів у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2017р. розгляд справи відкладено на 16.11.2017р., у зв'язку з неявкою представників відповідачів-2,3 та третьої особи-1, а також неподанням сторонами витребуваних доказів.

15.11.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.11.2017р. у справі № 910/19164/17.

Крім того, 15.11.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача-1 - ТОВ "ІКК "Ін-Вест", надійшло клопотання, в якому відповідача-1 просить відмовити позивачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Від представника відповідача-2 - ТОВ "Опус-Плюс", надійшли заява про застосування строку позовної давності; клопотання про відмову позивачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про витребування з Харківського обласного державного нотаріального архіву оригіналу протоколу (завірену копію) Загальних зборів позивача за договором купівлі-продажу від 07.10.2010р. між ПП "Імпульс-В" та ТОВ "Опус Плюс", реєстровий номер 495, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Глуховцевою М.В.

16.11.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача-1 - ТОВ "ІКК "Ін-Вест",отримано письмові пояснення.

В судовому засіданні представник відповідача-3 - ПАТ "Плодоовоч", подав клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом доказів.

Представник відповідача-2 - ТОВ "Опус-Плюс", на виконання вимог суду надав для огляду оригінал та належним чином засвідчену копію для залучення до матеріалів справи договору купівлі-продажу від 07.10.2010р. укладеного між ПП "Імпульс" та ТОВ "ОПУС ПЛЮС", реєстровий номер 495, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Глуховцевою М.В.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі.

Представники відповідачів просили відмовити в задоволенні клопотання позивача щодо зупинення провадження у справі та розглянути спір по суті.

Водночас, представники відповідачів не заперечували, що на день розгляду справи спірне майно вибуло з їх володіння та належними власниками нерухомого майна по провулку Балтійському, 20 у м. Києві є ТОВ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти", що діє від свого імені та в інтересах і за рахунок активів Пайового венчурного не диверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Аквілон"; по пр. Відрадний, 28 у м. Києві - товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт", що також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, враховуючи, що предметом спору у даній справі є витребування певного нерухомого майна у його власників, суд дійшов висновку про задоволення клопотань позивача щодо заміни неналежного відповідача у справі, поданих через загальний відділ господарського суду 21.09.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2017р. розгляд справи відкладено на 30.11.2017р., у зв'язку із заміною неналежних відповідачів належними та необхідністю витребування нових доказів у справі. Виключено з числа відповідачів відкрите акціонерне товариство "Плодоовоч" та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

30.11.2017р. до початку розгляду справи через загальний відділ господарського суду від представника відповідача-2 - ТОВ "Ріал Істейт", надійшло клопотання в якому останній просить відкласти розгляд справи, у зв'язку з не надходженням на його адресу копії позовної заяви, надати час для ознайомлення з матеріалами справи та залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ТОВ "Етуаль-авто", як продавця спірного майна.

Присутній у судовому засідання 30.11.2017р. представник позивача витребувані судом докази не подав та просив вирішити клопотання щодо зупинення провадження у справі.

Представник відповідача-2 підтримав своє клопотання щодо відкладення розгляду справи та залучення третьої особи.

Представники відповідача-1 та третьої особи-3 - ВАТ "Плодоовоч" не заперечували щодо відкладення розгляду справи та залучення третьої особи.

Також, представник третьої особи-3 - ВАТ "Плодоовоч" подав заяву про застосування строків позовної давності.

З огляду на предмет спору та положення ч. 1 ст. 660 ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача-2 щодо залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ТОВ "Етуаль-авто", як продавця спірного майна.

Окрім цього, суд з власної ініціативи залучив в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ТОВ "Інвестиційно-консалтингова компанія "Ін-Вест" та ТОВ "Опус-Плюс", які також виступали продавцями нерухомого майна, яке є предметом спору у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2017р. розгляд справи відкладено на 14.12.2017р., у зв'язку із залученням до участі у справі третіх осіб та витребування доказів по справі.

12.12.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, клопотання про витребування доказів.

14.12.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшов відзив.

14.12.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника третьої особи-5 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

14.12.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшли клопотання про фіксування судового процесу, про витребування доказів та відзив.

14.12.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника третьої особи-3 надійшли письмові пояснення та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

14.12.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника третьої особи-3 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Присутній в судовому засіданні 14.12.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та подані до судового засідання клопотання.

Представники відповідачів та третіх осіб-3,5 заперечили проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзивах.

Представник третіх осіб - 1,2,4,6 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі до вирішення справ №910/19005/17 та №910/19164/17, яке надійшло 02.11.2017р., суд відмовив в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Судом встановлено, що предметом розгляду у справі №910/19005/17 є визнання недійсними угоди №1 від 23.01.2009р. та додаткової угоди від 23.01.2009р., у справі №910/19164/17 - визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.10.2010р., реєстровий номер 495, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Глуховцевою М.В.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про непов'язаність даної справи зі справами №910/19005/17 та №910/19164/17, оскільки підставами позову у справі №910/1026/15-г не є недійсність угоди №1 від 23.01.2009р., додаткової угоди від 23.01.2009р. та договору купівлі-продажу від 07.10.2010р., а тому встановлення зазначених обставин не впливає на її вирішення.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для зупинення провадження у справі №910/1026/15-г до вирішення справ №910/19005/17 та №910/19164/17 у суду відсутні.

Розглянувши клопотання позивача та відповідача-2, судом відмовлено в їх задоволенні, оскільки останні не відповідають приписам ст. 38 ГПК України, зокрема, в клопотанні не зазначено: обставини, що перешкоджають наданню зазначених доказів безпосередньо учасниками судового процесу та не вказано обставини, які можуть підтвердити витребувані докази. Так, матеріали справи не містять доказів звернення позивача та відповідача-2 до відповідних організацій з метою отримання зазначених у клопотаннях документів, та відмови таких організацій у їх наданні.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача та відповідача-2 про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, а саме: учасників корпорації «АИС», приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., суд відмовив в їх задоволенні з огляду на наступне.

Враховуючи норму ст.27 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (п. 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011.).

З урахуванням наведеного, клопотання позивача та відповідача-2 про залучення третіх осіб до участі у справі судом визнано необґрунтованими, оскільки, в результаті прийняття рішення у даній справі зазначених осіб не буде наділено новими правами чи покладено на них нові обов'язки, або змінено їх наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

При цьому, суд дійшов висновку, що нез'явлення представників третіх осіб - 1,2,4,6 в судове засідання не є перешкодою для вирішення спору по суті, оскільки участь в судовому засіданні є правом третіх осіб, а не обов'язок.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих учасниками судового процесу, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів та третіх осіб-3,5, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Корпорація «Співдружність КОМП» є повним правонаступником Корпорації «АИС» (внаслідок перейменування), яка, в свою чергу, є повним правонаступником Корпорації «Автоінвестстрой».

14.05.2012р. постановою господарського суду Харківської області у справі № 5023/7064/11 корпорацію "Співдружність КОМП" (по тексту - Корпорація) було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого - Севостьянова Євгена Вікторовича.

27.03.2013р. ухвалою господарського суду Харківської області у справі № 5023/7064/11 було припинено повноваження ліквідатора Корпорації - арбітражного керуючого Севостьянова Євгенія Вікторовича та призначено ліквідатором арбітражного керуючого - Мегерю Артура Валерійовича.

Постановою господарського суду Харківської області від 14.05.2012р. по справі №5023/7064/11 корпорацію «Співдружність КОМП» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Севостьянова Євгена Вікторовича.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.03.2013р. у справі №5023/7064/11 припинено повноваження ліквідатора корпорації «Співдружність КОМП» арбітражного керуючого Севостьянова Євгена Вікторовича та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Мегерю Артура Валерійовича.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на дату порушення справи про банкрутство) ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством;

- аналізує фінансове становище банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту.

Ліквідатором, в ході виконання повноважень, передбачених Законом про банкрутство, булиздійснені заходи, спрямовані на виявлення ліквідаційної маси банкрута та встановлені обставини, що вказують на перехід права власності на частину активів у вигляді нежитлових будівель від Корпорації «АИС» до третіх осіб, зокрема щодо:

1) об'єктів нерухомості, розташованих за адресою: м. Київ, пров. Балтійський, 20, а саме:

- нежитлові будівлі, загальною площею 21980, 10 кв.м., які складаються з адміністративно- офісної будівлі, площею 528, 6 кв.м., А, будівлі виробничо-складського комплексу, площею 19617, 5 кв.м., Б, складської будівлі, площею 596, 7 кв.м., З, виробничої будівлі, площею 148, 0 кв.м., 1, будівлі їдальні, площею 288, 0 кв.м., Л, будівлі СТО, площею 523, 3 кв.м., М, виробничої будівлі, площею 278, 0 кв.м, Р.;

- нежитлові будівлі офісно-торгівельного центру (літ. «Т»), загальною площею 12429, 2 кв.м.;

- нежитлова торгівельно-виробнича будівля (літ. «У»), загальною площею 1964, 4 кв.м.;

- будівля виробничої майстерні (літ. К), загальною площею 67, 3 кв.м.

2) об'єктів нерухомого майна: нежилі приміщення з № 1 по №21 (групи приміщень № 57) (в літ. А), загальна площа 651, 1 кв.м., за адресою: м. Київ, проспект Відрадний, будинок 28.

01.04.2004р. між ВАТ «Плодоовоч» (участник-1) та корпорацією «Автоінвестрой» (участник-2) було укладено договір про спільну діяльність (далі - договір СД) для досягнення спільної мети, а саме: згідно п. 1.1. мета договору - об'єднання грошових коштів і майна учасника-1 і учасника-2 для досягнення спільної господарської мети, а саме: будівництва нежитлової будівлі за адресою: м. Київ, пров. Балтійський, 20.

23.01.2009р. між ВАТ "Плодоовоч", ПП "Імпульс-В" та корпорацією "АИС" було укладено угоду № 1 до договору про спільну діяльність про заміну сторони у зобов'язанні (далі - угода), якою сторони погодили, що корпорація "АИС" передає, а ПП "Імпульс-В" приймає на себе всі права та зобов'язання за договором про спільну діяльність. Сторонами за договором про спільну діяльність стали ВАТ "Плодоовоч" та ПП "Імпульс-В".

26.12.2008р. між корпорацією "Співдружність КОМП" та ПП "Імпульс-В" був укладений договір купівлі-продажу, реєстровий номер 5460, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., відповідно до якого об'єкти, розташовані за адресою: м. Київ, пр. Відрадний, буд. 28-А, пл. 657,10 кв.м, були відчужені на користь ПП "Імпульс- В".

В подальшому 07.10.2010р. між ПП "Імпульс-В" та ТОВ "ОПУС ПЛЮС" укладено договір купівлі-продажу, реєстровий номер 495, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Глуховцевою М.В., відповідно до якого об'єкти, розташовані за адресою: м. Київ, пр. Відрадний, буд. 28-А, пл. 657,10 кв.м, були відчужені на користь ТОВ "ОПУС ПЛЮС".

Станом на день розгляду справи спірне майно вибуло з володіння ПП "Імпульс-В" та ТОВ "ОПУС ПЛЮС", а власниками нерухомого майна є: по провулку Балтійському, 20 у м. Києві - ТОВ "Компанія з управління активами "Будівельні проекти", що діє від свого імені та в інтересах і за рахунок активів Пайового венчурного не диверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Аквілон"; по пр. Відрадний, 28 у м. Києві - ТОВ "Ріал Істейт", що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідними договорами купівлі-продажу нерухомого майна, залучених до матеріалів справи.

Позивач вважає, що визначені ним в позові об'єкти нерухомого майна вибули із володіння корпорації «Співдружність КОМП» поза його волею, що є підставою для витребування такого майна від останніх набувачів на його користь в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України. При цьому ж, підставами заявленого позову позивач визначає обставини укладення генеральним директором/представником по довіреності правочинів з відчуження належної позивачу нерухомості з порушенням приписів п.п. 4.2.6. та 5.4. Установчого договору та ч.ч. 1-3 ст. 92 Цивільного кодексу України, зокрема поза волею позивача та без прийняття рішень про таке відчуження загальними зборами учасників позивача, що свідчить про невідповідність волевиявлення останнього його внутрішній волі, а відтак, за переконанням позивача, наявні правові підстави щоб, як вже відмічалося на підставі положень ст. 388 Цивільного кодексу України, витребувати від останніх набувачів відчужене на їх користь нерухоме майно з метою захисту порушених прав позивача, як єдиного власника відповідного нерухомого майна.

Відповідачі та треті особи проти задоволення позову заперечують, вважаючи обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог недоведеними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч.ч.1-4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Правом власності згідно з ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст.16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Способи захисту права власності врегульовано главою 29 Цивільного кодексу України.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (п.5 Постанови №5 від 07.02.2014р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13.

Так, заміна сторони за договором про спільну діяльність від 01.04.2004р. відбулась за взаємною згодою шляхом укладення додаткової угоди від 23.01.2009р., що було встановлено при розгляді судової справи №30/58 судами першої і апеляційної інстанції та підтверджено Вищим господарським судом України в постанові від 04.02.2015р. та Вищим Господарським судом України у постанові від 16.04.2014р.

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 16.04.2014р. в описовій частині зазначає: «Як встановлено судами попередніх інстанцій. Відкрите акціонерне товариство "Плодоовоч" (позивач-2) є власником майнового комплексу загальною площею 24.407,90 кв. м, який складається з 11 будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Київ, провулок Балтійський, 20. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про право власності на майновий комплекс від 06.10.2003р. серія МК № 010007717 та реєстраційного посвідчення від 17.12.2003р.».

Дане положення не спростовується в описовій частині постанови Вищого господарського суду України в постанові від 04.02.2015р., а навпаки, щодо встановлених обставин судами інших інстанцій по справі №30/58 існує повне погодження, розбіжності ж існують в частині кваліфікації дій позивачів відносно КП «Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна».

Отже, предметом договору спільної діяльності було належне ВАТ «Плодоовоч» нерухоме майно та грошові кошти корпорації «АИС». До досягнення спільної мети, задля якої укладався договір про спільну діяльність, тобто до завершення будівництва та реконструкції, позивач прийняв рішення про передачу своїх прав та обов'язків за договором про спільну діяльність іншій особі - ПП «Імпульс-В», про що було укладено угоду №1 про заміну сторони у зобов'язанні від 23.01.2009р., за умовами якої корпорація «АИС» передала всі права та обов'язки ПП «Імпульс-В». Сторонами за договором про спільну діяльність стали ВАТ "Плодоовоч" та ПП "Імпульс-В".

В подальшому сторони договору про спільну діяльність ВАТ «Плодоовоч» та ПП «Імпульс-В» у відповідних частках оформили та зареєстрували своє право власності на спірне нерухоме майно за адресою: м. Київ, пров. Балтійський, 20.

Відповідно до ст. 387 ЦК України саме власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Також саме власник майна може заявити вимоги на витребування майна, в тому числі, від добросовісного набувача відповідно до ст. 388 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В листі Верховного Суду України від 01.07.2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» зазначено, що при розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном.

Отже, як випливає з вищевказаних норм, таким способом захисту як витребування майна з чужого незаконного володіння може скористатись лише дійсний власник майна, тобто особа, яка може підтвердити своє право власності на майно, що витребовується.

Разом з тим, позивачем не надано, а матеріали справи не містять, належних та допустимих доказів того, що корпорація "Співдружність КОМП" була власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Київ, провулок Балтійський, 20.

При цьому, умови договору про спільну діяльність не містять умов щодо переходу права власності від ВАТ «Плодоовоч» до інших осіб та/або набуття права власності іншими особами на нерухоме майно за адресою: м. Київ, провулок Балтійський, 20. до досягнення передбаченої договором мети спільної діяльності.

Тобто, надані позивачем матеріали не містять підтвердження належності у будь-який момент часу йому на праві власності нерухомого майна за адресою: м. Київ, провулок Балтійський, 20, що свідчить про відсутність правових підстав у останнього для звернення до суду з позовом про витребування вказаного майна.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог корпорація "Співдружність КОМП" до товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингова компанія "Компанія з управління активами "Будівельні проекти", що діє від свого імені та в інтересах і за рахунок активів Пайового венчурного не диверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Аквілон" про витребування нерухомого майна за адресою: м. Київ, провулок Балтійський, 20.

Також судом встановлено, що корпорації "Співдружність КОМП" на праві власності належало нерухоме майно: об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з № 1 по № 21 (групи приміщень № 57) (в літ. А), загальною площею 657,1 кв.м, який розташований за адресою: місто Київ, проспект Відрадний, будинок 28.

Зазначене нерухоме майно було відчужене позивачем 26.12.2008р. на підставі договору купівлі-продажу на користь ПП "Імпульс-В".

Позивач стверджує, що при укладанні зазначеного договору купівлі-продажу генеральний директор корпорації не мав необхідного обсягу дієздатності і перевищив свої повноваження, оскільки доказів прийняття загальними зборами учасників корпорації рішень щодо продажу майна не було надано суду.

Викладене, за переконанням позивача, є підставою для витребування нерухомого майна за адресою: місто Київ, проспект Відрадний, будинок 28, у товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" як добросовісного набувача, у власності якого на даний час воно знаходиться.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння власника, тощо). Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться в незаконному володінні.

За пунктом 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України можливість витребувати майно від добросовісного набувача залежить від відсутності у діях власника майна волі на передачу майна.

Отже, за змістом статті 388 ЦК України витребування майна власником від добросовісного набувача можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Тому, вирішуючи спір про витребування майна з чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно, розташоване за адресою: м. Київ, проспект Відрадний, будинок 28, було відчужене 26.12.2008р. позивачем на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень на користь ПП "Імпульс-В" .

Відповідно до положень ст. 204 ЦКУ, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З обставин справи вбачається, що підставою вибуття спірного нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Відрадний, будинок 28, з власності Корпорації є правочин, недійсність якого не встановлювалася та який є правомірними в силу презумпції правомірності правочинів, а тому відсутні підстави вважати, що вибуття зазначеного майна відбулось поза волею позивача.

Посилання позивача на перевищення повноважень генерального директора корпорації при укладенні договору купівлі-продажу від 26.12.2008р судом не приймаються до уваги та не досліджувались, оскільки встановлення даного факту без визнання вказаного договору недійсним, що не є предметом розгляду даної справи, не є підставою для витребування майна в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України.

Отже, господарським судом при дослідженні обставин справи не було встановлено факту незаконного вибуття нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Відрадний, будинок 28, з володіння позивача поза його волею та заволодіння спірним майном іншими особами без відповідної правової підстави.

Таким чином, твердження про вибуття нерухомого майна, розташованого за адресою: місто Київ, проспект Відрадний, будинок 28, поза волею позивача не доведено відповідно до вимог господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт".

У зв'язку із тим, що судом у задоволенні позову відмовлено по суті, вимоги про застосування строків позовної давності не приймається судом до розгляду.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 22.12.2017р.

СуддяА.І. Привалов