донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.12.2017 справа №913/664/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:Будко Н.В. Мартюхіної Н.О., Склярук О.І. Рудик Т.С.
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Носаченко П.М. - за довіреністю, Носаченко І.Г. - особисто; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Носаченко Ірини Григоріївни, смт. Марківка Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від12.10.2017 р.
у справі№ 913/664/17 (суддя: Фонова О.С.)
за позовом дофізичної особи - підприємця Носаченко Ірини Григоріївни, смт. Марківка Луганської області Комунального підприємства "Марківський ринок", смт. Марківка Луганської області
про припинення самочинного будівництва

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець Носаченко Ірина Григоріївна (далі - ФОП Носаченко І.Г., позивач) звернулась до господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства "Марківський ринок" (далі - КП "Марківський ринок", відповідач) про визнання будівництва ринкової інфраструктури за адресою: вул. Центральна, 20-А, смт. Марківка, Луганська область відповідачем самочинним; заборонити проводити будь-які роботи з будівництва, обслуговування та експлуатації ринкової інфраструктури за адресою: смт. Марківка, вул. Центральна, 20-А до усунення порушень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 5 Закони України «Про основи містобудування».

Заявою від 10.10.2017 р. позивачем уточнено позовні вимоги та викладено п. 2 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції:

«Заборонити проводити будь-які роботи з будівництва, обслуговування та експлуатації ринкової інфраструктури за адресою: вул. Центральна, 20-А, см. Марківка, Луганська область до усунення порушень ст.ст. 26, 31, 34, 36, 37, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 5 Закону України «Про основи містобудування».

Місцевим господарським судом вказані уточнення позовних вимог прийняті до розгляду, оскільки ними не змінювався предмет або підстава позову.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.10.2017 р. у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає, що за приписами ст. 386 ЦК України для звернення до суду достатньо лише мати підстави можливості порушення власного майна.

Позивач стверджує, що надані відповідачем до матеріалів справи документи свідчать про здійснення будівництва ринку без належної проектної документації та відповідних дозволів, в той час як судом першої інстанції не встановлено введення за вказаною адресою ринку в експлуатацію, наявності у відповідача належного проекту на будівництво ринку по вул. Центральна, 20 а, та дозволів від архітектурно-будівельної інспекції на проведення цього будівництва, виконання законних вимог власників будівлі, що оточує місце будівництва.

На думку позивача, господарський суд Луганської області безпідставно поклав на ФОП Носаченко І.Г. обов'язок звернення до Державної архітектурно-будівельної інспекції, чим порушив ст.ст. 5-11, 22, 57 ГПК України.

15.11.2017 р. на електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в переліку додатків до якого містяться довідка Марківської селищної ради № 459 від 06.10.2017 р. та рішення Марківської селищної ради № 14-17/2017 від 27.01.2017 р. Судом апеляційної інстанції 17.11.2017 р. отримано оригінал вказаного відзиву з додатками.

22.11.2017 р. судом апеляційної інстанції від позивача отримано заперечення на відзив відповідача.

Представник позивача та позивач (особисто) у судових засіданнях підтримали доводи апеляційної скарги.

11.12.2017 р. на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи.

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 30.10.2017 р., від 22.11.2017 р. не визнавалась обов'язковою явка представників сторін та сторони були попереджені, що у випадку нез'явлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами у справі.

З огляду на наведене, зазначена заява відповідача судовою колегією задоволена.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та позивача (особисто), перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №0172678 від 29.02.2012 Марківській селищній раді Марківського району Луганської області надано в постійне користування 0,0552 га землі в межах згідно з планом землекористування для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (розміщення торгівельних рядів) відповідно до рішення 8 сесії 6 скликання Марківської селищної ради від 08.04.2011 №8-11/2011; рішення 9 сесії 6 скликання Марківської селищної ради від 29.04.2011 №9-20/2011.

Згідно з наданою копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Марківського районного БТІ №1848060 від 14.04.2008 (свідоцтво про право власності САВ №972348 від 14.04.2008 Виконкому Марківської селищної ради) нежитлова будівля за адресою: смт. Марківка, вул. Центральна (Леніна), 20, є власністю територіальної громади селища Марківка в особі Марківської районної ради з представленням права повного господарського відання Марківському комбінату комунальних підприємств.

Рішенням 5 сесії 6 скликання Марківської селищної ради №5/11 від 27.04.2011 майно згідно переліку, в тому числі будівлю будинку побуту за адресою: смт. Марківка, вул. Леніна, 20, яке знаходилося в постійному користуванні Марківського комбінату комунальних підприємств і було спільною власністю територіальних громад Марківського району, передано у тимчасове користування Марківському комунальному підприємству "Марківський комунальник", що знаходився у власності територіальних громад селища Марківка.

23.11.2012 згідно з рішенням 26 сесії 6 скликання Марківської селищної ради №26-23/2012 створено комунальне підприємство "Марківський ринок" на основі комунальної власності територіальної громади селища Марківка, для задоволення суспільних потреб та з метою одержання прибутку шляхом систематичного здійснення виробничої, торгівельної та іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому чинним законодавством України, актами органів місцевого самоврядування та статутом.

Відповідно до п. 2.2 Статуту КП «Марківський ринок» місцезнаходженням підприємства є вул. Центральна (Леніна), 18, смт. Марківка Луганської області.

Відповідачем до матеріалів справи надана "Схема благоустрою прилеглої території стаціонарних тимчасових споруд (ВС) за адресою: смт. Марківка вул. Центральна (Леніна)", яка затверджена рішення виконкому Марківської селищної ради у 2012 році.

Рішенням 6 сесії 7 скликання Марківської селищної ради №6/7/2016 від 01.04.2016 передано у постійне користування КП "Марківський ринок" земельну ділянку площею 0,0552 га (кадастровий номер :07:002:0188) - для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури (угіддя - 008,03 - землі під соціально-культурними об'єктами) за рахунок земель житлової та громадської забудови населеного пункту за адресою: вул. Центральна, 20А, смт. Марківка Луганської області.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано копію Робочого проекту "Поточний ремонт благоустрою території ринку вул. Центральна, 20а, смт. Марковка Марковського району Луганської області", який датований 2017 роком. До цього робочого проекту додано "Схема благоустрою території ринка смт. Марківка вул. Центральна, 20А", в якій є примітка, що на території ринка запроектовано тверде покриття з тротуарних бетонних плиток товщиною 45 мм і 30 мм.

07.07.2017 між фізичною особою - підприємцем Лисенко Олександром Григорійовичем, як Виконавцем, та Комунальним підприємством "Марківський ринок", як Замовником, укладений договір на надання послуг з поточного ремонту благоустрою території ринку за адресою: вул. Центральна, 20А, смт. Марківка Луганської області.

Актом Марківської селищної ради від 28.08.2017 р. обстеження земельної ділянки по вул. Центральній, 20 а, складеного комісією, встановлено, що станом на 28.08.2017 р. на земельній ділянці за вказаною адресою, яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, знаходиться в постійному користуванні КП «Марківський ринок», жодних робіт не проводиться.

На вказаній земельній ділянці проводилися роботи по благоустрою території земельної ділянки, а саме - укладання тротуарної плитки. Роботи проводилися на відстані 1,8 м від суміжної будівлі, балансоутримувачем якої є КП «Марківський комунальник», за адресою: смт. Марківка, вул. Центральна, 20. З балансоутримувачем даної будівлі проговорені всі планування з поточного ремонту благоустрою суміжної земельної ділянки, який заперечень не мав.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач, як забудовник земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури за адресою: вул. Центральна, 20А, смт. Марківка Луганської області, здійснює будівництво без відповідних повідомлень та дозволів на будівництво ринкової інфраструктури, без проектної документації на будівництво, розробленої та затвердженої в установленому законодавством порядку, з порушенням будівельних, пожежних та санітарних норм, що є порушенням ст.ст.2, 4, 7, 26, 34-37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Позивач зазначає, що безпосередньо біля земельної ділянки за адресою: вул. Центральна, 20А, смт. Марківка Луганської області, розташована двоповерхова будівля, в якій знаходиться вбудоване нежитлове приміщення площею 72,1 м.кв, власником якого є позивач, тому відсутність належного проекту на будівництво ринкової інфраструктури, відсутність водовідведення території ринку, можливе попадання води та бруду до підвалу будівлі, розміщення на території ринку торговельних споруд з порушенням будівельних, пожежних та санітарних норм може пошкодити майно позивача та завдати останньому матеріальних збитків.

Заявою від 30.06.2017 р. позивач звернувся до Марківської селищної ради з проханням повідомити з якою ціллю та за яким погодженням, дозволами проводяться будівельні роботи біля будівлі за адресою смт. Марківка, вул. Центральна, 20.

Листом Марківської селищної ради № 341 від 14.07.2017 р. позивача повідомлено, що згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» Марківська селищна рада прийняла рішення про обмеження доступу до відповідної інформації при розгляді заяви. При цьому, позивачу роз'яснено, що для отримання такої інформації до заяви рекомендується додати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю та документи, які посвідчують особу позивача.

31.07.2017 позивач звернувся до відповідача з проханням припинити незаконне будівництво, у відповідь на яке відповідач листом №24 від 31.07.2017 р. повідомив позивача, що за адресою: вул. Центральна, 20А, смт. Марківка Луганської області, ведеться поточний ремонт благоустрою території ринку, на проведення якого є відповідний робочий проект.

Стверджуючи, що відповідачем здійснюється будівництво без належних на те правових підстав, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Луганської області.

Частиною 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі-підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адіміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що заявлена позивачем вимога про визнання будівництва ринкової інфраструктури за адресою: вул. Центральна, 20 А, смт. Марківка самочинним, не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки ця вимога є встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Тому зазначена вимога (про встановлення факту) виходить за межі повноважень господарських судів, оскільки розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, у зв'язку з чим обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає способам, встановленим законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення його порушеного права, а тому виключає можливість задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про заборону відповідачу проводити будь - які роботи з будівництва, обслуговування та експлуатації ринкової інфраструктури за адресою: вул. Центральна, 20 А, смт. Марківка, до усунення порушень ст.ст. 26, 31, 34, 35, 36, 37, 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та ст.5 Закону України "Про основи містобудування", судова колегія зазначає, що по суті позивач просить заборонити вчиняти дії на майбутнє, але, враховуючи положення ст. 1 ГПК України позивач має право звернутися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено замощення території тротуарною плиткою. Позивачем не доведено, що на даний час на вказаній території відповідачем здійснюється будівництво яких-небудь об'єктів.

Станом на момент подачі позову та розгляду спору по суті судом першої інстанції позивачем не надано жодних доказів вчинення відповідачем дій, які б порушували право власності позивача на приміщення на першому поверсі будівлі за адресою: вул. Центральна, 20, смт. Марківка.

Крім того, позивачем зазначається про те, що дії відповідача можуть пошкодити його майно та завдати матеріальних збитків. При цьому, документальних підтверджень наявності вже порушеного права позивача або будівельних, санітарних, пожежних та інших норм при здійсненні відповідачем робіт по укладенню тротуарної плитки, позивачем не надано.

Щодо доводів апеляційної скарги про достатність підстав можливості пошкодження власного майна позивача та ймовірності нанесення шкоди майну позивача судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як роз'яснено в листі Верховного Суду України "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" від 01.07.2013 р. зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливому порушенню права (превентивний спосіб захисту права власності).

Наразі, позивачем не доведено належними та допустимим доказами існування можливості порушення права власності позивача шляхом здійснення відповідачем будівництва без наявності належних дозволів.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що згідно з листом Марківської селищної ради № 459 від 06.10.2017 р. між радою та Носаченко І.Г. був заключений договір оренди землі несільськогосподарського призначення, реєстраційний № 40000037 від 25.11.2005 р., загальною площею земельної ділянки 119 м.кв., терміном на 49 років, за адресою: смт. Марківка, вул. Центральна, 20. 13.12.2016 р. від гр. Носаченко І.Г. надійшла заява про припинення права користування вказаною земельною ділянкою у зв'язку з ліквідацією юридичної особи орендаря. Згідно Закону України «Про оренду землі» сесія селищної ради прийняла рішення про припинення договору оренди землі. Додаткова угода щодо розірвання договору оренди землі заключена 27.12.2016 р. Орендна плата за користування земельною ділянкою не сплачується.

Доказів безпосереднього звернення позивача в розумінні ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до відповідних органів архітектурно-будівельного, а також пожежного, санітарно-епідеміологічного контролю тощо, з вимогами щодо проведення перевірки порушення відповідних норм та правил, позивачем до матеріалів справи не надано.

Місцевим господарським судом обґрунтовано не прийнято до уваги звернення позивача із заявою до Марківського відділу Старобільської місцевої прокуратури, яке листом прокуратури № 03/107р-17 від 13.07.2017 р. скеровано за належністю до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Луганській області.

Твердження заявника апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав право звернутися до державних та інших органів щодо надання роз'яснень і висновків з питань, що виникають під час розгляду справи, натомість неправомірно поклав на позивача обов'язок звернення до Державної архітектурно-будівельної інспекції судовою колегією відхиляються за безпідставністю, оскільки відповідно до ст. 33 ГПК України обов'язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається саме на них, а не на господарський суд.

Доводи позивача щодо використання відповідачем бюджетних коштів судовою колегією відхиляються, оскільки зазначені обставини повинні розглядатися в окремому провадженні за участю осіб, які контролюють використання бюджетних коштів, тобто не можуть розглядатися під час розгляду даної справи.

Доводи позивача про відсутність введення ринку в експлуатацію за адресою: вул. Центральна, 20 а, смт. Марківка, Луганська область у зв'язку з реєстрацією підприємства відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за іншою адресою: вул. Гагаріна, б/н, смт. Марківка, Луганська область, також не приймаються судовою колегією до уваги внаслідок того, що наявна в матеріалах справи вищевказана дозвільна документація стосується земельної ділянки за адресою: вул. Центральна, 20 а, смт. Марківка, Луганська область.

Отже, судом першої інстанції на законних підставах відмовлено у задоволенні позовних вимог.

З огляду на наведене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Носаченко Ірини Григоріївни на рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2017 р. у справі № 913/664/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2017 р. у справі № 913/664/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Н.О. Мартюхіна

О.І. Склярук