ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.12.2017 Справа № 920/1730/15

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні скаргу № 14/5-835в від 29.08.2017 Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі ДВС) при виконанні рішення по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз україни» (м. Київ)

до - Комунального підприємства Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» (м. Білопілля, Сумська область)

про стягнення 359246 грн. 29 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 14-174 від 23.10.2017,

від відповідача - не зявився,

від ДВС - не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 30.11.2015 позовні вимоги були задоволені повністю, а саме було стягнуто з відповідача на користь позивача 82372 грн. 27 коп. пені, 39735 грн. 24 коп. 3% річних, 182223 грн. 93 коп. інфляційних збитків, 5388 грн. 69 коп. витрат по сплаті судового збору.

14.12.2017 на виконання рішення був виданий відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 вищезазначене рішення було скасовано і прийнято нове, яким в задоволенні позову відмовлено. Крім того, з позивача на користь відповідача було стягнуто 5927 грн. 90 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

25.04.2016 на виконання вищезазначеної постанови судом було видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2015 вищезазначена постанова апеляційної інстанції була залишена без змін.

12.09.2017 на адресу суду надійшла скарга позивача на дії ДВС при виконанні рішення по даній справі. Скаржник просить суд визнати незаконними дії ДВС з винесення 08.08.2017 постанови про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 592 грн. 79 коп. та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн., а також просить суд визнати недійсними вищезазначені постанови, оскільки постанову суду було виконано позивачем самостійно, а примусове виконання ДВС не здійснювало.

Представник скаржника в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні скарги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмових пояснень не подав, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення.

Представник ДВС в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

ДВС надала заперечення на скаргу, в яких проти задоволення вимог скаржника заперечує, оскільки виконавчий збір стягується незалежно від вчинення ДВС заходів примусового виконання, передбачених Законом України Про виконавче провадження (в редакції, чинній на 27.09.2016) (далі за текстом Закон).

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, оскільки:

Як вже зазначалось, на виконання рішення суду по справі був виданий відповідний наказ.

30.09.2016 ДВС було відкрите виконавче провадження № 52413735 з виконання наказу по справі, про що була винесена відповідна постанова, яка була направлена позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду в частині стягнення 5927 грн. 90 коп. була виконана, шляхом самостійного перерахування позивачем суми боргу на рахунок ДВС, згідно платіжного доручення № 4008336 від 27.10.2016.

03.10.2016 позивачем до канцелярії органу ДВС було подано заяву № 14/5-2029В про закінчення виконавчого провадження № 52413735, оскільки рішення фактично виконано в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що ДВС постанови про закінчення виконавчого провадження винесено не було, а 08.08.0217 ДВС були винесені постанови про стягнення з відповідача виконавчого збору у розмірі 592 грн. 79 коп та витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн.

Позивач зазначає, що вищезазначені постанови позивачу не надходили, а про їх винесення йому стало відомо з моменту надходження 15.08.2017 на його адресу постанови від 09.08.2017 про арешт майна боржника по зведеному виконавчому провадженню № 38095514 в межах суми стягнення, до складу якого входить ВП № 52413735.

Скаржник вважає постанови ДВС про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки дії спрямовані на примусове виконання наказу не вчинялись, а виконання було здійснено позивачем самостійно.

В свою чергу, ДВС в запереченнях зазначає, що дії ДВС відповідають вимогам Закону, оскільки відповідач в семиденний строк, встановлений для добровільного виконання, рішення суду не виконав, а отже виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Закону.

Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 25 Закону у постанові державний виконавець вказує про необхідність самостійно виконати рішення у строк до 7 днів та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягнення з боржника виконавчого збору і витрат.

Частиною 1 ст. 28 Закону встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ч.1, 3 ст.27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження згідно ст. 45, 46 Закону Про виконавче провадження витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Заходами примусового виконання рішення відповідно до ст. 32 Закону є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Судом встановлено, що постанова суду була виконана, шляхом самостійного перерахування суми боргу на рахунок ДВС.

В той же час, ДВС не подано письмових доказів на підтвердження вчинення будь-яких заходів примусового виконання постанови суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що можливість стягнення з боржника виконавчого збору у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, виникає лише у разі вчинення ДВС заходів примусового виконання рішень, передбачених ст. 32 Закону.

При цьому, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови ДВС, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а ДВС вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 06.07.2015 по справі №6-785цс15 та від 28.01.2015 по справі №3-217гс14.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість доводів скаржника щодо визнання постанов ДВС про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження незаконними та їх скасування, а також визнання дій ДВС з винесення зазначених постанов незаконними.

Заперечення ДВС судом до уваги не приймаються, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ДВС не доведено, що вчинялись виконавчі дії з виконання постанови по даній справі.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. Скаргу № 14/5-835в від 29.08.2017 Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при виконанні рішення по справі задовольнити.

2. Визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення 08.08.2017 в межах виконавчого провадження ВП № 52413735: постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України виконавчого збору в розмірі 592 грн. 79 коп.; постанови про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн.

3. Визнати недійсними постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.08.2017, винесені в межах виконавчого провадження ВП № 52413735, про: стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України виконавчого збору в сумі 592 грн. 79 коп.; про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн.

Суддя О.Ю. Резніченко