РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

12 грудня 2017 року Справа № 5004/80/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Петухов М.Г. ,

судді Олексюк Г.Є.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - не з'явився після перерви

органу ДВС - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача підприємця Лець Світлани Степанівни

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 08.11.2017 р.

у справі № 5004/80/11

за позовом приватної фірми "Скорпіон-Сервіс"

до підприємця Лець Світлани Степанівни

про стягнення 28140, 00 грн. (на постанову про арешт майна боржника № 54320324)

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали Господарськогго суду Волинської області від 08.11.2017 р. у справі № 5004/80/11 повернуто без розгляду скаргу № 3 від 01.11.2017 р. підприємця Лець Світлани Степанівни на постанову про арешт майна боржника № 54320324.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач підприємець Лець Світлана Степанівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 08.11.2017 р. у справі № 5004/80/11 та прийняти нове рішення про повне задоволення скарги. Скаржник вважає, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам у справі, оскільки до заяви був доданий фіскальний чек про направлення заяви іншій стороні, який свідчить про факт направлення іншій стороні копії заяви. Крім того, додано копію рекомендованого листа з повідомленням про вручення іншій стороні (а не сторонам) цієї скарги форми № 119.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник посилається на Загальну Декларацію Прав Людини, Статут ООН, ст.ст. 1, 46 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Статут Ради Європи, норми Конституції України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та доводить, що внаслідок прийняття судом оскаржуваної ухвали підприємець Лець С.С. неправомірно позбавлена доступу до правосуддя.

Скаржник просить врахувати наведені обставини і скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 08.11.2017 р. у справі № 5004/80/11.

Позивач приватна фірма «Скорпіон-Сервіс» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що скаржником не спростовано мотивів оскаржуваної ухвали про відсутність опису вкладення у цінний лист як єдиного належного та допустимого доказу направлення процесуального документу сторонам у справі. Тому вважає, що суд першої інстанції підставно повернув скаргу (заяву) боржнику. Вважає також, що суб'єкт оскарження діяв у межах повноважень, визначених Законом, приймаючи повторно до виконання судовий наказ та накладаючи арешт на маймо боржника, зважаючи на обов'язковість виконання судового рішення про стягнення боргу, яке вступило в законну силу.

Просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 08.11.2017 р. у справі № 5004/80/11 про повернення без розгляду скарги підприємця Лець С.С. на постанову про арешт майна боржника залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

12.12.2017 р. до Рівненського апеляційного господарського суду від Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких орган ДВС вважає, що оскаржувана ухвала винесена з дотримання вимог чинного законодавства України, суд належним чином дослідив матеріали скарги.

Зазначає, що на адресу першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк не надходило жодних скарг від боржника на дії чи бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого документа про стягнення заборгованості із боржника Лець Світлани Степанівни.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Волинської області від 08.11.2017 р. у справі № 5004/80/11 про повернення без розгляду скарги підприємця Лець С.С. на постанову про арешт майна боржника.

Одночасно Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області просить розгляд справи здійснювати без участі його представника.

Позивач та орган ДВС не забезпечили участь представників у судовому засіданні.

Представник відповідача/скаржника Михайлов К.І. (пост.дов. НМТ 255764 від 24.10.2017 р.) в судовому засіданні пояснень не надав, до початку розгляду справи заявив про намір подати відвід колегії суддів у зв`язку з чим заявив усне клопотання про оголошення перерви.

Колегією суддів задоволено усне клопотання представника відповідача та оголошено перерву в судовому засіданні 12.12.2017 р. з 13 год. 05 хв. до 15.00 години.

Після перерви в судове засідання представник скаржника не з'явився, про причини неявки суду не повідомлено.

Будь-які клопотання, заяви, в т.ч. про відвід суду не подано.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с. 38 - 52 у т.3/, явка представників в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін та органу ДВС за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів враховує, що усна заява представника скаржника про намір подати відвід не відповідає нормам ч. 4 ст. 20 ГПК України, де визначено, що відвід повинен бути мотивованим і заявлятись у письмовій формі, тому залишає зазначену усну заяву представника скаржника без реагування. Скаржник на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, не з'явився після перерви в судове засідання та не скористався правом подати відвід в установленому порядку.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги чи позицією іншої сторони і перевіряє законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено таке.

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 29.02.2012 р. у справі № 5004/80/11 (суддя Гончар М.М.) задоволено позов приватної фірми «Скорпіон-Сервіс» до підприємця Лець Світлани Степанівни про стягнення 28140, 00 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2012 р. (головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Савченко Г.І., суддя Мельник О.В.) рішення Господарського суду Волинської області від 29.02.2012 р. у справі № 5004/80/11 скасовано. Прийнято нове рішення про відмову в позові.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2012 р. у даній справі (головуючий суддя Капацин Н.В., Бернацька Ж.О., Кривда Д.С. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2012 р. скасовано, рішення Господарського суду Волинської області від 29.02.2012 р. залишено без змін.

06.11.2017 р. підприємець Лець Світлана Степанівна подала до господарського суду скаргу № 3 на постанову про арешт майна боржника № 54320324, в якій просить скасувати постанову про арешт майна боржника № 54320324 /а.с.160-162 у т.2/.

Господарський суд Волинської області ухвалою від 08.11.2017 р. у справі № 5004/80/11 заяву підприємця Лець Світлани Степанівни повернув без розгляду на підставі п.п. 2, 3, 6 ч.1 ст.63 ГПК України /а.с. 157 - 158 у т.2/.

Обґрунтовуючи повернення скарги без розгляду Господарський суд Волинської області зазначив, що в поданій заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес; не вказано обставин, на яких ґрунтується вимога; до заяви не додано доказів (опис вкладень в поштовий конверт та фіскальний чек), які б свідчили про направлення останньої сторонам у справі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду, враховуючи таке.

Відповідно до п.п.1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 р. роз'яснив, що звернення розглядаються за правилами, встановленими Законом N 606-XIV, розд. V ЦПК, статтями 89, 118 - 122 ГПК, якщо цими й іншими актами законодавства передбачено вирішення судом порушуваних у зверненнях питань.

Скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК, та містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону N 606-XIV.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

Відповідно до п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р., скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження". У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII-І ГПК тощо.

Відповідно до норм п.2 ч.2 ст.54 ГПК України (в редакції на час звернення до суду) позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Колегією суддів досліджено зміст скарги № 3 підприємця Лець Світлани Степанівни на постанову про арешт майна боржника № 54320324 в копії, залученій до метеріалів справи судом першої інстанції /а.с. 160 - 162 у т.2/.

Колегією суддів встановлено, що у заяві не вказано повного найменування сторін та їх поштових адрес, а також не зазначений орган ДВС, постанова якого оскаржується, що є підставою для повернення заяви і доданих до неї документів без розгляду відповідно до п.2 ст.63 ГПК України.

Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст.54 ГПК України заява має містити виклад обставин, на яких ґрунтуються вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вимоги заявника. Відсутність таких вказівок у заяві є підставою для повернення заяви на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відповідні заяви слід розглядати за правилами ГПК у межах розглянутої господарським судом справи.

Дослідивши зміст поданої підприємцем Лець С.С. скарги № 3, колегія суддів встановила, що скарга не містить відомостей про дату постанови про арешт майна боржника № 54320324 та про орган, яким вона видана, що перешкоджає розгляду цієї скарги, зокрема, розгляду питання про дотримання строків тощо. Копія чи оригінал оскаржуваної постанови суду не подані, що вбачається із переліку документів до скарги. Відсутнє також посилання на будь-які докази згідно з п.5 ч.1 ст.54 ГПК України.

Отже, колегією суддів встановлені підстави для повернення заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до норм ч.1 ст.56, п.2 ч.1 ст. 57 ГПК України до заяви необхідно додати документи, які підтверджують відправлення іншій стороні копії заяви і доданих до неї документів. Відповідно до п.7 ч.2 ст.54 ГПК України заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Колегією суддів встановлено, що у заяві підприємця Лець Світлани Степанівни на постанову про арешт майна боржника № 54320324 зазначено про надання суду додатку до заяви - 1) довіреності та 2) квитанціі (дописано ручкою).

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у разі неподання заявником доказів надіслання другій стороні відповідних копій заява і додані до неї документи не пізніше трьох днів з дати надходження заяви повертаються заявникові без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 63, про що виноситься ухвала.

Оскільки у заяві в переліку додатків не зазначено про надання суду доказів направлення заяви і доданих до неї документів іншій стороні Приватній фірмі "Скорпіон-Сервіс" та органу ДВС - опису вкладень в поштовий конверт чи фіскального чеку або повідомлення про вручення, як про це стверджує скаржник в апеляційній скарзі, тому колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення такої заяви відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України, враховуючи наступне:

зміст скарги не свідчить про надання суду першої інстанціїї відповідних додатків - опису вкладень в поштовий конверт чи фіскального чеку або повідомлення про вручення, як про це стверджує скаржник в апеляційній скарзі;

відповідач/скаржник вищенаведених висновків суду першої інстанції не спростував. Скаржником в порядку ст..33-34 ГПК України не представлені докази дотримання підприємцем Лець С.С. при поданні скарги № 3 на постанову про арешт майна боржника, процесуальних вимог згідно з п.2 ч.2 ст.54, ч.1 ст.56, п.2 ч.1 ст. 57 ГПК України;

позивач Приватна фірма "Скорпіон-Сервіс" і перший відділ Державної виконавчої служби міста Луцьк у відзивах на апеляційну скаргу заперечили надходження скарги від боржника на дії чи бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого документа про стягнення заборгованості із боржника Лець Світлани Степанівни.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, і згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Таким чином, дотримання норм Господарського процесуального кодексу України при зверненні до господарського суду є обов'язком сторони, направленим на забезпечення врегульованої таким законом процедури вирішення спорів та, відповідно, на забезпечення рівних процесуальних прав сторін.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно, відповідно до норм п.2,3,6 ч.1 ст.63 ГПК України повернув без розгляду заяву підприємця Лець Світлани Степанівни на постанову про арешт майна боржника № 54320324, яка була подана суду першої інстанції 06.11.2017 р. за № 01-49/78/17 (згідно з вхідним штемпелем канцелярії суду).

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що відповідно до норм ч.3 ст.63 ГПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення. Наведена норма узгоджується із вищенаведеною позицією Європейського суду з прав людини.

З урахуванням наведеної позиції колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Волинської області за ст..104 ГПК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги підприємця Лець С.С. та про залишення без змін ухвали Господарського суду Волинської області від 08.11.2017 р. у справі № 5004/80/11.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача підприємця Лець Світлани Степанівни залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 08.11.2017 р. у справі № 5004/80/11 залишити без змін.

Матеріали справи № 5004/80/11 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.