ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. Справа № 922/2104/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

та представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Ковкіна О.В. (довіреність 12.09.2017), Мандрики С.О. - особисто

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Мандрики Сергія Олеговича (вх. №2778 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі №922/2104/17

за позовом Приватного акціонерного Товариства "Альба Україна", м. Бориспіль Київської області

до фізичної особи - підприємця Мандрики Сергія Олеговича, м. Харків

про стягнення 46984,39 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі №922/2104/17 (суддя Бринцев О.В.) позов задоволено повністю, стягнуто з фізичної особи-підприємця Мандрики Сергія Олеговича на користь Приватного акціонерного Товариства "Альба Україна" суму основного боргу в розмірі 23962,32грн., інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 21075,93грн., 3% річних в сумі 1946,14грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00грн.

Відповідач з вказаним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати, прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свою скаргу апелянт обгрунтовує тим, що відповідач особисто видаткові накладні, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги, не підписував, ніяких осіб на підписання накладних не уповноважував. Відповідач не заперечує, що спірний договір поставки медичних препаратів дійсно укладався між сторонами, товар за цим договором відповідач отримував, однак заборгованості за цим договором не має, у квітні 2014 року припинив фармацевтичну діяльність.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 30.10.2017, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, у наступному складі суду: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

30.10.2017, у відповідності до протоколу автоматизованої зміни складу суду, у зв'язку з відпусткою судді Шевель О.В. склад судової колегії змінено на: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.11.2017. Відповідачу запропоновано надати суду докази на підтвердження доводів апеляційної скарги (докази на спростування доводів позовної заяви щодо поставки за договором купівлі-продажу №69ХФ/12 від 11.04.2012 та отримання товару протягом спірного періоду, докази отримання та оплати товару за договором купівлі-продажу №69ХФ/12 від 11.04.2012 протягом всієї дії договору (як-то документи первинного бухгалтерського обліку), письмові пояснення стосовно отримання товару без листа-повідомлення про підпис та печатку отримувача або довіреності на отримання товару. Позивачу запропоновано надати суду письмові пояснення стосовно доводів апеляційної скарги; оригінали всіх документів, що підтверджують здійснення господарської діяльності за договором №69ХФ/12 від 11.04.2012 між позивачем та відповідачем за весь період дії договору (накладні, листи-повідомлення про підпис та печатку отримувача або довіреності на отримання товару, акти звірки (за наявності), докази оплати відповідачем за отримання товару, докази відображення в бухгалтерському обліку здійснення поставок товару відповідачу за спірний період).

Позивач та відповідач запропонованих судом цією ухвалою документів не надали.

13.11.2017 протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, у зв'язку з відрядженням судді Пуль О.А., склад колегії змінено на: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 розгляд справи відкладено на 11.12.2017. Представником відповідача в судовому засіданні 13.11.2017 заявлене усне клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке через канцелярію суду надано в письмовому вигляді. У вказаному клопотанні відповідач просить призначити почеркознавчу експертизу, проведення якої просить доручити судовим експертам Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. На вирішення експертам відповідач просить поставити питання - Чи виконано підписи від імені ФОП Мандрики С.О. у видаткових накладних за договором купівлі-продажу №69ХФ/12 від 11.04.2012, що знаходяться в матеріалах справи №922/2104/17 тією особою, від імені якої вони зазначені, чи іншою особою? Оплату за проведення відповідач просить покласти на нього.

Ухвалою суду від 13.11.2017 позивачу запропоновано надати суду письмові пояснення стосовно доводів апеляційної скарги, а також стосовно свого ставлення до заявленого відповідачем клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи; власні питання на вирішення експертам при проведенні судової почеркознавчої експертизи, заявленої відповідачем (за їх наявності); оригінали всіх документів, що підтверджують здійснення господарської діяльності за договором №69ХФ/12 від 11.04.2012 між позивачем та відповідачем за весь період дії договору, в т.ч. оригінали видаткових накладних, згідно яких здійснювалась поставка відповідачу товару за договором №69ХФ/12 від 11.04.2012 протягом квітня-травня 2014 року; докази оплати відповідачем за отримання товару у квітні-травні 2014 за спірним договором, як зазначено в акті звірки; докази відображення в бухгалтерському обліку здійснення поставок товару відповідачу за спірний період за договором №69ХФ/12 від 11.04.2012. Відповідачу запропоновано надати суду докази існування/відсутності у відповідача найманих працівників протягом квітня-травня 2014 року, докази припинення фармацевтичної діяльності (дата припинення, докази розірвання договірних відносин з постачальниками тощо).

05.12.2017 від відповідача супровідним листом надійшли договори субореди нежитлового приміщення №1 від 01.02.2013, №1 від 01.02.2015, копії банківських довідок про закриття банківських рахунків ФОП Мандрики С.О.

В судовому засіданні 11.12.2017 представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив суд скасувати оскаржуване рішення, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Мандрика С.О. підтримав доводи свого представника.

Позивач не скористався своїм правом бути присутнім в судовому засіданні, своєчасно суд не сповістив про неможливість прибуття в судове засідання, проте належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача про проведення судової технічної експертизи видаткових накладних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до частини 3 статті 101 ГПК України, в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заявляв клопотання про призначення судової технічної експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що не отримував копію позову та ухвали суду першої інстанції про порушення провадження у справі, а тому не мав змоги заперечувати проти позову. Однак, зазначене не відповідає матеріалам справи. Позивачем направлено копію позову на адресу відповідача (АДРЕСА_1), про що є опис вкладення в цінний лист та чек «Укрпошти» (а.с. 6 т.1). Ухвалами Господарського суду Харківської області від 26.06.2017, від 08.08.2017 відповідач повідомлявся про судові засідання суду першої інстанції, про що є відповідні докази в матеріалах справи. Однак, ні представник відповідача, ні відповідач особисто, не приймали участі у розгляді справи в суді першої інстанції, про причини неявки суд не повідомляли.

В суді апеляційної інстанції, заявляючи клопотання про призначення експертизи, відповідач не навів інших поважних причин не подання такого клопотання до суду першої інстанції.

Проте, судом апеляційної інстанції, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства - зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожною стороною своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України.

Так, ухвалами суду апеляційної інстанції від 30.10.2017, від 13.11.2017 сторонам запропоновано надати необхідні для подальшого розгляду справи документи, зокрема, позивачу запропоновано надати письмові пояснення стосовно доводів апеляційної скарги, а також стосовно свого ставлення до заявленого відповідачем клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи; власні питання на вирішення експертам при проведенні судової почеркознавчої експертизи, заявленої відповідачем (за їх наявності); оригінали всіх документів, що підтверджують здійснення господарської діяльності за договором №69ХФ/12 від 11.04.2012 між позивачем та відповідачем за весь період дії договору, в т.ч. оригінали видаткових накладних, згідно яких здійснювалась поставка відповідачу товару за договором №69ХФ/12 від 11.04.2012 протягом квітня-травня 2014 року; докази оплати відповідачем за отримання товару у квітні-травні 2014 за спірним договором, як зазначено в акті звірки; докази відображення в бухгалтерському обліку здійснення поставок товару відповідачу за спірний період за договором №69ХФ/12 від 11.04.2012.

Однак, вказаних документів позивачем не надано, в т.ч. не надано оригіналів накладних, які необхідні для проведення технічної експертизи, заявленої відповідачем.

Необхідність призначення експертизи, на думку апелянта, полягає в тому, що останній заперечує підписання спірних накладних на отримання товару та скріплення підписів штампом з найменуванням аптеки та її реквізитів.

Проте, відповідачем не надано судовій колегії належні докази на спростування доводів позивача, як то, не надано, доказів, що у спірний період у відповідача не працювали наймані працівники і не використовувались взагалі для ведення господарської діяльності ані печатки, ані штампи; також не надавались на вимогу суду інші накладні, які були підписані особисто ФОП Мандрикою С.О., як за спірний період так і взагалі під час дії договору. Ненадання таких доказів апелянт пояснив відсутністю (незбереженням) бухгалтерської (первинної) документації.

До того ж, не може бути підставою для необхідності проведення експертизи надання апелянтом документів, які на його думку, свідчать про припинення фармацевтичної діяльності, оскільки ці доводи підтверджувались лише звільненням орендованого під аптеку приміщенням. При цьому в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, ФОП Мандрика С.О. підтвердив, що спірний договір не є розірваним.

Вищезазначене складає доказове підґрунтя доводів апеляційної скарги та клопотання про призначення експертизи, що в сукупності, унеможливили призначити у справі судову технічну експертизу, заявлену відповідачем. А тому, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, враховуючи пояснення сторін, надані в суді апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що висновок експертизи не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами статті 43 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні присутніх представника відповідача та відповідача особисто, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

11.04.2012 між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Мандрикою Сергієм Олеговичем (покупець) укладено договір купівлі-продажу №69ХФ/12, у відповідності до положень якого продавець зобов'язався передавати (поставляти) вироби медичного призначення у власність покупця, а покупець зобов'язався приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов зазначеного договору (т.1 а.с. 10-12).

Пунктом 1.2. та 2.4. договору купівлі-продажу було встановлено, що товар передається по найменуванню та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних. Ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначаються відповідно до відпускних цін продавця та згідно з узгодженим сторонами замовленням і зазначаються у видаткових накладних.

Згідно з п. 2.3. договору купівлі-продажу, кожна товарна партія формується шляхом узгодження замовлення. Узгодження заказу відбувається шляхом обміну інформації за телефоном, факсимільним зв'язком, електронним зв'язком чи за допомогою інших засобів. Підтвердження виконання заказу продавцем є підписання видаткової накладної покупцем при прийомці-передачі партії товару.

У відповідності до положень пункту 2.5. договору купівлі-продажу, сума договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у видаткових накладних.

Пунктом 4.2 договору купівлі-продажу визначено, що покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його в порядку, передбаченому розділом 5 зазначеного договору.

За змістом пп. 5.1 - 5.3 вказаного вище договору купівлі-продажу покупець проводить оплату товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата кожної товарної партії проводиться у повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії.

Згідно п. 5.4 договору, у розрахункових документах покупець повинен вказувати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється сплата за поставлений товар та номер і дату договору.

Пунктом 5.5 договору, сторонами врегульовано, що у разі невиконання вимог пункту 5.4 цього договору, сторони домовились, що оплата поставленого товару проводиться згідно послідовного порядку його оплати, тобто першою оплачується та накладна, строк якої наступив першою. У разі якщо при здійсненні оплати за поставлений товар в розрахункових документах буде вказаний номер та дата накладної, яка вже оплачена або вказаний невірний номер та (чи) дата накладної та (чи) номер та дата договору, якого не існує або помилково вказаний покупцем, вважається, що оплата здійснена за наступну не оплачену поставку. У випадку якщо сума оплати по неоплаченій накладній перевищує суму поставки по такій накладній, залишкові кошти зараховуються в рахунок наступної неоплаченої поставки.

Пунктами 6.1. та 6.2. договору встановлено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що у відповідності до умов вказаного вище договору купівлі-продажу ПрАТ "Альба Україна", у період з 14 квітня 2014 року по 25 травня 2014 року поставило відповідачу вироби медичного призначення на загальну суму 23962,32грн. Зазначене підтверджується видатковими накладними, які додані позивачем до позовної заяви (т. 1 а.с. 14-62). Однак, відповідачем зазначена заборгованість не сплачена, у зв'язку з чим позивачем були нараховані 1946,14грн. три відсотки річних та 21075,93грн. інфляційних витрат, станом на 15.01.2017 року.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для захисту їх у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав відповідача таким, що порушив умови договору купівлі-продажу щодо здійснення оплати за отриманий товар у квітні - травні 2014 року, встановив доведеність позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості, інфляційних та 3% річних в сумі заявленій позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Заперечуючи в суді апеляційної інстанції проти позовних вимог, відповідач зазначає, що видаткові накладні за спірний період не підписував, печатки та штампа на накладних не ставив, товар за договором поставки №69ХФ/12 від 11.04.2011 у квітні - травні 2014 року від позивача не отримував, всю заборгованість за цим договором сплатив.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

У ст. 712 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За ч.1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товар застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок (ч. 1, 4 ст. 538 ЦК України).

Порядок оформлення первинних документів (в тому числі накладних) регулюється Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, господарські операції господарюючих суб'єктів фіксуються та підтверджуються первинними документами, складеними та оформленими відповідно до вимог зазначеного Положення. Такими документами зокрема є видаткова накладна, що входить до кола доказів про передачу товару однією стороною іншій. В той же час, видаткова накладна може бути одночасно і окремим способом укладання договору між сторонами у спрощений спосіб.

Так, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.4 зазначеного Положення передбачені обов'язкові реквізити первинних документів, зокрема: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У зв'язку з вищевикладеними нормами, у накладній повинні бути вказані особи, які її складають і яких можна ідентифікувати, тобто особа, яка поставила товар за накладною, особа, яка отримала товар за накладною, печатки сторін, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що у видаткових накладних, які надані позивачем в обгрунтування позовних вимог, за період квітень - травень 2014, у графі «одержувач» стоять підписи осіб, які отримували товар та проставлено штамп «Аптека№7, Блюхера 21-Б, ФОП Мандрика С.О., тел.8-067-462037».

Пунктом 6.3 договору, сторонами узгоджено, що продавець передає товар покупцю при умові наявності у останнього належним чином оформлених документів на право приймання товару: а саме довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей в т.ч. повідомлення у відповідності з ч. 3 п. 113 «Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №99 від 06.05.1996 р. про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей.

Як зазначав ФОП Мандрика С.О. особисто в судових засідання суду апеляційної інстанції, що на протязі своєї діяльності він мав найманих працівників, однак не доручав їм отримувати від позивача товар за спірним договором, на виконання п. 6.3 договору повідомлення про підпис та печатку особи, яка отримує товар позивачу не надавав. Також Мандрика С.О. зазначив, що припинив свою фармацевтичну діяльність у 2014 році, однак договір №69ХФ/2012 від 11.04.2012 з позивачем не розірвав, у квітні-травні 2014 року товар від позивача не отримував, підписи на накладних, які позивач надав, в обгрунтування позовної заяви, він не ставив, ніяких осіб на отримання товару від позивача не уповноважував. Інформацію про ведення господарської діяльності з ПрАТ «Альба Україна» щодо закупівлі товару за спірним договором у січні-лютому 2014 року надати не може. Інших договірних відносин з ПрАТ «Альба Україна» у ФОП Мандрики С.О. не було. Первинні документи, які б свідчили про ведення господарської діяльності з позивачем за спірним договором у ФОП Мандрики С.О. не зберіглися, тому надати не може.

Відповідачем в якості доказів припинення фармацевтичної діяльності надано до матеріалів справи договір суборенди нежитлового приміщення №1 від 01.02.2013, укладений між ФОП Невлюдовою Н.М. (орендар) та ФОП Мандрикою С.О. (суборендарем), про те, що суборендар приймає у тимчасове володіння нежитлове приміщення за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 21-Б, на першому поверсі, літера «А-12» площею 84,3 кв.м. для розміщення аптеки (п. 1, 2 договору); та договір суборенди нежитлового приміщення №1 від 01.02.2015, укладений між ФОП Невлюдовою Н.М. (орендар) та ФОП Бабуцьким В.В. (суборендарем), про те, що суборендар приймає у тимчасове володіння нежитлове приміщення за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 21-Б, на першому поверсі, літера «А-12» площею 84,3 кв.м. для розміщення аптеки (п. 1, 2 договору).

Тим самим, відповідач зазначає, що у січні 2015 року він повернув орендарю нежитлове приміщення, де розміщувалась аптека.

Також, в якості доказів припинення фармацевтичної діяльності, відповідачем надані довідки з банківських установ про закриття рахунків у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», відповідно до яких у період з липня по листопад 2015 року відповідачем закриті банківські рахунки.

Наведене спростовує доводи апелянта про те, що він станом на квітень-травень 2014 року припинив свою фармацевтичну діяльність, вказані документи достеменно не свідчать про припинення діяльності саме у спірний період, відповідачем також не надано доказів розірвання договірних відносин з ПрАТ «Альба Україна».

До того ж, заперечення відповідача проти наявності у нього штампу також не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, самі лише посилання скаржника на те, що підписи та штампи на спірних видаткових накладних не належать йому або його уповноваженим особам, без наведення відповідних доказів, не можуть заперечувати ці господарські операції.

До матеріалів справи позивачем надано акт звірки розрахунків між ПрАТ «Альба Україна» та ФОП Мандрикою С.О. за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, відповідно до якого, кінцеве сальдо на користь ПрАТ «Альба Україна» за кінець періоду становить 43487,63 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем до матеріалів справи надано копії банківських виписок, згідно яких у період з січня-лютого 2014 року останнім на користь ПрАТ «Альба Україна» сплачено 43587,24 грн. Відповідно до цих виписок, при здійсненні всіх платежів, відповідач у призначенні платежу посилається тільки на номер та дату договору, посилання на номер та дату видаткової накладної відсутні.

Отже, позивачем у відповідності до вимог пункту 5.5 договору зараховані платежі відповідача в рахунок непогашеної заборгованості станом на 31.12.2013.

В матеріалах справи також міститься акт звірки між сторонами, за період з 01.01.2014 по 06.02.2017, який направлений відповідачу у лютому 2017 року для підписання, про що є відповідні докази (а.с. 81 т.1). Проте, доказів підписання відповідачем вказаного акту та повернення його на адресу позивача, в матеріалах справи не має.

Колегія суддів не приймає вказаний акт в якості підтвердження основної суми заборгованості, оскільки він не узгоджений обома сторонами.

Однак, вказаний акт може свідчити про здійснення відповідачем господарської діяльності з ПрАТ «Альба Україна» у січні, лютому та березні 2014, оскільки позивачем в акті зазначено про оплати відповідача протягом цього періоду у графі зміст операції «сплата за медикаменти згідно Д» (а.с. 83-87 т.1).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по факту незаконного використання штампів, до правоохоронних органів не звертався, відповідні докази суду не надані.

Отже, достовірність підписів та відтисків штампів у спірних видаткових накладних відповідачем не спростована належними та допустимими доказами.

Відповідачем до суду першої інстанції питання про призначення судової технічної експертизи видаткових накладних не ставилось, а призначити судову технічну експертизу під час розгляду судом апеляційної інстанції даної справи не вдалось можливим, оскільки відсутні оригінали документів.

До того ж, пунктом 13 Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей» від 16.05.1996 №99, передбачено, що довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей. У разі відпуску цінностей частинами на кожний частковий відпуск складається накладна (акт приймання-здачі або інший аналогічний документ) з поміткою на ній номера довіреності та дати її видачі. У цих випадках один примірник накладної (або документа, що її заміняє) передається одержувачу цінностей, а другий - додається до залишеної у постачальника довіреності і використовується для спостереження і контролю за відпуском цінностей згідно з довіреністю, а також для проведення розрахунків з одержувачем.

Відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції не надані накладні, які б свідчили про ведення господарської діяльності з ПрАТ «Альба Україна» не у спірний період (до квітня 2014 року), для того, що б дослідити позицію відповідача про відсутність штампів та інших підписів на інших накладних.

Водночас, колегія суддів враховує те, що за змістом статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Кожною стороною (підприємством), що брала участь у здійсненні господарської операції, мають бути отримані первинні документи для записів у регістрах бухгалтерського обліку, інформація в яких ідентично засвідчує зміст господарської операції. Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України.

За змістом статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи (на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Підпунктом 2.5 пункту 2 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Надані позивачем в підтвердження його вимог видаткові накладні оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Відтак, колегія суддів вважає, що підписи відповідача, скріплені відповідним штампом на доданих в підтвердження позовних вимог видаткових накладних, за своєю правовою природою є документальним оформленням юридичного факту приймання-передачі товару, з чого виникає обов'язок відповідача оплатити його вартість. А протилежного відповідач не довів.

Крім того, у пункті 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" (зі змінами) зазначено, що підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарських операцій і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Враховуючи умови Договору та приписи чинного законодавства, підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зміст яких із зазначенням кінцевої дати для оплати товару фіксує факт здійснення господарських операцій, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що надані до позовної заяви видаткові накладні, за якими було поставлено товар згідно договору №69ХФ-12 від 11.04.2012 за період квітень - травень 2014 року загальну суму 23962,32 грн., є такими, що підлягають оплаті відповідачем. Відповідач не довів суду апеляційної інстанції той факт, що у нього відсутнє зобов'язання перед позивачем стосовно сплати вартості отриманого товару у спірний період по договору в розмірі 23962,32 грн.

В ході всього розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували розмір заявленої до стягнення заборгованості.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат у розмірі 21,075,93грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1,946,14грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правильності нарахування вказаних сум, вказані нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача у даній справі, що викладені в апеляційній скарзі, носять формальний характер, є необґрунтованими, не підтвердженими жодними доказами, а тому колегією суддів відхиляються, адже за даних обставин дають підстави вважати їх спрямованими на свідоме невиправдане затягування судового процесу, так як порушують права позивача на отримання належних йому грошових коштів.

Відповідно до частини третьої статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а тому згідно вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на скаржника.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення Господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі № 922/2104/17 без змін, апеляційної скарги відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Мандрики Сергія Олеговича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.08.2017 у справі № 922/2104/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 14.12.17

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.