ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2017 Справа № 904/9060/17

За позовом Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м. Жовті Води, Дніпропетровська область в інтересах держави

до відповідача-1: Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, м. Жовті Води, Дніпропетровська область

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про визнання недійсними рішення, договору та повернення земельної ділянки

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від прокуратури: ОСОБА_2, посв. № 036402 від 27.11.15 р., прокурор відділу;

від відповідача-1: ОСОБА_3, дов. № 4/4-552-01-14 від 27.04.17 р., начальник юридичного відділу виконавчого комітету;

від відповідача-2: ОСОБА_4, дог. № 14/11/2017 від 14.11.17 р., адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Жовтоводська місцева прокуратура в інтересах держави звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання незаконним та скасування рішення Жовтоводської міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту, для розміщення тимчасової споруди з послідуючим укладанням договору особистого строкового сервітуту» № 1998-56/VI від 24.12.2014 р.; визнання недійсним договору б/н від 04.02.2015 р. про встановлення особистого сервітуту, укладеного між Жовтоводською міською радою Дніпропетровської області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1; зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Жовтоводської міської ради земельну ділянку площею 0, 0040 га, кадастровий номер :01:192:0118, розташовану на бульварі Свободи (колишня вул. Петровського), між вул. Кропоткіна і вул. Будьоного у м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Жовтоводська міська рада проти задоволення вимог прокурора заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято міською радою в межах повноважень та є таким, що відповідає приписам чинного законодавства. Крім того, Жовтоводська міська рада зазначає, що оскаржуване рішення є ненормативним правовим актом, а тому вичерпує свою дію фактом його виконання, у звязку з чим не може бути скасовано після його виконання.

Відносно спірного договору, укладеного на виконання рішення міської ради, перший відповідач також заперечує проти визнання його недійсним, оскільки вважає, що він укладений повноважними особами, у формі встановленій законом та спрямований на реальне настання правових наслідків, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 також не підтримує позовні вимоги прокурора та зазначає, що останнім не надано жодних обґрунтувань відносно того, в чому полягає порушення інтересів держави внаслідок прийняття оскаржуваного рішення та укладення спірного договору. Відносно оскаржуваного рішення міської ради, другий відповідач зазначає, що воно є похідним рішенням від попередніх рішень міської ради, а саме, рішень про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та про отримання дозволу на їх розміщення, у звязку з чим, другий відповідач вважає, що міська рада діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

14.12.2017 р. від ФОП ОСОБА_1 надійшли додаткові заперечення на позов, які зводяться до того, що спір у даній справі належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

14.12.2017 р. прокурором подані заперечення на відзив, відповідно до яких останній наголошує на тому, що спірний договір фактично є прихованим договором оренди земельної ділянки, який укладений всупереч вимог чинного законодавства.

Крім того, прокурор зазначає, що порушення інтересів держави полягає у недотриманні Жовтоводською міською радою встановленого чинним законодавством порядку надання земельних ділянок у користування, що відносяться до комунальної власності, а тому оскільки відсутній орган, що здійснює контроль за діяльністю відповідного органу місцевого самоврядування, прокурор самостійно звертається з даним позовом на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

У судовому засіданні 14.11.2017 р. оголошувалась перерва до 11.12.2017 р.; у судовому засіданні 11.12.2017 р. оголошувалась перерва до 14.12.2017 р.

14.12.2017 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши прокурора та представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2014 р. на 56 сесії 6-го скликання Жовтоводською міською радою (Перший відповідач) було прийнято рішення № 1998-56/VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту, для розміщення тимчасової споруди з послідуючим укладанням договору особистого строкового сервітуту».

Відповідно до зазначеного рішення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (Другий відповідач) було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки по вул. Петровського, між вул. Кропоткіна та вул. ОСОБА_5, загальною площею 0, 0040 га, на яку поширюється право сервітуту, площею 0, 0017 га. для розміщення тимчасової споруди № 9 з укладанням договору особистого строкового сервітуту, терміном на сім років, для комерційного використання, за рахунок земель міської ради, не наданих у власність або постійне користування (а.с.15).

На виконання вказаного рішення сесії Жовтоводської міської ради 04.02.2015 р. між відповідачами було укладено договір про встановлення особистого сервітуту на строк 7 років.

Відповідно до п. 1.1. вказаного вище Договору, особистий сервітут встановлюється відносно земельної ділянки: площа 0,0040 га (тимчасова споруда торгівельного павільйону № 9), в т.ч. сервітут 01.01.05 (охоронна зона навколо (вздовж) обєкта енергетичної системи) площею 0, 0017 га, кадастровий номер :01:192:0118 для комерційного використання.

Згідно пункту 3.1 Договору, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку Управління Держземагентства у П`ятихатському районі від 21.01.2015 р. № 0-409-0.3-85/2-15 дорівнює 17 206,40 грн.

За користування земельною ділянкою сервітуарій сплачує плату у трикратному розмірі земельного податку, а саме: 516, 19 грн. на рік на рахунок 0018, код платежу 13050500, УДК у Дніпропетровській області, МФО 805012, одержувач: ГУДКСУ у м. Жовті Води, код ЗКПО 36916755.

Звертаючись із даним позовом, прокурор вважає, що рішення Жовтоводської міської ради № 1998-56/VI та договір про встановлення особистого сервітуту не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак рішення є незаконним, а договір слід визнати недійсним.

Незаконність рішення міської ради прокурор вбачає в тому, що відповідно до вимог діючого законодавства користування земельною ділянкою комунальної власності для провадження підприємницької діяльності можливо тільки на праві оренди. Крім того, прокурор посилається на порушення міською радою ст. 99 Земельного кодексу України, яка встановлює виключний перелік земельних сервітутів, встановлення яких можуть вимагати власники або землекористувачі земельних ділянок.

З огляду на викладене обставини, прокурор просить визнати незаконним та скасувати рішення міської ради, визнати недійсним договір про встановлення особистого сервітуту та зобовязати другого відповідача повернути земельну ділянку до комунальної власності.

Заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 2 Земельного кодексу України, земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами - землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч.1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селещні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють їх від імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Згідно з п.34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради сесії.

Відповідно до статті 395 Цивільного кодексу України сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Статтею 98 Земельного кодексу України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею (ч.3 ст. 98 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частиною 1 статті 404 Цивільного кодексу України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Виходячи з вище наведених норм права слід дійти висновку про те, що правовідносини земельного сервітуту виникають між власниками (володільцями) сусідніх земельних ділянок, а саме між власником земельної ділянки, яка має бути обтяжена сервітутом, тобто, між особою, яка зобов'язана надати свою земельну ділянку в обмежене користування, і особою, яка вимагає встановлення сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки (іншого нерухомого майна) і якій належить право на встановлення земельного сервітуту.

Тобто, земельний сервітут може бути встановлений лише для задоволення певних потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом, ніж встановлення сервітуту.

ФОП ОСОБА_1 на момент укладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту не був ані власником, ані землекористувачем сусідньої земельної ділянки, чи об'єктів нерухомості прохід, до яких неможливий без використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, а тому не є суб'єктом, який має право вимагати встановлення сервітуту.

Обов'язковою умовою для встановлення сервітуту є умова щодо неможливості задоволення потреби осіб у інший (ніж встановлення сервітуту) спосіб.

Доказів того, що ФОП ОСОБА_1 не має змоги задовольнити свої інтереси іншим способом, ніж розмістити тимчасові споруди саме на спірній земельній ділянці, матеріали справи не містять.

Отже, потреби у розміщенні другим відповідачем тимчасової споруди на спірній земельній ділянці не було.

Пунктом 1 рішення Жовтоводської міської ради № 1998-56/VI від 24.12.2014 р. передбачено, що земельна ділянка ФОП ОСОБА_1 надається для встановлення сервітуту не для усунення недоліків своєї земельної ділянки, а для розміщення тимчасової споруди для комерційного використання, тобто для здійснення господарської діяльності, що суперечить самій правовій природі сервітуту та меті його надання.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що підстав для визнання між сторонами прав на встановлення сервітуту не існувало, а тому, у Жовтоводської міської ради не було будь-яких підстав для встановлення сервітутних відносин з ФОП ОСОБА_1 та відповідно, для прийняття рішення.

Згідно з частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З огляду на викладене, господарський суд вважає вимоги прокурора щодо визнання незаконним та скасування рішення Жовтоводської міської ради № 1998-56/VI обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Господарський суд також зазначає, що суть правовідносин, що виникли між сторонами по спірному договору, їх зміст та мета отримання земельної ділянки не відповідає такому правовому інституту, як земельний сервітут.

Зазначене свідчить про те, що договір сервітуту також укладений з порушенням норм чинного земельного законодавства.

Крім того, суд зазначає про те, що у відповідності до ст. 8 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно та в порядку, визначеному Земельним кодексом України.

Підстави та порядок передачі в оренду земельних ділянок комунальної власності встановлений статтями 124, 134 Земельного кодексу України та нормами Законом України "Про оренду землі".

Таким чином, закон не встановлює підстав для надання земельної ділянки, що перебуває в комунальній власності фізичній чи юридичній особі лише на умовах сервітуту, у звязку з чим господарський суд доходить висновку про те, що передача земельної ділянки повинна була проводитись на умовах оренди в порядку, визначеному ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України та згідно положень Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч.1. ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме, - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення спірного договору про встановлення особистого сервітуту відносно земельної ділянки, які перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, тому укладення спірного договору за відсутності такого рішення є порушенням вимог законодавства.

Як вже зазначено вище, судом встановлено, що рішення Жовтоводської міської ради № 1998-56/VI суперечить вимогам законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, відповідно спірний договір про встановлення особистого сервітуту від 04.02.2015 р., який укладений на підставі вказаного рішення, підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до статті 406 Цивільного кодексу України визнання договору, що є підставою для встановлення сервітуту, недійсним є підставою для припинення і самого сервітуту.

Оспорюваний договір сервітуту, відноситься до такого виду договорів, за якими повернення сторони в первинне положення практично неможливо, тому у такій ситуації припинення дії договорів, визнаних судом недійсними, відбувається на майбутнє (стаття 236 Цивільного кодексу України)

У вирішенні питання про застосування передбачених законом

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України по недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана повернути другій все одержане за угодою та, враховуючи, що договір сервітуту підлягає припиненню на майбутнє і двостороння реституція за таким договором не проводиться, передана земельна ділянка, яка перебуває у фактичному користуванні другого відповідача на підставі спірного договору про встановлення сервітуту, підлягає поверненню територіальній громаді в особі Жовтоводської міської ради.

Господарський суд відхиляє заперечення відповідачів відносно порушення прокурором порядку представництва інтересів держави та заперечення щодо їх наявності у спірних правовідносинах, оскільки даний позов спрямований на задоволення суспільного інтересу у сфері землекористування, відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання передачі в оренду земельної ділянки, враховуючи, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ст. 14 Конституції України); незаконна передача у користування спірної земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів; дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Доводи відповідачів щодо відповідності оспорюваного рішення та договору нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини не грунтується на вірному розумінні наведених норм права, що регулюють спірні правовідносини, та відхиляються з вищенаведених мотивів.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 395, 401, 404, 406 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 2,3, 98 Земельного кодексу України, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати незаконним та скасувати рішення Жовтоводської міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту, для розміщення тимчасової споруди з послідуючим укладанням договору особистого строкового сервітуту» № 1998-56/VI від 24.12.2014 р.

Визнати недійсним договір б/н від 04.02.2015 р. про встановлення особистого сервітуту, укладеного між Жовтоводською міською радою Дніпропетровської області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (52204, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) повернути територіальній громаді в особі Жовтоводської міської ради (52204, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, бул. Свободи, 33, ) земельну ділянку площею 0, 0040 га, кадастровий номер :01:192:0118, розташовану на бульварі Свободи (колишня вул. Петровського), між вул. Кропоткіна і вул. Будьоного у м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (52204, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, Банк Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок 0291, , за кодом класифікації видатків бюджету 2800) 2 400 грн. (дві тисячі чотириста гривень) судового збору.

Стягнути з Жовтоводської міської ради (52204, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, бул. Свободи, 33, ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, Банк Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок 0291, , за кодом класифікації видатків бюджету 2800) 2 400 грн. (дві тисячі чотириста гривень) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.12.2017

Суддя ОСОБА_6