ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" грудня 2017 р. Справа № 911/3243/17
Розглянувши матеріали справи за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м.Київ

До Фізичної особи-підприємця Лози Валентини Степанівни, м.Буча

Про стягнення 35569,17 грн.

Суддя А.Ю.Кошик
Представники:
Від позивача: Кравець О.Я.

Від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі позивач) до Фізичної особи-підприємця Лози Валентини Степанівни (далі відповідач) про стягнення 35569,17 грн.

Провадження у справі №911/3243/17 порушено відповідно до ухвали суду від 06.11.2017 року та призначено справу до розгляду на 30.11.2017 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 30.11.2017 року без поважних причин не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав. Розгляд справи відкладався до 12.12.2017 року.

В судовому засіданні 12.12.2017 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 12.12.2017 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.
Як вбачається з викладених у позові обставин, між військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Лозою Валентиною Степанівною (далі - Учасник) укладено Договір № 10/ВЗЗ-2017 від 04.05.2017 року (далі - Договір) про закупівлю товару код ДК 02162015 - 392200000 - кухонного приладдя, товари для закладів громадського харчування термос ТВН - 12 (далі - Товар).

Відповідно до умов Договору Фізична особа-підприємець Лоза Валентина Степанівна, як Учасник, зобов`язувалась поставити Замовникові (позивачу) товари, зазначені у специфікації в повному обсязі та у визначений строк, а Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, як Замовник, прийняти та оплатити такі товари. Поставка товару здійснюється на склад Замовника за адресою: м.Київ, вул. Нижньоюрківська, 8а.

Згідно з п. 7.3. Договору Учасник сплачує Замовнику пеню у розмірі 1%, але не більше подвійної ставки НБУ вартості непоставленого товару за кожен день прострочки строк поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки чи не надання документів у термін, викладений другим абзацом п.5.9 Договору Замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання Договору.

Згідно з п.5.1. строк поставки товару за Договором складає 30 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки Замовником.

Відповідно до умов Договору військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було направлено заявку №1078 від 15.05.2017 року до Фізичної особи-підприємця Лози Валентини Степанівни. У даній заявці було визначено найменування товару, місце постачання, кількість, дату поставки Товару, а саме Термос ТВН - 12 в кількості 150 шт.

Згідно видаткової накладної № 125 від 29.08.2017 року на склад військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поставлено термос ТНВ-12 в кількості 112 шт. Згідно видаткової накладної № 125/1 від 01.09.2017 року на склад військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поставлено термос ТВН - 12 в кількості 30 шт. Згідно видаткової накладної № 160 від 04.09.2017 року на склад військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поставлено термос ТВН - 12 в кількості 8 шт. Всього на склад поставлено 150 шт.

Однак, як зазначає позивач, поставка здійснювалась відповідачем з порушенням узгоджених Договором строків, за що передбачено застосування відповідальності у вигляді сплати пені та штрафу.

Керуючись п.7.3. Договору позивачем нараховано та заявлено в позові вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення поставки товару: за видатковою накладною №125 від 29.08.2017 року прострочення на 74 дні (15.05.2017 року по 29.09.2017 року), за що нараховано 11 083,78 грн. пені; за видатковою накладною №125/1 від 01.09.2017 року прострочення на 74 днів (15.05.2017 року по 01.09.2017 року, за що нараховано 2 968,87 грн. пені; за видатковою накладною №160 від 04.09.2017 року прострочення на 81 день (15.05.2017 року по 04.09.2017 року), за що нараховано 866,59 грн. пені.

Також, враховуючи, що всі поставки відбувались з простроченням понад 30 календарних днів, на підставі п. 7.3. Договору позивач просить стягнути з відповідача також штраф в розмірі 7% від суми прострочених поставок, що складає 20 649, 93грн.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем термінів поставки Товару, що згідно з п. 7.3 Договору є підставою для вимоги про сплату пені та штрафу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 179 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно із статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Також, ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з поставки товару, вимоги позивача про стягнення погодженої в Договорі відповідальності у вигляді пені в загальній сумі 14919,24 грн. та 20649,93 грн. штрафу, що всього складає 35569,17 грн., підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лози Валентини Степанівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) 14919,24 грн. пені, 20649,93 грн. штрафу та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 21.12.2017 р.