ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2017р. Справа № 904/9994/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", м. Дніпро

про стягнення 391 008,58 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 14-84 від 14.04.2017 р.

Від Відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність №007.1Др-253-1217 від 01.12.2017 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь три проценти річних у сумі 391008,58грн. та суму сплаченого судового збору за подання цього позову.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем грошових зобов'язань за договором №170/15-ПР(Р) від 06.04.2015р. купівлі-продажу природного газу.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позов (арк.с. 3-8 Т.2), в якому заперечує щодо нарахування 3% річних. Зазначає, що відповідно до п. 4.3 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» до вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (ст. 257 ЦК України), тобто, 3 роки. Так, Позивач звернувся до суду 25.11.2017 року, при цьому заявлені позовні вимоги про стягнення 3% річних, в тому числі і за квітень, липень-жовтень 2014 року у сумі 13815,43 грн. Строк виконання зобов'язання, зокрема за жовтень 2014 року - до 20.11.2014 року, термін позовної давності сплив 20.11.2017 року, а за попередні місяці: 20.05.2017, 20.08.2017, 20.09.2017, 20.10.2017 відповідно. До того ж, вимога щодо сплати інфляційних нарахувань та річних може бути лише як невід'ємна частина вимоги про сплату боргу. Позовних вимог про стягнення суми боргу Позивачем не заявлено, а отже і відсутні підстави для стягнення 3% річних. Вказана позиція підтверджена постановою ВГСУ від 19 серпня 2010р. по справі №10/99-10 за позовом ТОВ компанія «Схід» до ПАТ «Дніпропетровськгаз».

Під час судового засідання представник Відповідача подав заяву про розстрочення виконання рішення (арк.с. 36-39 Т.2), в якій просить суд надати розстрочку виконання рішення на строк 6 місяців, з щомісячною виплатою суми у рівних частинах.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення Відповідач посилається на те, що особливості господарської діяльності ПАТ «Дніпропетровськгаз», які не дозволяють йому впливати на цінову політику в сфері надання послуг з розподілу природного газу та стан розрахунків споживачів за надані послуги, його суспільно-економічне значення, вкрай незадовільний фінансовий стан підприємства, обумовлений, в першу чергу, вкрай низьким рівнем розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу, обумовлюють складність та неможливість виконання рішення суду в даній справі без його розстрочення на термін, достатній для виплати присудженої суми без тяжких економічних наслідків для постачальника природного газу. Разом з цим, розстрочення виплати присудженої суми не призведе до порушення прав Позивача, та дозволить запобігти її одноразовому примусовому списанню, стабілізувати тим самим вкрай тяжке фінансове становище ПАТ «Дніпропетровськгаз» та дозволить одночасно поступово сплачувати заборгованість та виконувати функції Оператора ГРМ. Несвоєчасні розрахунки з ПАТ «Дніпропетровськгаз» створюють реальну загрозу цивільним правам та інтересам держави, товариства, споживачів природного газу Дніпропетровської області і можуть призвести до: повного зупинення виробничої діяльності підприємства, до загрози безаварійного газопостачання через дефіцит обігових коштів; неспроможності виконання товариством поточних фінансових зобов'язань перед постачальником природного газу, і, як наслідок - відключення від газопостачання області і залишення без тепла та гарячого водопостачання, припинення виробничого процесу промислових підприємств - споживачів природного газу, виникнення аварійних ситуацій в процесі забезпечення населення природним газом, і як наслідок нещасних випадків. Загрози технічному стану і безпечній експлуатації газових мереж, які знаходяться у власності держави.

В судовому засіданні 14.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (далі - Покупець) 04.01.2013 року укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-138-Н (далі-Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ (далі-газ), а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації населення (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві у 2013 році газ в обсязі до 820200,000 тис. куб.м, у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м):

січень 154500,0 тис. куб.м; лютий 150000,0 тис. куб.м; березень 105000,0 тис. куб.м; квітень 60000,0 тис. куб.м; травень 16000,0 тис. куб.м; червень 13400,0 тис. куб.м; липень 12800,0 тис. куб.м; серпень 13600,0 тис. куб.м; вересень 15900,0 тис. куб.м; жовтень 57000,0 тис. куб.м; листопад 92000,0 тис. куб.м; грудень 130000,0 тис. куб.м.

І кв. 409500,0; ІІ кв. 59400,0; ІІІ кв. 42300,0; ІV кв. 279000,0.

Згідно з п. 3.2 Договору приймання-передача газу протягом місяця здійснюється рівномірно з припустимим відхиленням добових обсягів від середньодобового не більше як +- 5,0 (п'ять) відсотків.

Згідно з п. 5.4 Договору загальна сума вартості природного газу за Договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Відповідно до п. 6.2 Договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця відповідно до вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ, та зараховується як оплата за газ. За наявності заборгованості Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013р., і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (п. 11 Договору).

Між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткові угоди № 1 від 10.07.2013р., №2 від 31.12.2013р., №3 від 28.04.2014р., №4 від 15.05.2014р., №5 від 10.06.2014р., №6 від 22.12.2014р. та №7 від 23.03.2015р. до договору від №170/15-ПР(Р) від 06.04.2015р. (арк.с. 39-52), зокрема, п. 1.1 Договору виклали в наступній редакції:

"2.1 Продавець передає Покупцеві у період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р. газ в обсязі до 2206211,138 тис. куб.м, у тому числі:

у 2013 році - 807299,168 тис. куб.м;

у 2014 році - 760567,108 тис. куб.м;

у 2015 році - до 638344,862 тис. куб.м;

січень 121247,873 тис. куб.м; лютий 102796,989 тис. куб.м; березень 80000,000 тис. куб.м; квітень 49800,000тис. куб.м; травень 9100,000 тис. куб.м; червень 7400,000 тис. куб.м; липень 6700,000 тис. куб.м; серпень 6500,000 тис. куб.м; вересень 13800,000 тис. куб.м; жовтень 54000,00 тис. куб.м; листопад 80000,000 тис. куб.м; грудень 107000,000 тис. куб.м.

І кв. 304044,862; ІІ кв. 66300,00; ІІІ кв. 27000,000; ІV кв. 241000,000.

Згідно з п. 5.4 Договору загальна сума вартості природного газу за Договором становить - 1 710 100 355,22 грн., крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ - ,26 грн.

Так, на виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу природний газ загальною вартістю ,84 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу. Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них (арк.с. 54-86).

Відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманого природного газу здійснив несвоєчасно, внаслідок чого Позивач нарахував Відповідачу суму 3% річних у розмірі 391008,58 грн. за загальний період з 20.08.14р. по 17.11.15р.

Зважаючи на встановлені обставини, суд задовольняє позов частково з таких підстав.

Сторони є суб'єктами господарювання, тому згідно з положеннями ст.ст. 4, 173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору і є господарськими зобов'язаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з приписами частин 1 і 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Статтями 4, 16, 258, 549-551, 611, 625 ЦК України та ст. ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги Позивача частково на суму 377197,44 грн. 3% річних.

В частині позовних вимог про стягнення суми 3% річних на суму 13811,14 грн. суд відмовляє, оскільки на цю суму сплинув строк позовної давності, про застосування якого заявив Відповідач у справі.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України загальний строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, Позивач подав до суду позов через поштову установу 26.11.2017 року.

Позовні вимоги заявлені щодо 3% річних, які нараховані за грошовими зобов'язаннями за квітень 2014 року - червень 2015, за період прострочення: 22.09.2014 - 02.11.2015.

Отже, нараховані 3% річних на суму 411,11грн., які нараховані за грошовими зобов'язаннями за квітень 2014 року за період прострочення з 22.09.2014 року по 25.09.2014 року, а також 3% річних на суму 69,25грн. , які нараховані за грошовими зобов'язаннями за липень 2014 року за період прострочення з 20.08.2014 року по 22.09.2014 року, а також 3% річних на суму 7763,88грн. , які нараховані за грошовими зобов'язаннями за серпень 2014 року за період прострочення з 20.09.2014 року по 13.10.2014 року, а також 3% річних на суму 2681,52грн. , які нараховані за грошовими зобов'язаннями за вересень 2014 року за період прострочення з 21.10.2014 року по 28.10.2014 року, а також 3% річних на суму 2885,38грн., які нараховані за грошовими зобов'язаннями за жовтень 2014 року за період прострочення з 20.11.2014 року по 25.11.2014 року, не підлягають стягненню за спливом строку позовної давності та з урахуванням часткового погашення боргу Відповідачем, наслідком чого є переривання строку позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України.

Разом з тим, враховуючи обставини, на які посилається Відповідач, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на 3 місяці зі сплатою щомісячними рівними платежами, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням законної сили.

Судові витрати у справі покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 115-117, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (49000, м.Дніпро, вул.Шевченка, 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ) три проценти річних у сумі 377197,44 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 5657,97 грн. за подання цього позову.

В частині позовних вимог про стягнення 3% річних на суму 13811,14 грн. - відмовити.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області на суму 377197,44грн. на 3 місяці рівними платежами, а саме по 125732,48 грн. кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням законної сили.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.12.2017

Суддя ОСОБА_3