РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа №910/19096/17
За позовом Печерська районна в місті Києві державна адміністрація

Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» "

до Фізичної особи-підприємця Зіневич Олександра Миколайовича

про розірвання договору та стягнення 12499,63 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від позивача 2 Саранвський М.О.. довіреність №432-3397 від 27.06.2017

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Печерська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (далі-позивач) подали на розгляд Господарського суду міста Києва позов до ФОП Зіневич Олександр Миколайович про розірвання договору та стягнення 12 499,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19096/17 та призначено розгляд на 17.11.2017.

14.11.2017 відділом діловодства суду від представника позивача2 отримано додаткові матеріали по справі.

В судове засідання 17.11.2017 представники позивачів з'явилися, підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Ухвалою суду від 17.11.2017 відкладено розгляд справи на 11.12.2017.

23.11.2017 відділом діловодства суду від представника позивача 2 отримано додаткові документи у справі.

В судове засідання 11.12.2017 представник позивача 1 не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання 11.12.2017 представник позивача 2 з'явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 11.12.2017 представник відповідача повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 11.12.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача 2 , дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

17.08.2010 року між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради», яке згідно з рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» перейменовано в Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - підприємство), та фізичною особою-підприємцем Зіневичем Олександром Миколайовичем (далі - відповідач, орендар) було укладено договір № 1426/608 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва (далі - договір оренди № 1426/608), на підставі якого підприємством передано у строкове платне користування орендарю нежитлове приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 16, загальною площею 39, 70 кв.м., цоколь.

За умовами вказаного договору орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 16, загальною площею 39, 70 кв.м.

17.08.2010 приміщення передане по акту приймання-передачі орендарю - Зіневичу Олександру Миколайовичу.

Відповідно до п. 9.1. договору оренди № 1426/608, термін дії останнього закінчився 17.08.2011. Згідно з Додатковою угодою № 1 до Договору оренди № 1426/608, укладеною між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради» та відповідачем, термін дії договору оренди № 1426/608 було подовжено до 31.03.2012.

01.03.2012 між Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією, відповідачем та комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради» було укладено Додаткову Угоду № 1 про внесення змін до Договору оренди № 1426/608, якою орендодавця по вказаному договору було змінено на Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію, а комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради» визначено як підприємство отримувач коштів.

Відповідно до п.п. 4.1. та 4.5. Договору оренди № 1426/608, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця. Однак, відповідач систематично порушував ці умови та не сплачував у повному обсязі орендну плату, внаслідок чого у нього виникла заборгованість з орендної плати, підтвердженням чого є розрахунок заборгованості, що додається.

Задля досудового врегулювання спору орендарю направлялись претензії: № 432/10- 609 від 04.10.2016, № 432/10-655 від 25.11.2016. Однак, станом на 16.10.2017 заборгованість з орендної плати відповідачем не сплачена та складає 9846,56, що негативно впливає на фінансову ситуацію підприємства.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі з огляду на таке.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ст.ст. 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою зайняття комунального майна є договір оренди.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 9.1 Договору, останній вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 17.08.2010 по 17.08.2011.

Відповідно до п. 2 ст. 26, п.1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Згідно ч. 2 ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до п.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 5 ст. 759 ЦК України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідачем не надано доказів які б спростовували зазначене позивачем.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 9846,56 грн. по орендній платі.

Крім суми основної заборгованості позивач просить, суд стягнути із відповідача пеню в розмірі 92,52 грн., 3% річних в розмірі 767,38 грн., інфляційні втрати в розмірі 1793,17 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2. договору оренди № 1426/608 за несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує на рахунок підприємства пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалася пеня від суми недоїмки за кожний день прострочення, включаючи день оплати з урахуванням індексу інфляції.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 92,52 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 767,38грн. - 3% річних та 1793,17 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Пунктом 8.6. договору оренди № 1426/608 передбачено, що при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, договір оренди може бути розірвано достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Згідно з п. 3.1.2. договору оренди № 1426/608 орендодавець має право виступати з ініціативою в судових органах про дострокове розірвання договору оренди та виселення орендаря при несплаті орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення терміну її сплати.

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови Договору, щодо оплати орендної плат.

Відповідно до частин першої - другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із частинами першою - четвертою статті 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи, що відповідачем не виконувалися умови Договору, щодо оплати орендних платежів, та той факт що у претензіях від 04.10.2016 та 25.11.2016 було попереджено про наявність заборгованості, вимогу її негайно сплати, відповідачем не було вжито ніяких дій, суд приходить до висновку, що вимога про розірвання Договору №1426/608 оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва, укладений 17.08.2010 між комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради» та ФОП Зіневичем О.М підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності" від 02.04.1994 № 02-5/225 незаконним є володіння чужим майном без законних підстав або коли такі підстави були, а потім відпали.

За таких обставин, суд вважає, що на даний час у відповідача відсутні правові підстави користуватись вищевказаним приміщенням, а тому вимоги позивача про виселення ФОП Зіневича О.М. з нежитлового приміщення розташованого за адресою:м. Київ, вул. Лютеранська, 16 загальною площею 39,70 кв.м., цоколь.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати Договір №1426/608 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва, укладений 17.08.2010 між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради» та Фізичною особою- підприємцем Зіневичем Олександром Миколайовичем.

3. Стягнути із Фізичної особи-підприємця Зіневича Олександра Миколайовича (04114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (01021, м. Київ, пров. Івана Мар'яненка, 7, ідентифікаційний номер 35692211) заборгованість в розмірі 12499 (дванадцять тисяч чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 63 коп., судовий збір у розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн.

4. Виселити Фізичну особу-підприємця Зіневича Олександра Миколайовича з нежитлового приміщення розташованого за адресою:м. Київ, вул. Лютеранська, 16, загальною площею 39,70 кв.м., цоколь.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя Мельник В.І.