РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа № 910/6099/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Науково-технічної виробничої фірми "Промсервіс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

до 1) Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області,

2) Прокуратури Вінницької області,

3) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області

4) Державної казначейської служби України

про стягнення 16 244 800,00 грн.

за участю представників:

від позивача:Капітонов П.П. - представник за довіреністю б/н від 15.08.2016 р.
від відповідача -1:не з'явився
від відповідача -2:Ковальчук Т.А. - представник за довіреністю № 05/3-202вих-17 від 11.07.2017 р.
від відповідача -3:не з'явився
від відповідача -4:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

Науково-технічна виробнича фірма "Промсервіс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - НТВФ "Промсервіс", позивач) звернулась до господарського суду міста Києва із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області, відповідач-1), Прокуратури Вінницької області (далі - відповідач-2), Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області, відповідач-3), Державної казначейської служби України (далі - Держказначейство, відповідач-4) про стягнення шкоди у розмірі 16 244 800,00 грн.

Позовні вимоги НТВФ "Промсервіс" обґрунтовані тим, що в результаті дій відповідачів 21.01.2014 р. стосовно позивача було безпідставно порушено кримінальне провадження № 0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 212 КК України. У подальшому, в результаті незаконно проведених оперативно-розшукових заходів під час досудового слідства, позивачу були завдані збитки у вигляді неотримання очікуваного прибутку та погіршення ділової репутації підприємства.

У позові НТВФ "Промсервіс" просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої відповідачами, в розмірі 16 209 600,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 35 200,00 грн., а всього - 16 244 800,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2017 р. у справі було замінено первісного відповідача - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області на належного - Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ГУ МВС України у Вінницькій області, відповідач-3) на підставі ст. 24 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів - 1, 3, 4 в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Через канцелярію суду подали відзиви, у яких проти позову заперечили, вважали позовні вимоги недоведеними та просили відмовити у задоволенні позову.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача-2 проти позову заперечив, зазначив, що Прокуратурою Вінницької області не проводились оперативно-розшукові та будь-які інші дії у вказаному досудовому провадженні, процесуальне керівництво відповідачем-2 по справі також не здійснювалося. Прокуратурою Вінницької області було лише визначено підслідність справи та скеровано її до прокуратури Одеської області. Також зазначив, що підстав для відшкодування шкоди позивачу немає, оскільки ним не надано доказів понесення ні матеріальної, ні моральної шкоди, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Приморському районі міста Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області була проведена позапланова перевірка з питань дотримання вимог НТВФ "Промсервіс" податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 30.09.2013 р.

21.01.2014 слідчим управлінням УМВС України у Вінницькій області на підставі матеріалів вказаної перевірки, які надійшли з ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 щодо порушення кримінального провадження стосовно посадових осіб НТВФ "Промсервіс" за ознаками ст. 212 ч. 3 КК України.

23.01.2014 р. Прокуратурою Вінницької області визначена підслідність у вказаному кримінальному провадженні № 0000018 від 21.01.2014 р. та скеровано його матеріали до прокуратури Одеської області.

У подальшому Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області (далі - СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області) здійснювалось досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні № 0000018 від 21.01.2014 р. відносно службових осіб НТВФ "Промсервіс" за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Також з матеріалів справи вбачається, що 23.12.2014 р. зазначене кримінальне провадження № 0000018 було закрите СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв'язку із відсутністю у діях службових осіб НТВФ "Промсервіс" складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Позивач зазначає, що внаслідок неправомірного порушення кримінального провадження № 0000018 та проведення в його межах органами досудового розслідування оперативно-розшукових заходів, виробництво на підприємстві було зупинено, НТВФ "Промсервіс" не змогло виробити та поставити своєму контрагенту - ПАТ "Мотор Січ" 307 електромеханізмів, внаслідок чого позивач не отримав очікуваний прибуток та зазнав матеріальної шкоди у сумі 16 209 600,00 грн.

Як встановлено судом, 26.01.2017 р. НТВФ "Промсервіс" звернулось до СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області із вимогою № 01/23/01 від 23.01.2017 р. про відшкодуваня шкоди, завданої органом досудового розслідування. Однак, постановою СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області від 30.01.2017 р. у задоволенні зазначеної вимоги заявнику було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною відмовою органів досудового розслідування, НТВФ "Промсервіс" звернулось із даним позовом до суду, посилаючись на Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та просить стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 4 684 854,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 35 200,00 грн. з Державного бюджету України.

З огляду на характер правовідносин, що є предметом розгляду даної справи судом встановлено, що спір у справі виник з приводу відшкодування позадоговірної шкоди, завданої юридичній особі - НТВФ "Промсервіс", але, позивач, як на підставу відшкодування шкоди, посилається на Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

З цього приводу суд зазначає, що вказаний Закон не може застосовуватись до відносин юридичних осіб, що виникли на підставі господарського зобов'язання (договору), оскільки він регулює правовідносини, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2015 р. у справі № 917/2290/14.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що порядок відшкодування позадоговірної шкоди, завданої юридичній особі внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, спеціальним законом не врегульовано, тому така шкода має відшкодовуватися на загальних підставах відповідно до вимог ч. 6 ст. 1176 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди, 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди, 3) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, 4) вина.

При цьому, відповідно до ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органів державної влади, відшкодовується незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, спеціальні норми статті 1174 цього Кодексу допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини заподіювача шкоди - суб'єкта владних повноважень, тобто за наявності трьох елементів складу правопорушення - 1) неправомірність поведінки особи, 2) наявність збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками.

Одночасна наявність названих трьох елементів складу правопорушення за ст. 1174 ЦК України є обов'язковою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, заподіяних органами державної влади (аналогічна позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 24.01.2012 р. у справі № 38/67, від 01.03.2011 р. у справі № 13/68-10, від 12.04.2016 р. у справі № 908/4057/14, від 24.05.2016 р. по справі № 902/1206/14).

У даному спорі, обґрунтовуючи наявність такого елементу складу правопорушення, як протиправна поведінка у вигляді незаконних дій органів досудового розслідування, - НТВФ "Промсервіс" посилалось на те, що кримінальне провадження було порушене безпідставно, посадові особи підприємства протягом 11 місяців знаходились під слідством без наявності у їх діях ознак ухилення від сплати податків та відсутності податкової заборгованості, що підтверджується постановою СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області від 23.12.2014 р. про закриття кримінального провадження № 0000018 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України, порушеного стосовно позивача.

Також позивач вказував на помилковість позиції органів досудового розслідування у відношенні НТВФ "Промсервіс", про що свідчать рішення судів у адміністративній справі № 815/2105/14, якими були скасовані повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 20.12.2013 р. № , прийняті за результатами проведеної позапланової перевірки з питань дотримання НТВФ "Промсервіс" вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 30.09.2013 р.

Так, згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд приймає до уваги висновки судів у вищевказаній адміністративній справі, проте, зазначає, що ці рішення не встановлюють факту незаконності дій органів прокуратури, дізнання, досудового слідства під час порушення кримінального провадження та проведення слідчих дій.

Водночас, суд зазначає, що перевірка правомірності відповідних дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового слідства чи прокуратури передбачено в порядку Кримінально-процесуального законодавства України, та не відноситься до компетенції судів господарської юрисдикції (вказана позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2015 у справі № 917/2290/14).

Як вбачається з матеріалів справи, НТВФ "Промсервіс" належного рішення компетентного суду, яке набрало законної сили та яким встановлено незаконність дій посадових осіб Прокуратури Вінницької області, ГУ МВС України у Вінницькій області, ГУ ДФС в Одеській області, вчинених ними під час порушення кримінального провадження та проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000018, суду не надало.

Отже, позивач не довів наявність такого елементу складу правопорушення, як неправомірність (протиправність) поведінки органів досудового розслідування та прокуратури під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000018.

Також на підтвердження понесених збитків у сумі 16 209 600,00 грн., позивач посилається на зупинення виробництва у зв'язку із звільненням працівників ТВФ "Промсервіс", що призвело до матеріальних збитків внаслідок невиконання позивачем поставки своєму контрагенту ПАТ "Мотор Січ" 307 електромеханізмів.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що НТВФ "Промсервіс" тимчасово припинило діяльність підприємства (відсутні накази про простій на підприємстві, звільнення працівників, інше), що спричинило неможливість поставки обладнання ПАТ "Мотор Січ" на загальну суму 16 209 600,00 грн. Також у матеріалах справи відсутні докази вартості обладнання ПАТ "Мотор Січ" на суму 16 209 600,00 грн., та узгодження сторонами договору поставки саме такої вартості обладнання (підписання відповідних специфікацій, перерахування авансу, тощо).

Крім того, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про наявність причинного зв'язку між діями органів досудового розслідування і прокуратури та неспроможністю НТВФ "Промсервіс" виготовляти та постачати товар замовнику (ПАТ "Мотор Січ").

Відтак, позивач не довів суду наявність ще таких елементів складу цивільного правопорушення, як понесені збитки, та причинний зв'язок між протиправною поведінкою органів досудового розслідування та збитками (які недоведені).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів одночасну наявність усіх трьох елементів складу правопорушення, передбаченого 1174 Цивільного кодексу України, що є обов'язковою умовою застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків. Тому вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 16 209 600,00 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Окремо слід зазначити про вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди.

Так, НТВФ "Промсервіс" зазначає, що у зв'язку із проведенням досудового розслідування, позивач фактично був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність, що мало наслідком втрату довіри контрагентів та ділової репутації підприємства та посилається знову на Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", як на підставу відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням його майна; 3) у приниженні честі та гідності особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Стаття 1176 ЦК України встановлює особливий режим відшкодувала шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

У Законі України "Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" зазначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянину, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають в нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Окрім того, у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 ви: 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Однак, беручи до уваги встановлені вище обставини у справі та висновки суду, факт наявності у позивача моральної шкоди залишається не доведеним.

При цьому, посилання позивача на Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" є необгрунтованим, оскільки вказаний Закон регулює правовідносини відшкодування шкоди, завданої громадянинові, а предметом даного спору є відшкодування позадоговірної шкоди, завданої юридичній особі - НТВФ "Промсервіс".

Відшкодування шкоди завданої незаконним діями чи бездіяльністю, на що посилається позивач, регулюється ч.ч. 1-4 ст. 1176 ЦК України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 віл 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа, як учасник суспільних відносин.

Водночас, позивачем не було доведено порушення його ділової репутації внаслідок дій посадових осіб Прокуратури Вінницької області, ГУ МВС України у Вінницькій області та ГУ ДФС в Одеській області.

Натомість, у матеріалах справи міститься договір поставки обладнання № 01/15 (УЗ) від 03.04.2015 р., який був укладений із ПАТ "Мотор Січ" вже після закриття органами досудового розслідування кримінального провадження № 0000018.

Відтак, суд вважає, що позивачем - НТВФ "Промсервіс" не доведено спричинення йому збитків у вигляді моральної шкоди, а тому позовні вимоги і в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 35, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Науково-технічної виробничої фірми "Промсервіс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, Прокуратури Вінницької області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення 16 244 800,00 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 11 грудня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 22 грудня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.