ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа № 911/3050/17

Розглянувши матеріали справиза за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед», м.Київ

До Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м.Вишгород

Про розірвання договору

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед» (далі позивач) до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі відповідач) про розірвання договору.

Провадження у справі №911/3050/17 порушено відповідно до ухвали суду від 12.10.2017 року та призначено справу до розгляду на 31.10.2017 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.10.2017 року подав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, спір не може бути вирішений в даному судовому засіданні, тому розгляд справи підлягає відкладенню. Розгляд справи відкладався до 30.11.2017 року.

В судовому засіданні 30.11.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач в позові, 17.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест Лімітед» (позивач) та Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» (відповідач) за результатами відкритих торгів, було укладено Договір № 37-м на закупівлю товарів на суму 798 900,00 грн. із строком дії до 26.12.2017 (далі - Договір).

Позивач зазначає, що в ході виконання Договору із загальнодоступних джерел - відкритих державних реєстрів, позивачу стало відомо, що відносно відповідача Господарським судом Київської області порушено справу про банкрутство №911/4601/15 та відкрито ліквідаційну процедуру.

У звязку з чим, позивач стверджує, що відповідач є недобросовісним учасником господарських та цивільно-правових відносин, свідомо не повідомив про наявність ліквідаційної процедури та відкриття провадження про банкрутство, ні на стадії відкритих торгів, ні на стадії укладення Договору з позивачем.

Наведені обставини змусили позивача вживати додаткових заходів з метою встановлення відомостей стосовно платоспроможності контрагента, в ході чого з інформації у відкритому доступі з кількох різних публічних реєстрів позивачем було зясовано, що відносно відповідача порушено провадження у справі про банкрутство №911/4601/15 від 17.11.2015 року.

Також, позивачу з відкритих джерел 26.07.2017 року стало відомо, що у відповідача наявний податковий борг та органи ДФС України мають право на податкову заставу майна відповідача відповідно до пункту 88.2 статті 88 Податкового кодексу України.

Також, позивач зазначає, що стосовно відповідача існують відкриті виконавчі провадження, про які відповідач не поперджеав до укладення Договору, що також викликає додаткові сумніви у платоспроможності та добросовісності відповідача.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача 03.08.2017 року з факсограмою та проектом Угоди про розірвання Договору відповідно до положень ст. 652 Цивільного кодексу України, 04.08.2017 дану Угоду було направлено поштою і отримано відповідачем 05.08.2017 року, однак залишено без відповіді.

Такодж, позивач зазначає, що правовідносини за Договором фактично не розпочались. Відповідно до п. 5.1. Договору поставка кожної окремої партії Товару повинна відбуватись лише після письмового повідомлення Замовника про готовність прийняття.

Заявка відповідача про готовність прийняття 12 одиниць товару (компютери, монітори та комплектуючі) датована 17.07.2017 року за № 18/892, однак не надіслана позивачу в установленому порядку, відповідна заявка отримана позивачем лише 04.08.2017 року. Тому, позивач не був належним чином повідомлений про наміри Замовника (відповідача) прийняти товар.

Позивач зазначає, що оскільки фактично господарські відносини між сторонами нерозпочались, у позивача, як у зацікавленої сторони, виникло право на розірвання Договору у відповідності до ст. 652 Цивільного кодексу України, оскільки банкрутство, наявність податкового боргу та виконавчих проваджень щодо відповідача можуть призвести до ліквідації підприємства та неспроможності субєкта підприємницької діяльності своєчасно виконати зобовязання.

Позивач вважає, що наведені обставини підпадають під визначення ст. 652 Цивільного кодексу України і свідчать про істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, що передбачає можливість зміни або розірвання договору.

Позивач зазначає, що якби відповідач, як добросовісний учасник господарських та цивільних правовідносин, повідомив про своє становище (відкриття стосовно нього провадження про банкрутство, наявність податкового боргу, наявність претензій майнового характеру з боку контрагентів) на момент укладання договору, то такий договір не був би укладений, позивач не приймав б участі у тендерній процедурі та не ніс додаткові витрати, повязані з участю у торгах.

Також, позивач зазначає, що з огляду на особливості господарської діяльності відповідача, виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а саме отримання прибутку, оплати за поставлені товари за Договором, оскільки процедура банкрутства виявляється у неспроможності субєкта підприємницької діяльності задовольнити у встановлений для цього термін предявлені йому кредиторами вимоги.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» одночасно з порушенням справи про банкрутство ухвалою суду вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів. Тобто, відбувається зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань і зобовязань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Також, обставини стосовно наявності у відповідача податкового боргу, які є істотними через встановлення черговості виконання зобовязань фінансового характеру відповідно до п.9 ст.87 Податкового кодексу України, стали відомими позивачу лише з моменту офіційного розміщення інформації на сайті ДФС України 26.07.2017 року, тобто після укладення і підписання Договору.

Позивач стверджує, що у разі поставки товару за документами, які надіслав відповідач за договором в якості вимоги (за повідомлення №18/892 від 17.07.2017 року на суму 187 976,45 грн., за повідомленням № 18/974 від 03.08.2017 року на суму 610 923,55 грн.), та після настання строків оплати за договором протягом 10 робочих днів після фактичного отримання товару, відповідач протягом тривалого часу не зміг би оплатити на користь позивача вартість товару у сумі 797 900,00 грн., а також нараховані позивачем штрафні санкції.

Відповідач у відзиві позовні вимоги заперечував, зазначив, що вся необхідна інформація про Замовника торгів знаходиться у відкритому доступі в Єдиних державних реєстрах.

Твердження позивача про те, що відносно ДП «Регіональні електричні мережі» порушено ліквідаційну процедуру не відповідає дійсності, оскільки згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 року у справі №911/4610/15 провадження у даній справі перебуває в процедурі розпорядження майном.

Відносно ДП «Регіональні електричні мережі» не було розпочато ліквідаційної процедури. Підприємство знаходиться на стадії розпорядження майном та працює у звичайному режимі, здійснює господарську діяльність та виконує свої зобовязання.

Відповідач вважає дії позивача щодо невиконання заявок на поставку товару та щодо спроб розірвати Договір, односторонньою безпідставною відмовою від виконання зобовязання, що чинним законодавством не допускається.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Дослідивши обставини справи судом встановлено, що наведені позивачем обставини щодо провадження у справі про банкрутство стосовно відповідача існували до укладення договору і могли бути відомі відповідачу.

Крім того, банкрутна справа перебуває на стадії розпорядження майном і зобовязання, які можуть виникнути зі спірного Договору будуть поточними, на які не поширюється дія мораторію.

ТОВ «Еверест Лімітед» могло і повинно було перевірити на момент укладення Договору всю інформацію щодо ДП «Регіональні електричні мережі», яка є загальновідомою, публічною та знаходиться у відкритому доступі в Єдиних державних реєстрах.

Наявність податкового боргу та відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача лише створює ризик ймовірного настання негативних наслідків. Тому, відповідні твердження позивача свідчать про припущення істотної зміни обставин.

Крім того, закон пов'язує можливість розірвання договору не лише з наявністю істотної зміни обставин (на що посилається ТОВ «Еверест Лімітед»), а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Про необхідність існування усіх вищевказаних чотирьох умов свідчить також й судова практика: Постанова Вищого господарського суду України від 17.02.2016 року, Постанова Вищого господарського суду України від 14.11.2011 року, Постанова Вищого господарського суду України від 02.11.2016 року, Постанова Вищого господарського суду України від 30.03.2016 року, Постанова Вищого господарського суду України від 21.10.2016 року.

Підставою для розірвання договору не можуть слугувати звичайні господарські ризики через те, що відповідно до ст.ст. 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється, зокрема, на основі принципів комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Частиною 3 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути розірваний чи змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, оскільки наведені позивачем обставини не свідчать про істотну зміну обставин, які стосуються виконання спірного Договору і негативні наслідки не підтверджені і ґрунтуються виключно на припущеннях, суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав для розірвання Договору від 17.07.2017 року № 37-м.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені та не обґрунтовані, відповідачем спростовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

Вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 22.12.2017 р.