ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2017 Справа № 905/2415/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро

до відповідача ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, м. Бахмут

про стягнення 48198,07грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, м. Бахмут про стягнення заборгованості в сумі 48198,07грн. на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань з відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у період з грудня 2015 року по листопад 2016 року, що проживають на території м.Бахмут.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.10.2017 порушено провадження по справі №905/2415/17.

Від відповідача 06.11.2017 надійшло клопотання №04 вх.01-3863 від 03.11.2017 про відкладення розгляду справи, яке було судом задоволено.

30.11.2017 відповідач надав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Суд задовольняє клопотання відповідача.

Крім того, відповідач надав заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у в звязку з відсутністю заборгованості.

12.12.2017 від позивача надійшли письмові пояснення від 08.12.2017 по суті спору, в яких наполягає на задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання з'явився, підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Виходячи зі змісту позовної заяви та доданих документів, на виконання вимог чинного законодавства України, позивач, як оператор телекомунікаційних послуг на протязі грудня 2015 року листопада 2016 року надавав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах відповідним категоріям громадян.

В підтвердження факту надання телекомунікаційних послуг позивач посилається на щомісячні розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг з грудня 2015 року по листопад 2016 року.

Позивач листом б/н від 01.09.2017 звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування витрат повязаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян за період з грудня 2015 року по листопад 2016 року в сумі 48198,07грн.

протягом 7 днів з моменту отримання вимоги.

Факт направлення розрахунків видатків на відшкодування витрат повязаних з наданням пільг з грудня 2015 року по листопад 2016 року, вимоги про сплату заборгованості від 01.09.2017 на адресу відповідача підтверджується описом вкладення до цінного листа та квитанцією Укрпошти від 04.09.2017.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 48198,07 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд не приймає до уваги заперечення відповідача та вважає позовні вимоги правомірними, такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обовязки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

У відповідності до ст.19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України Про телекомунікації телекомунікаційні послуги (послуги звязку) споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг звязку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Законом України Про жертви нацистських переслідувань", Законом України Про охорону дитинства, Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист.

Вказані законі закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Статтею 89 та статтею 102 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на державні програми соціального захисту (пільги окремим категоріям громадян) здійснюються з місцевих бюджетів та проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у місті Бахмут є ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, м. Бахмут, а відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" від 04.03.2002 №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

З вище викладеного вбачається що, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Окрім того, законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частини 1- 4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

За змістом частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446).

Відсутність субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку не є підставою для відмови в позові, оскільки відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач заперечує щодо позовних вимог посилаючись на те, що сторонами підписаний акт звірки, згідно якого у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість. Проте, в матеріалах справи відсутній даний акт, доказів сплати заборгованості суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались на виконання імперативних законодавчих приписів, виходячи з того, що відповідач (як уповноважений державою орган) в силу закону має відшкодувати спірні витрати позивачу за рахунок бюджетних коштів, приймаючи до уваги ті обставини, що відповідач такого відшкодування не здійснив, іншого суду не доведено, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 48198,07грн. підлягають задоволенню в повній сумі.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро до відповідача, ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, м.Бахмут про стягнення 48198,07грн., задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 соціального захисту населення Бахмутської міської ради (84501, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Б.Горбатова, буд. 57, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601 м.Київ, бул.ОСОБА_3, 18, ) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (49600 м.Дніпро, вул.Херсонська, 26, ) заборгованість в сумі 48198,07грн., судовий збір в сумі 1600грн

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 14.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано протягом 5 днів. Повний текст рішення підписано 18.12.2017.

Суддя Г.Є. Курило