ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2017 Справа № 905/2321/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., суддів Тарапати С.С., Попова О.В. при секретарі судового засідання Часовському Є.С.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг в Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 217 083,96 грн., -

За участю представників сторін

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», м. Київ звернувся з позовом до відповідача, ОСОБА_1 автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області про стягнення 217083,96 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на несвоєчасну оплату відповідачем основної суми заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013 р., підтверджену рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/3002/15 від 12.01.2016 р., яким вирішено стягнути основну суму заборгованості, внаслідок чого, позивач нараховує 3% річних та інфляційні втрати.

Нормативно свої вимоги Позивач обґрунтовує ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.526 ч.1 ст.598 ст.599,625 Цивільного кодексу України та ст.ст.1, 12, 54-55, Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №908/2321/17 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 11.10.2017 р. позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2321/17.

Разом з цим, в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області та протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.11.2017р., враховуючи складність справи, значний обсяг обставин, що підлягають з'ясуванню під час розгляду справи, призначено колегіальний розгляд справи №905/3221/17 у складі головуючої судді Чернової О.В., суддів Тарапати С.С., Попова О.В.

28 листопада 2017 року на електрону адресу господарського суду Донецької області надійшов лист ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області №07.2-17/3383 від 27.11.2017р., в якому зазначено, що за інформаційною базою даних казначейського обліку, договір №2-16 від 16.03.2013р. було зареєстровано в органі Казначейства у 2016 році на суму 22 608 930,00 грн. в межах затверджених у Плані використання бюджетних призначень по спеціальному фонду бюджету по КПКВ 3111020 «Розвиток мережі та утримання автодоріг загального користування». За підсумками 2016 року у звязку з відсутністю актів виконаних робіт указана сума була зняти з реєстрації. В 2017 році зазначений договір, акти виконаних робіт та платіжні доручення ОСОБА_1 до органу Казначейства для реєстрації та проведення платежів не надавались.

11.12.2017 р. через канцелярію господарського суду Донецької області відповідач надав відзив на позовну заяву №01.3-3002 від 08.12.2017р., в якому заперечив проти позовних вимог, а також просив застосувати загальну позовну давність у три роки до вимог позивача стосовно стягнення інфляційних витрат за періоди з 01.10.2014р. по 31.10.2014 р. та 01.05.2016р. по 31.08.2017р. та стосовно 3% річних за періоди з 29.09.2014р. по 09.10.2014р. та з 17.05.2016р. по 25.09.2017р., а також, за період за який, на його думку, мало місце прострочення кредитора, просив відмовити в задоволенні позовних вимог за зазначені періоди.

У судове засідання 28.11.2017р., 11.12.2017р. та 14.12.2017р. представник Позивача не з'явився, у судовому засіданні 13.11.2017р. підтримав заявлені позовні вимоги повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» (далі учасник) укладений Договір про закупівлю послуг за державні кошти № 2-16 від 16.04.2013р. (далі за текстом Договір), за умовами якого учасник зобовязується протягом 2013-2014 років виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_3 Артемівськ Горлівка, км 90+560 км 92+640 (вул. Артемівське шосе), а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна цього договору становить 9 771 662 грн. 82 коп.(девять мільйонів сімсот сімдесят одна тисяча шістсот двадцять вісім тисяч шістсот десять гривень 82 коп.), у тому числі: ПДВ 20% 1 628 610 грн. 47 коп. (один мільйон шістсот двадцять вісім тисяч шістсот десять гривень 47 коп.).

Як визначено п. 4.1. договору, розрахунок проводиться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В).

Відповідно до п.4.2. договору, до акта приймання виконаних будівельних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3).

Згідно п. 10.1, договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014р. Строк дії договору та виконання зобовязання щодо виконання робіт можуть бути продовжені у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі.

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за Договором про закупівлю послуг за державні кошти № 2-16 від 16.04.2013р. підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2013 року від 30.12.2013р. на суму 226 089 грн. 30 коп., у т.ч. ПДВ 37 681 грн. 55 коп.

Вказаний акт підписаний повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/3002/15 від 12.01.2016 р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ялта Град Строй до ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області про стягнення заборгованості у 226 089 грн. 30 коп. задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 автомобільних доріг у Донецькій області заборгованість за договором підряду №2-16 від 16.04.2013 в сумі 226 089 грн. 30 коп.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Предметом розгляду справи №905/3002/15 було стягнення основної суми заборгованості, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних не заявлялись.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача до Відповідача такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у застосуванні наслідків невиконання прострочених грошових зобов'язань у вигляді сплати 3% річних та інфляційних витрат.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено рішенням господарського суду Донецької області №905/3002/15 від 12.01.2016 р. граничним строком оплати виконаних робіт, встановленим пунктом 4.1. договору, згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2013 року від 30.12.2013р. є 30.01.2014р.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем договору №2-16 від 16.04.2013р.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, Позивач правомірно застосував штрафні санкції у вигляді нарахування інфляційних витрат, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначена загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 та 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», до вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України).

Відлік строку позовної давності, який складає три роки розпочинається з 10.10.2017р., оскільки, позовна заява передана до канцелярії суду 10.10.2017р., про що свідчить штам вхідної кореспонденцій на першій сторінці позовної заяви.

Дослідивши наявні матеріали справи та наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення 3% річних, нарахованих за період з 25.09.2014р. по 09.10.2017р. включно.

У звязку з чим, з урахуванням заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд здійснивши розрахунок 3% річних, за період з 10.10.2014р. по 25.09.2017р., дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині у розмірі 20087,88 грн.

Також, позивачем пропущений строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення індексу інфляції, нарахованого за жовтень 2014 року.

Суд, здійснив розрахунок інфляційних витрат, нарахованих за період з листопада 2014р. по серпень 2017р. (включно) та встановивши його відповідність вимогам Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат підлягає частковому задоволенню в сумі 186 808,09 грн.

Судом не приймаються до уваги посилання Відповідача щодо прострочення кредитора, з огляду на наступне.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, укладений між Позивачем та Відповідачем договір №2-16 від 16.04.2013 р., є належною підставою для виникнення у останнього зобов'язань, визначених його умовами, з оплати робіт.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Судом не встановлено фактів, пердбачених законом, які би кваліфікували дії позивача як прострочення кредитора.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового забов'язання, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфліції, а також 3% річних від простроченої суми не залежить від наявності вини боржника.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стягуються з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ялта Град Строй, м. Київ до ОСОБА_1 автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області про стягнення 217 083,96 грн. задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. будинок, 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ялта Град Строй, м. Київ (02098, м. Київ, вул. Шумського, будинок 5, офіс 372/2 ) заборгованість в розмірі 206 895,97 грн., з яких 186 808,09 грн. інфляційні витрати та 20087,88 грн. - 3% річних.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути зі ОСОБА_1 автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. будинок, 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ялта Град Строй, м. Київ (02098, м. Київ, вул. Шумського, будинок 5, офіс 372/2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 103,55 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

У судовому засіданні 14.12.2017р. оголошено повний текст рішення.

Головуючий суддя О.В. Чернова

Суддя С.С. Тарапата

Суддя О.В. Попов