КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 910/19694/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-Запоріжжя»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017

у справі № 910/19694/17 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Об'єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-Запоріжжя»

про визнання недійсним пункту 5.4. договору постачання № 177/2016 від 07.10.2016 (з протоколом розбіжностей) з моменту його укладення та стягнення боргу в сумі 2 227 033, 52 грн

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар» (надалі - ОК «Господар») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-Запоріжжя» (надалі - ТОВ «ПЖК-Запоріжжя») про визнання недійсним пункту 5.4. договору постачання № 177/2016 від 07.10.2016 (з протоколом розбіжностей) з моменту його укладення та стягнення боргу в сумі 2 227 033, 52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19694/17, розгляд справи призначено на 29.11.2017.

17.11.2017 ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою до ОК «Господар» про припинення дії ОК «Господар» по ненаданню документів ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» по договору постачання № 177/2016 від 07.10.2016 (з протоколом розбіжностей), яке порушує право на отримання документів відповідно до умов договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 у справі № 910/19694/17 було повернуто зустрічну позовну заяву та додані до неї матеріали ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» без розгляду на підставі пунктів 4, 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою господарського суду першої інстанції, ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням поданих уточнень до п. 2 прохальної частини апеляційної скарги, просить скасувати ухвалу суду від 27.11.2017 у справі № 910/19694/17 про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Підстави звернення з апеляційною скаргою скаржником обґрунтовані тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 апеляційну скаргу прийнято до апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 14.12.2017, зобов'язано апелянта надати оригінал зустрічної позовної заяви від 15.11.2017 з додатками, яка подавалась до Господарського суду міста Києва, а також уточнені вимоги п. 2 прохальної частини апеляційної скарги б/н від 28.11.2017.

14.12.2017 до початку судового засідання через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника ТОВ «ПЖК-Запоріжжя».

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про день, місце та час розгляду апеляційної скарги, своїх уповноважених представників не направили.

Враховуючи, що позивач не повідомив суд про поважність причин нез'явлення до суду апеляційної інстанції та не заявив клопотань про відкладення розгляду справи, а відповідач просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, з огляду на вимоги частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників сторін.

14.12.2017 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про повернення позовної заяви та відмову у прийнятті позовної заяви.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали оскарження ухвали, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Серед процесуальних прав, наданих учасникам судового процесу, частина 5 статті 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) надає відповідачеві право визнати позов повністю або частково, а також до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Згідно зі статтею 60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів, тобто за правилами, встановленими приписами статей 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

З наявних матеріалів оскарження ухвали вбачається, що 17.11.2017 ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» подало до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву до ОК «Господар» про припинення дії ОК «Господар» по ненаданню документів ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» по договору постачання № 177/2016 від 07.10.2016 (з протоколом розбіжностей), яке порушує право на отримання документів відповідно до умов договору.

Повертаючи вказану зустрічну позовну заяву без розгляду на підставі пунктів 4, 6 частини 1 статті 63 ГПК України, місцевий господарський суд виходив з того, що заявником при поданні зустрічної позовної заяви не було дотримано вимог Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з чим не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, а також не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В апеляційній скарзі апелянт наголошував на тому, що несплата судового збору у встановленому розмірі відбулась не з вини ТОВ «ПЖК-Запоріжжя», а у зв'язку з технічною помилкою.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, а доводи апелянта вважає необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600, 00 грн) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000, 00 грн). За подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600, 00 грн).

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, у зустрічній позовній заяві ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» заявлено одну вимогу немайнового характеру, а саме, про припинення дії по ненаданню документів по договору постачання № 177/2016 від 07.10.2016 (з протоколом розбіжностей), яке порушує право отримання документів відповідно до умов договору.

Таким чином, як правильно встановлено місцевим господарським судом, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» вказаної зустрічної позовної заяви становив 1 600, 00 грн.

Проте, з доданої відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) до зустрічної позовної заяви квитанції № 7 від 27.10.2017 про сплату судового збору вбачається, що ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» сплатило судовий збір у сумі 160, 00 грн, тобто менше встановленого розміру.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що при поданні зустрічної позовної заяви заявником не дотримано вимог Закону України «Про судовий збір».

При цьому, доводи апелянта про наявність технічної помилки при сплаті судового збору представником ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Отже, враховуючи відсутність доказів сплати ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» судового збору у встановленому розмірі (1 600,00 грн), у суду першої інстанції були наявні правові підстави для повернення зустрічної позовної заяви відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Так, ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» було подано зустрічну позовну заяву б/н від 15.11.2017 та додані до неї документи.

У даному випадку наявність опису вкладення в цінний лист дає можливість визначити перелік документів, які було надіслано на адресу відповідача (за зустрічним позовом).

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, відповідно до наданого разом із зустрічною позовною заявою опису вкладення у цінний лист на адресу відповідача за зустрічним позовом було надіслано лише зустрічний позов, при цьому, не направлено доданих до нього документів.

Разом з цим, з вказаного опису вкладення, а також фіскального чеку вбачається, що копія зустрічного позову була направлена на адресу ОК «Господар» 27.10.2017, тоді як сама зустрічна позовна заява підписана ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» 15.11.2017.

Вказане дає підстави дійти висновку, що зустрічна позовна заява від 15.11.2017 не могла бути направлена згідно вищевказаних опису вкладення та фіскального чеку. При цьому, інших доказів направлення зустрічної позовної заяви з доданими до неї документами ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» суду не надано.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З огляду на встановлене, враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом не дотримано вимог ст. ст. 56, 57 ГПК України, а приписи ст. 63 ГПК України носять імперативний характер, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення зустрічного позову ТОВ «ПЖК-Запоріжжя» на підставі пунктів 4, 6 частини 1 статті 63 ГПК України як такого, що поданий з порушенням припису частини 2 статті 60 ГПК України.

Згідно зі статтями 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 у справі № 910/19694/17 відповідає чинному законодавству та обставинам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 ГПК України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 99, 101 - 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-Запоріжжя» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 у справі № 910/19694/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 у справі № 910/19694/17 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі № 910/19694/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз