ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.12.2017 Справа № 905/2405/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Часовському Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 комунального господарства Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка Донецької області

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Костянтинівка Донецької області

про стягнення заборгованості за договором про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у сумі 33579,03 грн. та зобовязання демонтувати рекламні засоби,

За участю представників сторін:

від прокурора: Алекаєв Ю.В. - за посвідченням №042342 від 29.03.2016р.

від позивача : не зявився

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Костянтинівська місцева прокуратура Донецької області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 комунального господарства Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка Донецької області звернулась до господарського суду Донецької області із позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Костянтинівка Донецької області про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів за період з 01.12.2016 по 15.09.2017 відповідно до договору №52 від 14.09.2012 у розмірі 33579,03 грн. та зобовязання демонтувати рекламні засоби.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів в період з 01.12.2016 по 15.09.2017 за договором №52 на тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами від 14.09.2012р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 33579,03 грн. і виникли підстави для демонтування рекламних засобів.

Нормативно свої вимоги прокурор обґрунтовує ст.ст. 188,193 ГК України, ст.ст. 391,526,598,610,612,785 ЦК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 2, 29, 54, 56, 58 ГПК України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2405/17 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 20.10.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №905/2405/17.

У подальшому розгляд справи відкладався у відповідності до приписів ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив.

13.11.2017р. відповідачем подано відзив від 07.11.2017р. на позовну заяву, у якому останній заперечив проти заявлених позовних вимог посилаючись на ст.ст.1, 6, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки його підприємство перебуває в зоні проведення АТО і у нього відсутній обов`язок щодо сплати платежів за користування комунальним майном, яким є предмет оренди, так як пріоритетному застосуванню підлягають спеціальні норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а не положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Також, відповідач, посилаючись на п.9 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016р.», зазначив, що дію норми ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зупинено на 2016 рік в частині індексації орендної плати. Таким чином, вважає заявлену до стягнення суму завищеною, а розрахунок суми заборгованості таким, що не відповідає вимогам вказаної норми закону.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

14.09.2012р. між ОСОБА_1 комунального майна Костянтинівської міської ради та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 укладено договір №52 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, за умовами якого позивач (Орендодавець) надав, а відповідач (Орендар) прийняв у тимчасове користування місце розміщення рекламних засобів за адресою: пр. Ломоносова, 22 шт., площа розміщення рекламного засобу 54,88 кв.м.

Під місцем розміщення реклами в даному Договору мається на увазі рекламний засіб Лайт-бокс (п.1.2 договору)

За умовами п.2.1 орендодавець зобовязаний ознайомити орендаря з порядком плати орендної плати, затвердженим рішенням міської ради від 28.09.2007р. №5/20-393.

Розділом 3 договору сторони погодили умови щодо розміру плати та порядку розрахунків та визначили, що розмір орендної плати за місяць складає 1679.33 грн., яка підлягає оплаті щомісячно до 1 числа наступного місяця.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п.3.2).

Строк дії договору встановлений з 15.09.2012р. до 15.09.2017р. (п.7.1 договору).

Листами №807 від 21.08.2017р. та №921 від 21.09.2017р. позивач повідомляв відповідача про наявну заборгованість в частині оплати послуг за договором №52 на тимчасове користування місцем розташування зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності та пропонував провести їх демонтаж, у зв`язку з закінченням строку дії вищезазначеного договору.

У звязку із невиконанням грошових зобовязань за договором, позивач звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на стягненні заборгованості у розмірі 33579,03 грн. за період з 01.12.2016р. по 15.09.2017р.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у примусовому спонуканні до виконання прострочених грошових зобовязань та застосуванні наслідків їх невиконання у вигляді демонтажу рекламних засобів.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються положеннями Господарського і Цивільного кодексів України, Законом України «Про рекламу», Постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003р., а також умовами укладеного між ним договору.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договорів.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір №52 від 14.09.2012р. подібний до договору найму, адже визначає тимчасове платне користування місцями для розміщення рекламних засобів «Лайт-боксів» на земельних ділянках комунальної власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» порядок розміщення зовнішньої реклами визначається Кабінетом Міністрів України. Пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою КМУ від 29 грудня 2003р. N 2067, передбачено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Пунктом 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003р., встановлено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами міських рад відповідно до цих Правил.

Згідно п.2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003р., місце розташування рекламного засобу площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до частини другої статті 762 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 285 Господарського кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною п'ятою статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обовязку із щомісячного здійснення платежів за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів Лайт-боксів, які перебувають у комунальній власності відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, свої зобовязання згідно умов договору відповідач своєчасно не виконав, плату за користування наданими місцями у повному обсязі позивачеві не перерахував, доказів протилежного до справи не надав.

Таке невиконання грошових зобовязань кваліфікується судом як порушення відповідачем зобовязання.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та у разі прострочення на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Перевіривши розрахунок суми боргу за грудень 2016 р., суд дійшов висновку про його невідповідність обставинам справи, оскільки рішенням господарського суду Донецької області від 06.04.2017р. у справі №905/65/17 з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість у розмірі 26777,80 грн. за період з квітня по грудень 2016 р. Зазначене рішення набрало законної сили.

Отже, вимога позивача щодо стягнення заборгованості за грудень 2016 р. у розмірі 3369,94 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо розрахунку суми боргу за період з січня 2017р. по вересень 2017р., суд дійшов висновку про його відповідність умовам договору та обставинам справи, з огляду на що посилання відповідача на незаконність та завищеність заявленого до стягнення розміру орендної плати, судом не приймаються.

В звязку з чим, вимоги позивача про стягнення 30209,09 грн. за період з січня по вересень 2017року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, посилання відповідача на приписи ст.ст. 1,6,7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», як на підставу для звільнення від сплати стягуваних коштів судом не приймається, оскільки відносини, які виникають з тимчасового користування місцем розташування рекламних засобів не мають ознак, притаманних відносинам у сфері оренди комунального майна, оскільки розміщення зовнішньої реклами проводиться за окремою процедурою, відмінною від процедури передачі в оренду комунального майна, на підставі дозволів, що надаються виконавчим комітетом відповідних рад у порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України; договір на тимчасове користування такими місцями укладається без проведення конкурсів, а сам об`єкт - місця розташування рекламних засобів площа зовнішньої поверхні будівлі або споруди, елемента вуличного обладнання не входить до переліку об`єктів оренди, визначеного у ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 26.04.2017р. у справі № 905/544/15.

Посилання відповідача на п.9 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016р.», яким зупинено дію норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати, відхиляються судом з аналогічних підстав.

Стосовно тверджень відповідача про ігнорування позивачем пропозицій щодо продовження строку дії договору, суд їх відхиляє та зазначає, що продовження строку не передбачене договором №52 від 14.09.2012р.

Таким чином, у відповідача не було правових підстав для ухилення від виконання грошових зобовязань перед позивачем зі здійснення визначених договором платежів.

Що стосується вимоги демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами за договором №52 від 14.09.2012р., то суд вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідно до п.7.1. договору, строк його дії закінчився 15.09.2017 р. Доказів продовження строку дії договору до справи не надано, так само як і доказів існування інших підстав для розміщення рекламних конструкцій.

Виходячи з положень, наведених в ст.173 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, згідно яких зобов'язання як правовідношення сторін є підставою для існування відповідних прав та обов'язків його учасників, припинення зобов'язання зумовлює і припинення існування підстави для відповідного права, в даному випадку - для подальшого перебування рекламних конструкцій Відповідача на наданих згідно спірного договору місцях їх розташування.

Таким чином, за межами строку дії договору в силу ч.1 ст. 631 Цивільного кодексу України та ч.7 ст. 180 Господарського кодексу України Відповідач позбавлений правових підстав використовувати землю комунальної власності для розміщення своєї рекламної конструкцію, що безпосередньо узгодили сторони у договорі №52 від 14.09.2012р.

Враховуючи викладену вище позицію суду щодо можливості застосування за аналогією закону до спірних правовідносин норм законодавства, які регулюють правовідносини з найму (оренди), у світлі ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, за приписами якої у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути майно наймодавцеві, вимоги про зобов'язання здійснити демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України у рішенні за результатами розгляду позову про зобов'язання виконати певну дію (в даному випадку -демонтувати конструкції) суд має вказати строк вчинення відповідної дії.

Враховуючи, що строк демонтувати спеціальні конструкції зовнішньої реклами за договором №52 від 14.09.2012р. становить 10 днів (п.5.4.), суд дійшов висновку про необхідність встановлення аналогічного строку вчинення відповідних дій, тобто протягом 10-ти календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стягуються з Відповідача, оскільки спір виник з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, в особі позивача ОСОБА_1 комунального господарства Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка Донецької області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Костянтинівка Донецької області про стягнення заборгованості за договором про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у сумі 33579,03 грн. та зобовязання демонтувати рекламні засоби - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 комунального господарства Костянтинівської міської ради (85114 Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, 260, ) заборгованість в розмірі 30209,09 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3200,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) протягом 10-ти календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати 22 рекламних засоби по проспекту Ломоносова в м. Костянтинівка Донецької області загальною площею 54,88 кв.м.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

У судовому засіданні 13.12.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2017 р.

Суддя О.В. Чернова