УХВАЛА

15.11.2017Справа № 57/6

За заявою Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про видачу дублікату наказу

За позовом Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

до Професійно-технічного навчального закладу "Спортивно-технічний

клуб ТСО України "Авіант"

про стягнення 72 717,31 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від ВДВС: не з'явилися;

від стягувача (позивача): Шевченко О.П. - за довіреністю №17071906 від 19.07.2017 року;

від боржника (відповідача): не з'явилися.

Обставини справи:

04.10.2010 р. на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2010р., яке набрало законної сили 28.09.2010р., по справі № 57/6 видано наказ про стягнення з Професійно-технічного навчального закладу "Спортивно-технічний клуб ТСЛ України "Авіант" (03062, м. Київ, вул. Кулібіна, буд. 4/2; ідентифікаційний код 21575182; р/р 944 у Києво-Святошинській філії ВАТ КБ "Хрещатик", МФО 320809; або з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 00131305; р/р 1 у Головному управлінні по м. Києву та Київській області ВАТ "Ощадбанк", МФО 322669) 72 425 (сімдесят дві тисячі чотириста двадцять п'ять) грн. 62 коп. основного боргу, 291 (двісті дев'яносто одна) грн. 69 коп. 3% річних, 727 (сімсот двадцять сім) грн. 17 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Через канцелярію Господарського суду міста Києва від Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява про видачу дублікату наказу у зв'язку з його втратою.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу матеріалів судової справи (розпорядження від 31.07.2017 року №05-23/2902) зазначену заяву розподілено для розгляду на суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 року розгляд заяви призначено на 15.11.2017 року.

В судовому засіданні 15.11.2017 року представник позивача (стягувача) підтримав заяву та просили суд її задовольнити.

Розглянувши подані матеріали в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Підставою звернення в суд з даною заявою є те, що Святошинським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві втрачено оригінал наказу Господарського суду м. Києва №57/6 від 04.10.2010 року (далі по тексту - Наказ) (довідку про втрату оригіналу наказу міститься в матеріалах справи).

Суд зазначає, що на даний час рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2010 року у справі №57/6 залишається невиконаним, а оригінал наказу втрачено Святошинським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Виконання судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження". (Відповідна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України № 6/408 від 05.10.2004 року).

Згідно з ст. 119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 ГПК України дублікат наказу видається, якщо стягувач або державний виконавець звернувся до суду із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані:

- довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу;

- при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» дублікат наказу (стаття 120 ГПК) має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Розглянувши наведені заявником обставини, суд прийшов до висновку, що вищезазначені причини є поважними і заява про видачу дублікату наказу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 86, 120 ГПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про видачу дублікату наказу - задовольнити.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду м. Києва №57/6 від 04.10.2010 року.

Суддя М.М. Якименко