ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2017 Справа № 904/9606/17

За позовом приватного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в сумі 282 479 037, 69 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 15/2017 від 15.05.17 р., юрисконсульт 1-ї категорії;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 00.01.0237 від 18.10.17 р., юрисконсульт.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 12 971 495,62 грн. річних, 105.678.892,36 грн. інфляції грошових коштів, 163.828.649,70 грн. пені за неналежне виконання умов договору поставки теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення, установ і організації, що фінансується із державного та місцевих бюджетів та інших субєктів господарювання № 11/12 Т-ТЕ 246494 від 30.09.11р.

У відзиві на позов, відповідач із нарахованою сумою інфляції грошових коштів не погоджується, вказує на те, що її розрахунок здійснений з порушенням норм чинного законодавства, при цьому посилаючись на положення п.3.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.13р. № 14, який передбачає включення в розрахунок і періоди часу в які індекс інфляції становив менше одиниці, однак із наданого розрахунку неможливо встановити чи були враховані при нарахуванні втрат періоди дефляції.

В частині стягнення суми пені, а саме за період прострочення з 25.03.15р. по 17.11.16р., просить відмовити, посилаючись на пропуск строку позовної давності в цей період, а іншу частину нарахованої пені зменшити до 10% посилаючись на скрутний фінансово-економічний стан підприємства відповідача.

Крім того, відповідач просить відстрочити виконання рішення у даній справі на один рік, зважаючи на скрутну фінансову ситуацію підприємства відповідача, яка є прямим наслідком процесів, що склалися в житлово-комунальній галузі та враховуючи неможливість сплати одразу всієї суми через брак коштів за незалежних від останнього обставин.

Позивач проти доводів відповідача, щодо зменшення пені та відстрочення виконання рішення, викладених у відзиві заперечує, посилаючись на те, що ПрАТ "Дніпровська теплоелектроцентраль" через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором теж опинилося у скрутному ситановищі, у зв'язку з чим сам є боржником газопостачальних організацій, зокрема, ПАТ "НАК "Нафтогаз України", який є одним із основних кредиторів у справі про банкрутство.

До того ж, ПрАТ "Дніпровська ТЕЦ" є єдиним виробником теплової енергії для забезпечення тепловою енергією правобережної частини міста Кам'янське і також має стратегічно важливе значення для міста, у зв'язку з чим суд при зменшенні пені має звернути увагу і на ці обставини.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за неналежне виконання умов договору, а саме сплату неустойки ( штраф, пеня), 3% річних, інфляція грошових коштів за весь час прострочення, тобто сторонами в договорі визначено інші строки нарахування пені, що узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеної у постанові від 15.04.15р. у справі № 910/6379/14, тобто, суми, пені та штрафу повинні бути стягнені за весь час прострочення.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 11.12.17р. по 14.12.17р.

14.12.17р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2017 року проведено державну реєстрацію змін до Статуту підприємства позивача, шляхом викладення в новій редакції.

Відповідно до нової редакції Статуту, приватне акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" є новим найменуванням публічного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль".

17.04.2013 року господарським судом Дніпропетровської області розглянуто спір за позовом публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" до комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", правонаступником якого є комунальне підприємство Камянської міської ради "Тепломережі" про стягнення 162 994 259,48 грн., що складають суму основного боргу, пеню у сумі 16 412 522,83 грн. та 3 265 738,53 грн. 3% річних за період прострочення з 21.11.2011р. по 15.04.2013р..; 964 036,46 грн., що складають суму інфляції грошових коштів з грудня 2011 року по квітень 2013 року, а також суму штрафу, яка складає 14 933 882,27 грн. за період прострочення з жовтня 2011 року по лютий 2013 року.

За результатами розгляду вказаного вище спору прийнято рішення у справі № 904/1460/13г.

Зазначеним вище рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено факт укладання сторонами спірного договору поставки теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення, установ і організації, що фінансується із державного та місцевих бюджетів та інших субєктів господарювання № 11/12 Т-ТЕ 246494 від 30.09.11р., факт надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення за вказаним договором у період: жовтень грудень 2011 року; січень грудень 2012 року та січень-березень 2013 року та факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором у вказаний період, зважаючи на те, що оплата наданих послуг здійснена відповідачем частково, за період жовтень грудень 2011 року та січень 2012 року; щодо здійснення розрахунків за надані послуги, а саме, у період: лютий грудень 2012 року та січень-березень 2013 року.

08.06.2015 року господарським судом Дніпропетровської області розглянуто спір між цими ж сторонами про стягнення суми боргу, яка склала 58.921.414,29 грн. за період квітень, жовтень-грудень 2013 року; пені в сумі 15.272.290,12 грн. за період прострочення з 25.03.2014р. по 24.03.2015р., річних в сумі 6.807.238,34 грн. за період прострочення з 16.04.2013р. по 19.03.2015р.; інфляції грошових коштів в сумі 9.617.175,14 грн. за період прострочення з червня 2013 року по лютий 2015 року.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов"язань щодо здійснення розрахунків за спірним договором, зважаючи на те, що останнім суму боргу за надані послуги у спірний період не погашено.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з наявністю судового рішення чи відкриття виконавчого провадження по його примусовому виконанню.

Відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно наданого позивачем розрахунку, останнім до стягнення нараховані: сума річних, яка складає 12.971.495,62 грн. за період прострочення з 20.03.15р. по 23.10.17р. та інфляція грошових коштів за період прострочення з березня 2015 року по вересень 2017 р., яка складає 105.678.891,54 грн.

Розрахунок вказаних вище сум здійснений відповідно до норм чинного законодавства, а отже, є обґрунтованим, а заявлені позивачем суми такими, що підлягають до примусового стягнення.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення зобов'язання, сторони в договорі передбачили відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

При цьому, нарахування пені за даним пунктом не припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало б бути виконане, та здійснюється Постачальником за весь час прострочення Покупцем виконання грошового зобовязання і до повного погашення ним заборгованості (п.3.9. договору).

Згідно наданого позивачем розрахунку, позивачем до стягнення заявлено суму пені за період прострочення з 25.03.15р. по 23.10.17р., яка складає 163.834.930,43 грн.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності відносно пені у період прострочення з 25.03.15р. по 17.11.16р.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем пропущено строк позовної давності у період прострочення з 25.03.15р. по 17.11.16р., у зв'язку з чим вимоги щодо стягнення пені в сумі 122.887.855,80 грн. за вказаний період задоволенню не підлягають.

До стягнення підлягає пеня за період прострочення з 18.11.16р. по 23.10.17р., яка складає 40.947.074,63 грн.

Разом з тим, відповідачем подані клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми пені до 10% та клопотання про відстрочку виконання рішення на один рік, які викладені у відзиві на позов.

В обґрунтування вказаних клопотань, останній посилається на скрутну фінансову ситуацію на КП КМР "Тепломережі", яка є прямим наслідком процесів, що склалися в житлово-комунальній галузі України, бо на даний час основні виробничі фонди теплопостачання зношені, ціни на енергоносії, що входять до складу фіксованих тарифів на теплопостачання стрімко зростають.

В умовах світової фінансової кризи та спаду виробництва, споживачі послуг теплопостачання не в змозі сплачувати комунальні послуги, а тому при відсутності державної підтримки галузі, внесення змін до податкового законодавства, відсутності цільових програм уряду, КП КМР "Тепломережі" не має перспектив своєчасного погашення боргу.

В підтвердження фінансового стану підприємства, до матеріалів справи залучені копії балансів, та звітів про фінансовий стан підприємства, а також копії постанов ВДВС про арешт рахунків.

Розглянувши заявлені клопотання, господарський суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Беручи до уваги, що предметом даного спору є стягнення додаткових виплат (неустойки, трьох відсотків річних та інфляції грошових коштів); зважаючи на те, що такі нарахування вже були стягнені за попередні періоди, а також враховуючи фінансовий стан боржника, господарський суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача частково та зменшити суму пені, яка підлягає стягненню на 50%.

З огляду на викладене, до стягнення підлягає пеня, яка складає 20.473.537,32 грн.

Відносно клопотання про відстрочку виконання рішення, суд вважає необхідним вказати наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

Згідно приписів пункту 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не містить переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, у кожному конкретному випадку це, згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, є оцінкою судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обґрунтованому розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Виходячи з аналізу обставин справи у їх сукупності, враховуючи доводи відповідача, наведені в обґрунтування поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду щодо, підстав для її задоволення, матеріальні інтереси сторін у справі, наявність збитків підприємства у великому розмірі станом на дату розгляду заяви про відстрочку виконання рішення суду, а також, як вже було зазначено вище, беручи до уваги, що предметом даного спору є лише додаткові нарахування, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача частково, відстрочивши рішення на 5 місяців (до закінчення опалювального сезону).

Керуючись статтями 256-258, 261, 264, 526, 551, 625, 610, 611 Цивільного кодексу України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" (51914, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул.Тритузна,168, ) на користь приватного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Заводська,2, ) 12.971.495 (дванадцять мільйонів дев'ятсот сімдесят одна тисяча чотириста дев'яносто п'ять гривень) 62 коп. річних, 105.678.891 (сто п'ять мільйонів шістсот сімдесят вісім тисяч вісімсот дев'яносто одна гривня) 54 коп. інфляції грошових коштів, 20.473.537 (двадцять мільйонів чотириста сімдесят три тисячі п'ятсот тридцять сім гривень) 32 коп. пені, 135 597 (сто тридцять п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто сім гривень) 30 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відстрочити виконання рішення у справі № 904/9606/17 на пять місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_3