КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 910/4788/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Майданевича А.Г.

Тищенко А.І.

За участі представників:

від позивача: Гамрецький Є.О. - за дов.

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2017

у справі №910/4788/17 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст»

про стягнення 2 740 890,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі, позивач або Концерн РРТ) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст» (далі, відповідач або ТОВ «Альпініст») про стягнення 2 740 890,94 грн. пені за прострочення виконання робіт з 01.01.2015 по 13.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з виконання робіт на суму 2 989 216,78 грн. за Договором №1254 від 28.10.2011 у строки, встановлені додатковою угодою №2 від 03.03.2014 до договору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.06.2017 у справі №910/4788/17 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст» на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення 755 248,14 грн. пені та 11 328,72 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем своєчасно, в строк до 31.12.2014 (згідно з додатковою угодою № 2 від 03.03.2014), не виконано роботи на суму 2 989 216,78 грн. (в тому числі на суму 304 685,17 грн. переплати), а тому у позивача наявні згідно умов пункту 7.2. Договору №1254 від 28.10.2011 підстави для нарахування пені за порушення строків виконання підрядних робіт. Водночас, задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені лише за період з 01.01.2015 по 01.07.2015 на суму 755 248,14 грн., суд зазначив, що пунктом 7.2. Договору не визначено іншого строку нарахування пені, відмінного від того, що встановлений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України (нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2017 у справі №910/4788/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що пунктом 7.2. укладеного між сторонами Договору №1254 від 28.10.2011 встановлено, що у разі порушення строків виконання підрядних робіт, передбачених Договором, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних у строк робіт за кожен день прострочення за весь період такого прострочення. Відтак, на думку скаржника, умовами договору сторони на власний розсуд врегулювали термін нарахування штрафних санкцій за порушення зобов'язання - за весь час такого прострочення, не обмежуючись шестимісячним періодом, встановленим частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 12.09.2017.

У зв'язку із перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 №09-53/3637/17 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження у наступному складі колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Майданевич А.Г. та розгляд справи вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 12.09.2017.

12.09.2017 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що позивач, заявляючи вимогу про стягнення пені за період з 01.01.2015 по 13.03.2017, порушив встановлений частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом, враховуючи, що строк виконання робіт за договором - до 31.12.2014.

У відзиві відповідач просив суд застосувати строки позовної давності та скасувати оскаржене рішення суду і залишити позов без розгляду повністю.

У судових засіданнях, призначених на 12.09.2017 та 05.10.2017, судом оголошено перерви.

10.10.2017 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення, у яких наголосив на перериванні строків позовної давності пред'явленням ТОВ «Альпініст» до Концерну РРТ позову про внесення змін до договору та продовження строку виконання робіт до 31.12.2016.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Михальської Ю.Б. у відпустці, судове засідання, призначене на 09.11.2017, не відбулося.

З огляду на вихід головуючого судді Михальської Ю.Б. з відпустки та необхідність розгляду апеляційної скарги Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 розгляд справи призначено на 14.12.2017.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 14.12.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду із відміткою «за закінченням строку зберігання», та з огляду на те, що неявка його представника не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оскарженого рішення суду в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2017 у справі №910/4788/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає зміні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 28.10.2011 між Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (позивач) та ТОВ «Альпініст» (відповідач) укладено Договір №1254 від 28.10.2011 щодо реконструкції щогли Волочиської РТС Хмельницької філії Концерну РРТ за адресою: м. Волочиськ, вул. Незалежності, 2-Д (далі, Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору відповідач, як підрядник, зобов'язується відповідно до затвердженої проектної документації УПР 01-033-09 виконати роботи з реконструкції щогли h=239,100м під антенно-фідерне обладнання зі зміною робочої висоти щогли до 139,130м за адресою: м. Волочиськ, вул. Незалежності, 2б, Хмельницької області, та закінчити роботи у визначений цим договором строк, а Концерн РРТ, як замовник, зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 2.1. Договору ціна договору становить 5 214 380 грн., з яких вартість робіт з реконструкції щогли складає 5 155 932,34 грн., вартість поставки устаткування складає 58 447,20 грн.

Позивач зазначає, що на виконання пункту 3.2. Договору ним 17.07.2012 здійснено передплату (аванс) у розмірі 15 % від загальної суми договору, що складає 782 157,00 грн. Відповідні обставини підтверджуються наявними у справі платіжними дорученнями і відповідачем не заперечуються.

Згідно з пунктом 5.1. Договору підрядник зобов'язувався з моменту отримання авансу виконати вищевказані роботи з реконструкції у строк згідно з Графіком виконання робіт (додаток № 2 до Договору), тобто протягом 24 місяців.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 03.03.2014 до Договору №1254 від 28.10.2011 сторони домовились подовжити строк виконання робіт до 31.12.2014.

Виконання робіт за Договором оформлюється Актами приймання виконаних будівельних робіт за встановленими формами, які надаються Підрядником щомісяця. Оплата Замовником здійснюється щомісячно відповідно до підписаних сторонами Актів.

Позивач зазначає, що станом на 14.03.2017 Підрядником (відповідачем) виконані роботи на загальну суму 2 166 715,56 грн., що підтверджується складеними та підписаними сторонами відповідними Актами приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012 року, за січень, травень та грудень 2013 року та довідками про вартість виконаних будівельних робіт за цей же період.

Наведені роботи оплачені позивачем (замовником) в сумі всього 2 471 400,73 грн. (яка включає в себе сплачений позивачем аванс в сумі 782 157,00 грн.).

Однак, решта робіт за Договором відповідачем своєчасно та в повному обсязі не виконана на суму 2 989 216,78 грн. (в тому числі на суму 304685,17 грн. переплати).

Відповідно до пункту 7.2. Договору № 1254 від 28.10.2011 у разі порушення строків виконання підрядних робіт, передбачених Договором, Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних у строк робіт за кожен день прострочення за весь період такого прострочення.

У зв'язку із зазначеним, позивач у позові просить суд стягнути з відповідача пеню за порушення строків виконання робіт в сумі 2 740 890,94 грн., яка нарахована на вартість невиконаних робіт в сумі 2 989 216,78 грн. за період прострочення з 01.01.2015 по 13.03.2017.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що згідно з додатковою угодою №2 до договору сторони продовжили дію Договору та строк виконання робіт за цим договором до 31.12.2014.

Відтак, на думку відповідача, підстава для нарахування пені виникли у позивача з 01.01.2015, така пеня у відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України могла нараховуватись до 01.07.2015 та згідно з частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України для відповідної вимоги передбачено скорочений річний строк позовної давності. Таким чином, відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з вимогою про стягнення пені.

Колегія суддів, дослідивши обставини спору з урахуванням пояснень позивача та відповідача, встановила, що в порушення умов Договору №1254 відповідачем своєчасно, в строк до 31.12.2014 (згідно з додатковою угодою №2 від 03.03.2014), не виконано роботи на суму 2 989 216,78 грн. (в тому числі на суму 304 685,17 грн. переплати).

Відповідно до пункту 7.2. Договору №1254 у разі порушення строків виконання підрядних робіт, передбачених Договором, Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних у строк робіт за кожен день прострочення за весь період такого прострочення.

Пунктом 10.3. Договору передбачено, що Договір є чинним до 31.12.2013, в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Додатковою угодою №2 від 03.03.2014 до договору №1254 від 28.10.2011 сторони продовжили строк виконання робіт до 31.12.2014.

Пунктом 10.7. Договору визначено, що закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таким чином, враховуючи, що відповідач прострочив терміни виконання робіт за Договором і пунктом 7.2. Договору передбачена відповідальність у вигляді стягнення пені, що відповідає статтям 230, 231 Господарського кодексу України, вимоги позивача про стягнення пені є правомірними, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Водночас, частково задовольняючи позовні вимоги у даній справі, Господарський суд Київської області дійшов висновку, що з огляду на приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування пені могло бути здійснене позивачем лише за період з 01.01.2015 по 01.07.2015 на суму 755 248,14 грн.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення понад шість місяців необґрунтованими та помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Поняття строку та терміну наведено в статті 251 Цивільного кодексу України, згідно з якою строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно зі статтею 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, з огляду на вищезазначені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що встановивши у статтях 230-232 Господарського кодексу України розмір і термін нарахування штрафних санкцій, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто, сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина 3 статті 6 Цивільного кодексу), у тому числі мають право пов'язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

У справі, яка розглядається, сторони у пункті 7.2. Договору врегулювали відносини щодо розміру й терміну сплати пені за несвоєчасну оплату поставленого товару, встановивши, що Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних у строк робіт за кожен день прострочення ЗА ВЕСЬ ПЕРІОД такого прострочення.

Зазначений пункт Договору повністю відповідає положенням частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, яким надано сторонам право врегулювати питання щодо терміну нарахування штрафних санкцій на власний розсуд і лише у випадку відсутності погодженого умовами договору періоду нарахування останнє у відповідності до вказаної норми припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема, у постанові від 21.06.2017 у справі №910/2031/16.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

З огляду на викладене, правомірним, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, є нарахування пені за період з 01.01.2015 (із наступного дня після настання кінцевого строку виконання робіт) по 31.12.2015 включно, за який, згідно розрахунку суду, пеня складає 1 512 298,00 грн.

Із приводу посилань відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Позивач під час вирішення справи судом першої інстанції та у поясненнях від 10.10.2017, наданих до суду апеляційної інстанції, зазначив, що строк позовної давності переривався відповідно до частини 1-3 статті 264 Цивільного кодексу України, оскільки 06.11.2015 Господарським судом міста Києва порушено провадження у справі №910/28373/15 за позовом ТОВ «Альпініст» до Концерну РРТ про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору підряду №1254 від 28.11.2011. Позов обґрунтований тим, що на початок жовтня 2015 року ТОВ «Альпініст» виконало по Договору №1254 робіт на загальну суму 2 166 609,86 грн. Вартість невиконаних робіт та не поставленого обладнання складає 3 047 769,61 грн. Запропонована ТОВ «Альпініст» додаткова угода №3 передбачала коригування проектної документації, що тягне за собою збільшення ціни договору та продовження строку виконання робіт до 31.12.2016. Постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016 касаційну скаргу ТОВ «Альпініст» залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/28373/15, якими у задоволені позову відмовлено - без змін.

Позивач стверджує, що поданий ТОВ «Альпініст» до Концерну РРТ позов у справі №910/28373/15 свідчить про порушення взятого на себе зобов'язання по Договору №1254 від 28.10.2011 та прохання боржника про зміну договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, що є підставою для переривання перебігу позовної давності, а оскільки справа №910/28373/15 знаходилась на стадії судового оскарження в період з 06.11.2015 по 18.10.2016, позовна давність починається з 19.10.2016, тобто з моменту винесення остаточного рішення у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За змістом пункту 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» передбачено, що правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 Цивільного кодексу України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому, у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 Цивільного кодексу України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору.

Таким чином, враховуючи подання відповідачем позову до Господарського суду міста Києва у справі №910/28373/15, провадження в якій порушено 06.11.2015, що свідчить про усвідомлення відповідачем обов'язку щодо виконання робіт за Договором у визначений строк та намагання змінити (відтермінувати) відповідний строк, відповідне подання позову є підставою для переривання строку давності до зобов'язань про виконання робіт, відтак і застосування відповідальності за невиконання.

Крім того, до вирішення у справі №910/4788/17 питання щодо наявності чи відсутності підстав для внесення змін до Договору, в тому числі в частині строків виконання робіт, були відсутні підстави достовірно стверджувати про порушення відповідачем строків виконання робіт (в разі встановлення судом обґрунтованості вимог підрядника та продовження строку виконання робіт були б відсутні підстави для тверджень про прострочення).

Оскільки за наслідками розгляду спору у справі №910/4788/17 судом не встановлено підстав для внесення змін до Договору, в тому числі в частині строків виконання робіт, з моменту завершення відповідного судового розгляду у позивача виникли обґрунтовані підстави вважати відповідача таким, що прострочив виконання зобов'язання та застосувати за період такого прострочення відповідальність.

З огляду на зазначене, оскільки відповідачем було подано позов до Господарського суду міста Києва у справі №910/28373/15, провадження в якій порушено 06.11.2015, тобто в межах річного строку давності для стягнення пені (нарахованої за 2015 рік) і відповідний строк давності переривався поданням позову, станом на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі у квітні 2017 року, враховуючи, що спір у справі №910/28373/15 остаточно вирішений згідно з постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016, колегія суддів приходить до висновку, що позов подано в межах строків давності, встановлених статтею 258 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, за результатами апеляційного перегляду оскарженого рішення суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо стягнення з відповідача 1 512 298,00 грн. пені за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 включно. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм, викладених вище, апеляційна скарга Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення підлягає задоволенню частково, а оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови, до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 1 512 298,00 грн., нарахована на суму 2 989 216,78 грн. за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 включно.

Розподіл господарських витрат здійснено у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2017 у справі №910/4788/17 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2017 у справі №910/4788/17 змінити.

Резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст» (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, пр-т Дніпровський, 23, к. 109; ) на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 10; ) 1 512 298 (один мільйон п'ятсот дванадцять тисяч двісті дев'яності вісім) грн. 00 коп. пені та 22 612 (двадцять дві тисячі шістсот дванадцять) грн. 35 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

3. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпініст» (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, пр-т Дніпровський, 23, к. 109; ) на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 10; ) 24 873 (двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 59 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати накази. Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/4788/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.Г. Майданевич

А.І. Тищенко