РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/19163/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/19163/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс»;

до товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс";

про стягнення 3000,00 грн. та повернення майна.

за участю представників сторін:

від позивача: Яковенко Д.А., довіреність б/н від 20.07.2017р.;

від відповідача: Навроцький С.В., довіреність б/н від 28.11.2017р. .

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» (надалі - позивач ) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль - Транс" (надалі - відповідач) про стягнення 3000,00 грн. та повернення майна

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору № 3173/12/14 найму (оренди) транспортного засобу від 31.12.2014р. у визначений строк не розрахувався за користування об'єктом оренди, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати орендних платежів у сумі 3000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, позивач зазначає про те, що на підставі ст. 782 ЦК України відмовився від Договору № 3173/12/14 найму (оренди) транспортного засобу від 31.12.2014р., у зв'язку з невнесенням відповідачем плати за користування майном протягом трьох місяців, що, в свою чергу, на підставі ст. 785 ЦК України, є підставою для повернення річчі наймодавцю, відтак позивач просить зобов'язати відповідача повернути транспортний засіб - загальний вантажний сідловий тягач - E, RENAULT PREMIUM 460/19 Т, 2014 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) VF624GPA1ED076761, котрий має реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2017р. порушено провадження у справі № 910/19163/17 та розгляд справи призначений на 30.11.2017р.

28.11.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника позивача надійшла заява щодо відсутності аналогічної справи в провадженні господарських судів.

Присутній у судовому засіданні 30.11.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та подав заяву щодо неможливості надати довідку банку на підтвердження перерахувань або відсутності перерахувань коштів відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання про зупинення провадження у справі, в якому фактично просив припинити провадження у справі, у зв'язку зі сплатою заборгованості в розмірі 3000,00 грн.

Представник позивача факт отримання коштів від відповідача станом на день розгляду справи підтримати не зміг.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, в засіданні суду оголошено перерву до 14.12.2017р.

12.12.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі та клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення суми боргу та віднесенням судових витрат у цій частині на відповідача, у зв'язку з погашенням заборгованості відповідачем після порушення провадження у справі.

14.12.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із наміром подати зустрічний позов та ознайомитись з матеріалами справи.

Присутній у судовому засіданні 14.12.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги в частині повернення майна та просив припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення заборгованості.

Представник відповідача в засіданні суду не підтримав клопотання про відкладення розгляду справи та подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/19163/17 до вирішення справи № 910/20790/17, предметом якої є визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу.

Представник позивача заперечив щодо зупинення провадження у справі, оскільки справи № 910/19163/17 та № 910/20790/17 між собою не пов'язані.

Розглянувши клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправ3омірним.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, суд самостійно може встановити всі обставини для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи №910/19163/17 за наявними у даній справі доказами, а відтак, відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі на підставі ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2014р. між позивачем (за договором - наймодавець) та відповідачем (за договором - наймач) було укладено Договір № 3173/12/14 найму (оренди) транспортного засобу, за умовами якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (в найм/оренду) автомобіль: загальний вантажний сідловий тягач - E, RENAULT PREMIUM 460/19 Т, 2014 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) VF624GPA1ED076761, котрий має реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за наймодавцем у Центрі ДАІ 8009, 25 грудня 2014 року. Автомобіль, що передається в найм (оренду), належить наймодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 653079, виданого Центром ДАІ 8009, 25 грудня 2014 року.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що договір найму (оренди) укладається сторонами на 36 місяців з дати підписання даного договору сторонами.

Відповідно до п. 3.1. договору, плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Як зазначає позивач у позові, у відповідача утворилась заборгованість за оренду автомобіля за період з червня по грудень 2016 року у загальному розмірі 3000,00 грн.

При цьому, в якості доказів надання відповідачу послуг за договором найму у спірний період позивачем до справи надано підписані сторонами: акт виконаних робіт № 604134 від 30.06.2016р. за період квітень-червень 2016 року - 1000,00 грн.; акт виконаних робіт №605875 від 30.09.2016р. за період липень-вересень 2016 року - 1000,00 грн. та не підписаний відповідачем акт виконаних робіт № 607735 від 30.12.2016р. за період жовтень-грудень 2016 року - 1000,00 грн.

Оскільки у відповідача утворилась заборгованість по орендній платі понад три місяці підряд, позивач 25.07.2017р. надав відповідачу лист за вих. № 1 від 25.07.2017р., якому повідомив про відмову від договору найму № 3173/12/14 найму (оренди) транспортного засобу від 31.12.2014р.

Відповідач листом від 04.08.2017р. за № 33 повідомив позивача про свою незгоду щодо припинення договорів найму автомобілів.

Отже, спір у даній справі виник, у зв'язку з тим, що відповідачем за період з червня по грудень 2016 року не було сплачену орендну плату за користування автомобілем у загальному розмірі 3000,00 грн., та у зв'язку з відмовою позивача від договору найму, у відповідача виник обов'язок повернути майно наймодавцю.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з п. 3.1. договору, плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Під час розгляду справи представник позивача зазначив, що рахунки на оплату оренди за користування автомобілем формувались одразу за три місяці, тобто сторони відступили від умов договору в частині визначення розміру орендної плати за користування майном кожного місяця.

При цьому, позивачем до матеріалів справи надано рахунки № 604590 від 30.06.2016р., № 606498 від 30.09.2016р., № 608587 від 30.12.2016р., які сформовані за кожні три місяця, та докази їх направлення відповідачу тільки 30.10.2017р.

Відповідач вказані рахунки оплатив 10.11.2017р., 15.11.2017р., 27.11.2017р., що підтверджено позивачем виписками з його особового рахунку.

Таким чином, на день розгляду справи предмет спору в частині стягнення заборгованості відсутній, що за приписами п. 1.-1 ст. 80 ГПК України є підставою для припинення провадження у справі в цій частині з віднесення судових витрат на відповідача, оскільки заборгованість сплачено після порушення провадження у справі.

Щодо позовних вимог в частині повернення майна суд звертає увагу на наступне.

Частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу України закріплено право наймодавця відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд; у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

При цьому, відповідно до п. 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013, № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", у вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому, погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом, сторони відступили від умов пункту 3.1. договору щодо визначення розміру орендної плати кожного місяця, а також позивач не надав суду доказів вручення або направлення відповідачу рахунків на оплату орендної плати за період з червня по грудень 2016 року до 30.10.2017р.

Водночас, відповідач сплатив заборгованість по орендній платі на протязі двох тижнів з моменту направлення йому рахунків. Факт надання рахунку відповідачу для сплати орендних платежів є обов'язковою умовою виконання зобов'язань за договором, оскільки саме на підставі відповідних рахунків визначається розмір орендної плати за умовами п. 3.1. договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем належними засобами доказування не доведено порушення відповідачем умов договору найму в частині несвоєчасного внесення орендної плати понад три місяці підряд.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п. 1-1), 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості в розмірі 3000,00 грн. провадження у справі припинити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" (03151, м. Київ, вул. Волинська, 60; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ) 1600 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. В частині позовних вимог щодо повернення майна в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.12.2017р.

Суддя А.І. Привалов