РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №5011-58/18994-2012

За позовом Приватного підприємства "Строй-Систем"

до Державної служби зайнятості (Центральний апарат)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд"

про стягнення 4 563 391,70 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Агєєв Н.А. - представник за довіреністю № б/н від 30.11.2017;

від відповідача: Шевченко О.О.- представник за довіреністю №33/04/1729-17 від 30.03.17;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне підприємство "Строй-Систем" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) (надалі - відповідач) про стягнення 4 563 391,70 грн., в тому числі 3 814 375,09 грн. - основного боргу, 290 351,07 грн. пені, 458 665,54 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором підряду з будівництва адміністративної будівлі Державного центру зайнятості № 155 від 22.12.2010 року в частині здійснення повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 5011-58/18994-2012 (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017) позов задоволено частково та стягнуто з Державної служби зайнятості (Центральний апарат) на користь Приватного підприємства "Строй-Систем" 3 814 375,69 грн. основного боргу, 458 665,53 грн. 3% річних, 288 011,44 грн. пені, 64 347,00 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2017 вищевказані рішення та постанову було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням № 05-23/2887 від 20.10.2017 було призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого справу № 5011-58/18994-2012 передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 суддею Ващенко Т.М. прийнято справу № 5011-58/18994-2012 до свого провадження та призначено її до розгляду на 14.11.2017 о 12:00.

13.11.2017 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

14.11.2017 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено на 05.12.2017 о 12-10.

05.12.2017 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 05.12.2017 на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 07.12.2017 о 14-00.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.12.2017 подав клопотання на підставі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України про призначення по даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

Судом відкладено розгляд даного клопотання до з'ясування фактичних обставин справи.

Крім того, представник відповідача подав клопотання на підставі ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого просить суд витребувати у Приватного підприємства "Строй-Систем" виконавчу документацію за результатами проведення будівельних робіт з будівництва адміністративної будівлі держаного центру зайнятості № 155 від 22.10.10., а саме:

- загальний журнал нагляду;

- журнал авторського нагляду;

- журнал обліку виконаних робіт (форма КБ-6) з початку будівництва, а також за звітній період - січень 2012 р.;

- звіти про витрати основних матеріалів у будівництві в співставленні з виробничими нормами (форма М-29) з початку будівництва, а також за звітній період - січень 2012 року;

- калькуляція вартості експлуатації будівельних машин та механізмів;

- акти огляду прихованих робіт з початку будівництва і за звітній період - січень 2012 року;

- сертифікати відповідності на використані будівельні матеріали у січні 2012 року, інженерне обладнання та устаткування.

Розглянувши в судовому засіданні 07.12.2017 клопотання відповідача про витребування доказів, суд дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено на 14.12.2017 о 14-30.

11.12.2017 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав додаткові пояснення по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.12.2017 року подав клопотання про залучення Державної аудиторської служби України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні 14.12.2017 року представник позивача поклав розгляд даного клопотання на розсуд суду.

Розглянувши у судовому засіданні 14.12.2017 року вищезазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Допущення або притягнення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Зі змісту поданого відповідачем клопотання не вбачається, яким чином прийняте у даній справі рішення може вплинути на права та обов'язки Державної аудиторської служби України щодо однієї з сторін цієї справи, або стосуватись її законних інтересів.

У судовому засіданні 14.12.2017 року представник відповідача підтримав подане ним 07.12.2017 року клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Представник позивача у судовому засіданні 14.12.2017 року заперечував проти задоволення поданого клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Як визначено у статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 № 4 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Так, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що для з'ясування вартості виконаних будівельних робіт за січень 2012 року на об'єкті будівництва спеціальні знання не потрібні, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази у розумінні статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують виконання робіт за Договором підряду № 155 від 22.12.2010 на заявлену позивачем суму, а тому клопотання відповідача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 14.12.2017 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.12.2017 року проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи у судове засідання 14.12.2017 року не з'явився, про причини неявки суду невідомо, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2010 року між Приватним підприємством "Строй-Систем" (генпідрядник за договором) та Державним центром зайнятості (замовник) укладено Договір підряду № 155 з будівництва адміністративної будівлі Державного центру зайнятості, за умовами якого генпідрядник зобов'язався своїми силами і засобами на замовлення замовника виконати роботи з будівництва адміністративного будинку Державної служби зайнятості за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, 9-17, і здати замовнику у встановлений строк, визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник - забезпечити генпідрядника затвердженою у встановленому порядку проектно-кошторисною документацією, передати за відповідним актом будівельний майданчик, прийняти закінчений будівництвом об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.2 договору генпідрядник виконує роботи за цінами, що зазначені у розрахунку договірних цін (додатки № 1/1, 1/2, 1/3). Розрахунок здійснюється на підставі державних будівельних норм і правил.

Склад, вартість та обсяги робіт, виконання яких доручається генпідряднику, визначені на підставі затвердженої замовником проектно-кошторисної документації. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті при внесенні змін до проектної документації (п. 53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 - надалі "Загальні умови") із урахуванням положень Закону України "Про здійснення державних закупівель"(п.2.4).

Пунктом 3.1 договору погоджено строки виконання робіт - грудень 2010 року - грудень 2012 року.

Відповідно до умов п. 4.1 Договору договірна ціна об'єкта є твердою, визначається на підставі процедури відкритих торгів та акцептованої пропозиції генпідрядника і становить 270 777 600,00 гривень, у тому числі ПДВ.

Пунктом 4.2 договору передбачено порядок розподілу договірної ціни.

Відповідно до п. 10.1 договору приймання - передача закінчених робіт (об'єкта будівництва) здійснюється відповідно до Загальних умов та інших нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених об'єктів в експлуатацію. Після одержання повідомлення генпідрядника про готовність до передачі закінчених робіт Замовник зобов'язаний негайно розпочати їх приймання.

Відповідно до п. 5.4 Договору з урахуванням Додатковою угоди № 1 від 14.04.2011 року до Договору розрахунки проводяться замовником шляхом: авансування в розмірі тридцяти відсотків річного обсягу робіт в розрізі черг відповідно до п. 4.2 договору на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів; наступні платежі здійснюються на підставі актів приймання виконаних робіт.

Оплата проміжних платежів за виконані роботи здійснюється на підставі акта приймання виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3 (розрахованої за допомогою програмного комплексу АВК-5), підписаними представниками сторін після перевірки замовником протягом трьох робочих днів з дня їх надання. Замовник (за наявності фінансування) протягом трьох банківських днів сплачує генпідряднику кошти за підписаними актами (п. 5.6). Складові договірної ціни розраховані відповідно до ДБН Д 1.1-1-2000 (п. 5.7).

Додатковою угодою № 1 від 14.04.2011 року, Додатковою угодою № 2 від 14.04.2011 року, Додатковою угодою № 1 до Додаткової угоди № 2 від 01.08.2011 року, Додатковою угодою № 3 від 05.09.2011 року сторонами вносилися зміни та доповнення до Договору в частині проведення розрахунків, придбання та приймання на відповідальне зберігання матеріалів та обладнання, середньомісячної зарплати робітників генпідрядної організації.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті виконаних на підставі Договору та Додаткових угод робіт.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання із оплати виконаних на підставі Договору та додаткових угод робіт позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення із відповідача 3 814 375,09 грн. основного боргу, 290 351,07 грн. пені за період з 01.03.2012 по 01.09.2012, 458 665,54 грн. 3 % річних за період з 01.03.2012 по 02.03.2016 із урахуванням заяви позивача № 02/03/16 від 02.03.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 5011-58/18994-2012 (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017) позов задоволено частково та стягнуто з Державної служби зайнятості (Центральний апарат) на користь Приватного підприємства "Строй-Систем" 3 814 375,69 грн. основного боргу, 458 665,53 грн. 3% річних, 288 011,44 грн. пені, 64 347,00 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2017 вищевказані рішення та постанову було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про те, що судами не досліджено та не надано належну правову оцінку актам, довідкам щодо найменування виконаних робіт, які знаходяться в матеріалах справи та предмету договору підряду № 155 від 22.12.2010. Крім цього, в матеріалах справи відсутні угоди до вказаного договору, на які суди посилаються у рішенні та постанові.

Відповідно до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що за актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) позивачем передано відповідачу виконані роботи за Договором № 155 від 22.12.2010 вартістю 4 544 389,63 грн. Відповідні акти виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), довідки про вартість виконаних будівельних робіт/і витрат (форма Кб-3) за січень 2012 року підписано, скріплено печаткою позивача та направлено відповідачу із претензією № 4 від 11.02.2012 для їх підписання та оплати. Вказані акти отримано відповідачем 21.02.2012, що підтверджується повідомленням про врученням поштового відправлення.

У поданих поясненнях позивач зазначив, що роботи, які зазначені у спірних актах виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) та довідках про вартість виконаних будівельних робіт/і витрат (форма Кб-3) за січень 2012 року були виконані у листопаді-грудні 2011 року та у зв'язку за настанням свят були складені та датовані січнем 2012 року.

Листом № ДЦ-04-993/0/6 від 21.02.2012 року відповідач повідомив позивача про те, що Державною фінансовою інспекцією України протягом періоду з вересня 2011 року по грудень 2011 року проводилася перевірка фінансово-господарської діяльності відповідача. За результатами зазначеної перевірки Державною фінансовою інспекцією України було наголошено на можливі порушення, які призвели до матеріальної шкоди, в тому числі з боку позивача, зокрема, генпідрядником виконано, а замовником прийнято роботи із необґрунтовано завищеними показниками. Відповідач зазначив, що повернеться до розгляду претензії позивача після надходження на його адресу відповідних вимог Державної фінансової інспекції України.

Доказів оплати відповідачем суми 3 814 375,09 грн. із урахуванням заяви позивача № 02.03.2016 від 02.03.2016, в тому числі в установлені строки суду не надано.

Відповідно до п. 10.3 Договору, якщо при прийманні - передачі робіт (об'єкта будівництва) будуть виявлені суттєві недоробки, що виникли з вини генпідрядника, замовник не підписує акт здачі об'єкта в експлуатацію і затримує оплату робіт, виконаних з порушенням.

Пунктом 5.9 Договору відповідачу надано право, за участю позивача, коригувати суму, яка підлягає оплаті, у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, які вплинули на ціну виконаних робіт.

Відповідно до п. 100 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджені Постановою КМУ від 01.08.2005 № 668, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Докази звернення замовником до генпідрядника із вимогою коригування сум, зазначених в актах виконаних робіт та довідках про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2012 року за Договором № 155 в матеріалах справи відсутні.

В якості доказів необґрунтованого завищення позивачем показників вартості виконаних у грудні 2011 році робіт за Договором № 155 відповідач посилається на висновок КП "Київекспертиза", в якому вказано на завищення вартості робіт на суму 43981,983 тис. грн. (42,8%). При цьому посилання на порушення ДБН чи вимоги нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві, що призвели до відповідного завищення, відсутні.

Судом не приймається до уваги акт Державної фінансової інспекції України № 04-23/111 від 30.12.2011 в якості доказу в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки акт складено без посилань на ДБН чи інші вимоги законодавства України до будівельних робіт, на підставі та у відповідності до яких здійснювався контрольний замір виконаних відповідачем робіт, в результаті якого встановлено завишення вартості робіт на об'єкті на спірну суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України про те, що відповідачем надано претензії про завишення вартості робіт позивачем.

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявив про їх недоліки (за наявності таких), тому замовник не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за Договором № 155 від 22.12.2010.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо погашення 3 814 375,09 грн. заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що найменування виконаних робіт, зазначених в актах виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), довідок про вартість виконаних будівельних робіт/і витрат (форма Кб-3), що підтверджують виконання позивачем будівельних робіт за спірний період відповідають предмету Договору підряду № 155 від 22.12.2010.

Враховуючи наведене, неналежне виконанням відповідачем грошового зобов'язання із оплати виконаних на підставі Договору підряду № 155 від 22.12.2010 робіт, наявністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів у розумінні статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України, а саме: актів виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), довідок про вартість виконаних будівельних робіт/і витрат (форма Кб-3), що підтверджують виконання позивачем будівельних робіт на заявлену ним суму; та відсутність будь-яких заяв відповідача до позивача щодо допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення 3 814 375,09 грн. заборгованості підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просить суд стягнути із відповідача 290 351,07 грн. пені за період з 01.03.2012 по 01.09.2012.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 12.10 Договору при ненадходженні або при невчасному надходженні коштів на рахунок замовника, штрафні санкції до замовника не застосовуються. В разі наявності коштів за затримку платежів генпідряднику за виконані роботи, з замовника стягується пеня в розмірі двох облікових ставок НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а тому суд дійшов висновку про те, що нарахування штрафних санкцій (пені) припиняється 31.08.2012.

З урахуванням наведеного шестимісячного строку нарахування пені, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 288 011,44 грн. за період з 01.03.2012 по 31.08.2012.

Позивач просить стягнути 458 665,54 грн. 3% річних за період з 01.03.2012 по 02.03.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 458 665,53 грн. за період з 01.03.2012 по 02.03.2016 за розрахунком суду.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Відповідачем не було надано суду доказів в спростування обставин, викладених у позові.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 814 375,09 грн. основного боргу, 288 011,44 грн. пені, 458 665,53 грн. 3 % річних.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної служби зайнятості (Центральний апарат) (01601, м. Київ, вулиця Еспланадна, будинок 8/10, ідентифікаційний код 03491079) на користь Приватного підприємства "Строй-Систем" (65091, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Скісна, будинок 19/1, ідентифікаційний код 31373740) 3 814 375 (три мільйони вісімсот чотирнадцять тисяч триста сімдесят п'ять) грн. 09 коп. основного боргу, 288 011 (двісті вісімдесят вісім тисяч одинадцять) грн. 44 коп. пені, 458 665 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят п'ять) грн. 53 коп. 3 % річних, 64 347 (шістдесят чотири тисячі триста сорок сім) грн. 00 коп. судового бору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.12.2017.

Суддя Т.М. Ващенко