КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. Справа№ 911/1328/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

від позивача Кірса В.В.

від відповідача Юрченко В.Я.

від третьої особи 1 не з'явився

від третьої особи 2 не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман Стайл» на рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017, ухваленого в приміщенні Господарського суду Київської області, в залі судового засідання №4 об 11:10 (повний текст складено 06.11.2016) по справі №911/1328/16 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман Стайл»

до Комунального підприємства «Готельно - гуртожитків комплекс»

про стягнення 284 588,83 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.10.2017 по справі №911/1328/16 відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов'язку по виконанню у повному обсязі робіт для відповідача за актом № 3 від 01.08.2015 (КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, згідно з договором підряду № 07-13 від 10.07.2013 на заявлену суму основної заборгованості у розмірі 228274, 92 грн. При цьому, суд зазначив, що заяви позивача б/н від 13.09.2017 про зменшення розміру позовних вимог та б/н від 13.09.2017 про уточнення розміру позовних вимог не приймаються судом, оскільки такі заяви за своєю природою є заявою про зміну підстави позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Флагман Стайл» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з врахуванням заяви б/н від 13.09.2017 про уточнення розміру позовних вимог, та просить суд стягнути з відповідача 92 148, 00 грн - основної заборгованості, 62 446, 04 грн - пені, 23 999, 01 грн - інфляційних збитків та 5 536, 00 грн - 3 % річних.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд безпідставно не прийняв заяву про уточнення розміру позовних вимог, оскільки не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами, при збереженні в ньому первісних обставин, та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017, колегією суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А., апеляційну скаргу прийнято до свого провадження, та призначено до розгляду 18.12.2017.

В судове засідання 18.12.2017 з'явились представники позивача та відповідача. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача колегія суддів встановила наступне.

10 липня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір підряду №07-13 (далі Договір).

Відповідно до умов Договору підрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик, власними силами та/або залученими силами та засобами, виконати і передати замовнику, а замовник зобов'язується прийняти від підрядника виконані (закінчені) роботи та оплатити їх вартість.

Згідно з п 2.2. Договору підрядник виконує: «Капітальний ремонт житлового фонду гуртожитку за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська, 42».

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що роботи виконуються підрядником за завданням замовника, в обсязі визначеному у кошторисі.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. Договору передплату в розмірі 30 % (119 999 гривні 88 коп) без ПДВ від вартості робіт, замовнику необхідно сплатити після отримання висновку спеціалізованої державної експертизи.

Відповідно до 4.2. Договору замовник зобов'язаний протягом 60 (шістдесяти) календарних днів, з дня відправлення повідомлення від підрядника про закінчення робіт та готовність до передачі робіт замовнику, сплатити решту, тобто 70 % (279 999 гривень і 72 копійок) без ПДВ, виконаних підрядником робіт за цим договором. Підрядник зобов'язаний негайно повідомити замовника про закінчення робіт та готовність до передачі робіт замовнику, шляхом надсилання письмового повідомлення замовнику.

Оплата вартості за виконані роботи здійснюється замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів, сума яких визначена у п. 3.1. цього договору, на поточний банківський рахунок підрядника, що вказаний у розділі 17 цього договору (пункт 4.3. Договору).

Відповідно до п. 4.4. Договору виконані роботи вважаються оплаченими замовником з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

Пунктом 5.1. договору останній набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з пунктом 5.2. Договору строк виконання робіт становить приблизно 90 календарних днів та не більше 3 місяців, від дня отримання передоплати та підписання сторонами акта приймання-передачі будівельного майданчика, згідно з графіком виконання робіт та діє до 31.12.2013 р.

Відповідно до пунктів 8.1., 8.2. Договору після одержання повідомлення від підрядника про закінчення робіт та готовність до передачі робіт, замовник зобов'язаний розпочати їх приймання, що має тривати не більше 3 (трьох) робочого дня з дня отримання такого повідомлення. З повідомленням про готовність підрядника до передачі закінчених робіт, замовнику надається акт прийому-передачі виконаних робіт, акт технічного нагляду про виконані роботи. Повідомлення та Акт прийому-передачі виконаних робіт може надаватися для підписання замовнику уповноваженою особою підрядника особисто.

Протягом 3 (трьох) робочих днів сторони зобов'язані підписати акт прийому-передачі виконаних робіт.

Також, 10.07.2013 між позивачем та відповідачем підписано додатки до договору - пояснювальну записку, дефектний акт, локальний кошторис № 2-1-1, зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, договірна ціна та інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем, в період з жовтня до грудня 2013 року виконано роботи на загальну суму 187 676, 95 грн. Відповідач свої зобов'язання за Договором, в частині оплати належним чином виконав, сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 187 676, 95 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач не оплатив в повному обсязі виконані позивачем роботи, що обумовлені та охоплені актом № 3 від 01.08.2015 (КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013, згідно з договором підряду № 07-13 від 10.07.2013 р.

Так, в 2015 році позивачем складено та підписано в односторонньому порядку акт № 3 від 01.08.2015 (КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 на суму 228274, 92 грн та направлено відповідачу. Проте, відповідач не оплатив роботи на зазначену суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 24.06.2016 призначено по справі судову будівельну-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно з висновком експертів № 13077/16-43 від 28.04.2017 комісійної судової будівельно-технічної експертизи, фактично виконані обсяги робіт по капітальному ремонту житлового фонду гуртожитку по вул. Святошинська, 42 в м. Вишневе Київської області, згідно з договором підряду № 07-13 від 10.07.2013 р. зафіксовано в акті № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року на суму 119 999 грн 88 коп. та акті № 2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року на суму 67 677 грн та 07 коп.

В той же час, наведені в акті № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року на суму 228 274 грн. 92 коп. обсяги робіт не виконано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено належними доказами факту виконання робіт за актом № 3 від 01.08.2015 (КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, згідно з договором підряду № 07-13 від 10.07.2013 на суму 228274, 92 грн.

В той же час, згідно з висновком експертів № 13077/16-43 від 28.04.2017, під час капітального ремонту фактично виконані роботи з опорядження стін керамічною плиткою площею 157 м2 , оздоблення стель пластиковою вагонкою площею 73 м2, додаткової заміни 10 змішувачів, 9 раковин та 1 ванни.

Проте, проведення зазначених робіт не передбачено ані дефектним актом, ані кошторисною документацією до договору підряду № 07-13 від 10.07.2013, як наслідок, у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи та додатково наданій документації будь-яких відомостей стосовно вартості використаних матеріалів та застосованих механізмів при проведені даного комплексу робіт, визначити вартість вищевказаних робіт у розрізі даної експертизи не вбачається за можливе.

Відповідно до даних натурного обстеження технічного стану конструкцій стін та підлоги приміщень ванних кімнат гуртожитку, де здійснювався капітальний ремонт, можливо стверджувати, що результати виконаних ремонтно-будівельних робіт на момент проведення експертизи не містять дефектів та недоліків, в частині якості виконання робіт та відповідають існуючим технічним вимогам, які встановлюються до внутрішнього оздоблення житлових приміщень.

Як зазначено вище, позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати у повному обсязі за виконані позивачем роботи, що обумовлені і охоплені актом № 3 від 01.08.2015 р. (КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р., згідно з договором підряду № 07-13 від 10.07.2013 р.

Як вбачається з пояснень позивача, викладених в апеляційній скарзі, останній подав заяву про зменшення позовних вимог, з врахуванням об'ємів робіт, зазначених в експертному звіті.

При цьому, роботи зазначені у звіті (за які позивач просить стягнути заборгованість в заяві про зменшення позовних вимог) не обумовлені та не охоплені ані актом № 1 від 24.10.2013 (КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, ані актом № 2 від 30.12.2013 (КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, ані актом № 3 від 01.08.2015 (КБ-2В) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, ані дефектним актом, ані кошторисною документацією до договору підряду №07-13 від 10.07.2013, ані договором підряду № 07-13 від 10.07.2013.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В разі надходження до господарського суду однієї із заяв (клопотань), передбачених ч. 4 ст. 22 ГПК України, останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову; збільшення або зменшення розміру позовних вимог; об'єднання позовних вимог; зміну предмета або підстав позову.

Беручи до уваги, що в заявах б/н від 13.09.2017 про зменшення розміру позовних вимог та б/н від 13.09.2017 про уточнення розміру позовних вимог, позивач фактично просить стягнути заборгованість, яка не є предметом первісно заявленого позову, та виникла на інших підставах, тобто заявляє вимоги, які перебувають поза межами спірних правовідносин у справі, таку заяву слід розцінювати як подання іншого (ще одного) позову, що не відповідає приписам ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Стайл" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017 по справі №911/1328/16 без змін.

2.Матеріали справи №911/1328/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 20.12.2017.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна