ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа № 911/2593/17

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод пакувального обладнання Термо-Пак, Київська обл., м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю Строительная компания Союз, Російська Федерація, м. Вороніж

про стягнення 4050,00 євро, що становить 122071,98 грн.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 147 від 26.04.2017 р.);

від відповідача: не зявився.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Завод пакувального обладнання Термо-Пак (далі-позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Строительная компания Союз (далі-відповідач) про стягнення 4050,00 євро, що становить 122071,98 грн. заборгованості за контрактом № 161-16 від 09.12.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов контракту №161-16 від 09.12.2016 р. у частині зобовязання з повної оплати отриманого обладнання, відповідно до умов контракту, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у сумі 4050,00 євро, що станом на 28.08.2017 р. становить 122071,98 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, товариство з обмеженою відповідальністю Строительная компания Союз є нерезидентом, який не має свого представництва на території України. Місцезнаходженням відповідача є: 394026, Російська Федерація, м. Вороніж, вул. Дружинників, буд. 5 Б.

Відповідно до ст. 123, 124 ГПК України іноземні субєкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що і субєкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Підсудність справ за участю іноземних субєктів господарювання визначається цим кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України.

При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право") спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК (пункт 1 роз'яснення ВГСУ від 31.05.2002р. № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій").

Враховуючи вищевикладене, господарським судом Київської області відповідно до статті 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 р., до якої Україна приєдналася 19.12.1992 р., прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України від 19.12.1992 р. N 2889-XII Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та ст.125 Господарського процесуального кодексу України направлено до Арбітражного суду Воронезької області судове доручення від 29.09.2017 р. про вручення товариству з обмеженою відповідальністю Строительная компания Союз (394026, Російська Федерація, м. Вороніж, вул. Дружинників, буд. 5 Б) копії ухвали господарського суду Київської області від 01.09.2017 р. по справі №911/2593/17, повідомлення про день, час та місце судового засідання та копію позовної заяви №298 від 28.08.2017 р. про стягнення заборгованості.

Однак, ухвалою про неможливість виконання судового доручення іноземного суду від 14.11.2017 р (справа № А14-18476/2017) Арбітражний суд Воронезької області повідомив господарський суд Київської області про неможливість вручити товариству з обмеженою відповідальністю Строительная компания Союз вищезазначені документи у звязку із неявкою останнього у судове засідання 14.11.2017 р. та поверненням в матеріали справи поштового відправлення з відміткою пошти Росії про неможливість вручення судової кореспонденції адресату (причина повернення кореспонденції відправнику «за истечением срока хранения»).

Відповідно до абз. 2 п. 3.9.1. постанови постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження у справі судом направлено за адресою відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб Російської Федерації, отже судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 12.12.2017 р. позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2016 р. між товариством з обмеженою відповідальністю Завод пакувального обладнання Термо-Пак (далі - Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Строительная компания Союз (далі - Покупець) було укладено контракт №161-16, згідно з п.1.1 якого продавець зобовязується поставити, а покупець зобовязаний прийняти та повністю оплатити «Обладнання», найменування, кількість та вартість якого зазначені у Специфікації (Додаток №1), яка є невідємною частиною контракту.

Відповідно до Специфікації (Додаток №1) продавець зобовязаний поставити етикетувальну машину МППЭ-6000А в кількості 1 одиниця, вартістю 34500,00 євро та додатковий комплект оснащення до МППЭ в кількості 3 одиниці, вартістю 6000,00 євро.

Згідно з п. 1.4 контракту сторони домовилися, що поставка товару здійснюється за рахунок продавця на умовах DDP (Delivered Duty Paid) за адресою: Російська Федерація, Воронізька область, Рамонський район, с. Новожівотінноє, вулиця Шоссейна, буд.14А.

Згідно п. 2.1 контракту сторони встановили загальну вартість контракту в сумі 40500,00 євро.

Відповідно до п.4.1 контракту оплата вартості поставленого обладнання здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у п.4.2 даного контракту.

Згідно з п. 4.2 контракту сторони погодили наступний порядок оплати за контрактом: 50% вартості контракту передоплати перед розміщенням замовлення; 40% вартості контракту на протязі строку виготовлення, але не пізніше 5 робочих днів перед відвантаженням обладнання; 10% вартості контракту протягом 10 банківських днів з дня підписання акту введення в експлуатацію,але не пізніше 90 календарних днів після відгрузки обладнання зі складу продавця.

Пунктом 5.1. контракту визначено, що продавець зобовязується підготовити до відвантаження обладнання не пізніше 65 календарних днів з моменту отримання першого авансового платежу вказаного в п. 4.2 даного контракту. У випадку недотримання строків оплати, продавець має право співрозмірно відстрочити строк поставки обладнання. Поставка товару здійснюється не пізніше 65 календарних днів з моменту передоплати.

Відповідно до п. 5.3 контракту на протязі 5 календарних днів з моменту надходження обладнання на обєкт покупця, сторони складають акт прийому обладнання, доставленого за даним контрактом. Акт має бути підписаний представниками продавця та покупця. Датою поставки обладнання вважається дата прийому обладнання від перевізника.

Згідно з п. 5.4 контракту у випадку виявлення пошкоджень упаковки при прийманні обладнання від перевізника, покупець зобовязаний зробити відповідну відмітку в транспортній накладній, скласти акт сумісно з представниками перевізника з детальним описанням виявлених пошкоджень та одразу повідомити про це продавця будь-якими доступними засобами звязку. Вказані документи являються обовязковими додатками до заяви про рекламацію.

Відповідно до п. 9.1 контракту суперечки, які виникають в процесі виконання даного контракту врегульовуються сторонами шляхом переговорів і досягнення взаємоприйнятого компромісу. У тому випадку, якщо сторони не досягнуть взаємоприйнятого рішення спори, розбіжності та вимоги, які виникають за даним контрактом або у звязку з ним, у тому числі, які стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення або недійсності, вирішуються в судах за місцезнаходженням позивача.

Відповідно до п. 10.8 контракту термін дії даного контракту 2 роки з моменту його підписання.

Укладений між сторонами контракт за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідач на виконання п. 4.2 контракту вартість обладнання частково оплатив, сплативши позивачу 16.12.2016 р. - 20250,00 євро та 23.02.2017 р. 16200,00 євро, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною № 0039920 позивачем 27.02.2017 р., на виконання умов контракту було передано перевізнику визначене контрактом обладнання.

Дане обладнання було отримано відповідачем, підтвердженням чого є підпис та печатка останнього на міжнародній товарно-транспортній накладній № 0039920, в графі 24 «вантаж отримано».

Отже, позивач обовязок з поставки товару за контрактом №161-16 виконав повністю.

Як вже зазначалось, відповідач оплатив частину вартості обладнання у сумі 36450,00 євро.

Решта вартості поставленого позивачем відповідачу обладнання у сумі 4050,00 євро не була оплачена відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 53, 54, 59 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 р. учасниками якої є Україна та Російська Федерація, покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції. Зобов'язання покупця сплатити вартість включає вжиття таких заходів і додержання таких формальностей, які можуть вимагатися згідно з договором або згідно з законами і правилами для того, щоб зробити можливим здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Відповідно до п. 4.2 контракту, як уже зазначалось, остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється не пізніше 90 календарних днів з моменту відвантаження обладнання зі складу продавця.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної №0039920 обладнання було відвантажено позивачем зі свого складу 27.02.2017 р. та передано перевізнику ТОВ «Латєст» для доставки покупцю.

Відмітки про виявлення пошкодження упаковки, відповідно до п. 5.4 контракту, відповідачем при отриманні обладнання на міжнародній товарно-транспортній накладній не зроблено, що свідчить про те, що претензій з приводу якості обладнання та упаковки відповідач до позивача не має.

Отже, згідно з пунктом 4.2 контракту строк остаточного розрахунку за товар минув 28.05.2017 р.

Таким чином, за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 4050,00 євро.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 4050,00 євро. за поставлений позивачем товар на підставі контракту № 161-16 від 09.12.2016 р. станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача 4050,00 євро заборгованості, що станом на час звернення із позовом до суду за офіційним курсом Національного банку України становить 122071,98 грн. підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Строительная компания «Союз» (394026, Російська Федерація, м. Вороніж, вулиця Дружинників, будинок 5Б, код 216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод пакувального обладнання «Термо-Пак» (09109, Київська область, м. Біла Церква, вулиця Сухоярська, будинок 17, код 24219588) 4050,00 євро (чотири тисячі пятдесят євро 00 центів), що становить 122071,98 грн. (сто двадцять дві тисячі сімдесят одну грн. 98 коп.) заборгованості та 1831,08 грн. (одну тисячу вісімсот тридцять одну грн. 08 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 22.12.2017 р.

Суддя О.О. Рябцева