ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 рокуСправа № 912/3245/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б. розглянув матеріали справи №912/3245/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп", м. Суми

до відповідача: Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград"

про стягнення 234 418,03 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 17.09.17, режим відеоконференції;

від відповідача - ОСОБА_2 , довіреність № 2217/01/07-21 від 03.11.17.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" про стягнення 234418,03 грн, з яких 190034,16 грн - сума індексу інфляції за прострочення сплати основного боргу за період з листопада 2016 по вересень 2017, 44383,87 грн - 3% річних за прострочення сплати основного боргу за період з листопада 2016 по вересень 2017, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою від 06.11.2017 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі, справу призначив до розгляду в судовому засіданні на 28.11.2017 на 11:00 та зобов'язав сторони надати до суду докази, необхідні для розгляду даної справи.

27.11.2017 на адресу господарського суду від Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що станом на 27.09.2017 заборгованість перед позивачем у справі №912/836/13 погашена повністю. Водночас, заборгованість сплачувалась з затримкою, з 01.11.2016 по 27.09.2017 було сплачено 3159552,68 грн, що повністю відповідає розрахункам доданим до позовної заяви щодо періоду погашення заборгованості. Враховуючи вищевикладене, відповідач визнає позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 28.11.2017 розгляд справи відкладався до 13.12.2017 на 14:00.

В судовому засіданні 13.12.2017 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд встановив наступне.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2014 у справі №912/836/13 рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2013 у справі №912/836/13 щодо задоволення вимог по зустрічному позову скасовано та стягнуто з Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп" заборгованість по кредиту 2000000,00грн, 1800164,41 грн несплачених відсотків за користування коштами, пеню за відсотками 91354,59 грн, штраф за відсотками 64705,48 грн. Стягнуто з Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп" 68820,00 грн судового збору.

За твердженням позивача, відповідач до 29.09.2016 перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп" 393042,00 грн (платіжними дорученнями №39136 від 23.01.2015 на суму 1000,00 грн, №50429 від 18.12.2015 на суму 100000,00 грн, №56200 від 23.06.2016 на суму 50000,00 грн, №56290 від 29.06.2016 на суму 50000,00 грн, №56343 від 30.06.2016 на суму 92042,00 грн, №59283 від 28.09.2016 на суму 50000,00 грн, №59311 від 29.09.2016 на суму 50000,00 грн).

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп" було реалізовано предмет іпотеки на суму 403629,80 грн (а.с. 96-99), які було враховано в якості часткового погашення боргу.

Таким чином, станом на 31.10.2016 заборгованість ОКВП "Дніпро-Кіровоград" становила 3159552,68 грн.

З З0.11.2016 по 27.09.2017 Обласним комунальним виробничим підприємством "Дніпро-Кіровоград" було сплачено 3159552,68 грн, що підтверджується платіжними дорученнями про сплату боргу (а.с.32-82, 104).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача нарахованих позивачем інфляційних втрат за період з листопада 2016 року по вересень 2017 року, а також 3% річних за період з 01.11.2016 по 27.09.2017, у зв'язку з несплатою ОКВП "Дніпро-Кіровоград" заборгованості в сумі 3159552,68 грн за судовим рішенням від 24.02.2014 у справі №912/836/13.

Посилаючись на несплату відповідачем заборгованості, яка стягнута з відповідача постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2014 у справі №912/836/13, а також враховуючи частину 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 234418,03 грн, з яких: 44383,87 грн - 3 % річних, 190034,16 грн - інфляційних втрат.

Розглядаючи даний спір господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство України не пов'язує припинення зобов'язання з винесенням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, кредитор не позбавлений права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 № 6/433-42/183).

Господарський суд враховує, що рішенням від 22.04.2016 у справі №912/4481/16 Господарський суд Кіровоградської області стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати на суму заборгованості за кредитом 2000000,00 грн та 1800164,41 грн несплачених відсотків за користування коштами у справі №912/836/13, а всього на суму 251764.40 грн, а саме 202562,14 грн інфляційних втрат за період з квітня 2016 по жовтень 2016 та 49202,26 грн 3 % річних за період з 12.04.2016 по 01.11.2016 (а.с. 86-91).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано 3% річних в розмірі 44383,87 грн за період з 01.11.2016 по 27.09.2017 та інфляційні втрати в розмірі 190034,16 грн за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року (а.с. 11-12).

Відповідач визнав позовні вимоги повністю на суму 234418,03 грн.

Відповідно до норм частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З огляду на викладені обставини, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в сумі 3516,27 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України "Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" (25009, м.Кропивницький, вул. 50 річчя Жовтня, 19 А, ідентифікаційний код 03346822) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп" (40020, м. Суми, вул. Лесі Українки, 14, ідентифікаційний код 36708096) 234418,03 грн, з яких: 190034,16 грн інфляційних втрат та 44383,87 грн 3 % річних, а також 3516,27 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 18.12.2017

Суддя Г.Б. Поліщук