ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" грудня 2017 р.Справа № 916/2198/15

За позовом: Одеської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Одеської міської ради;

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Одеський завод поршневих кілець";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

про стягнення 1804857,20 грн.

Головуючий суддя Щавинська Ю.М.

Суддя Желєзна С.П.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

прокурор: Озерова О.Д. - посвідчення № 035121 від 13.08.2015р.; від позивача: Штоля А.О. - довіреність № 279/исх-гс від 26.12.2016р.;

від відповідача: Вишневська Н.В. - довіреність № 219/15 від 10.10.2017р.;

від третьої особи: Бондар О.В. - довіреність № 01-36/70 від 13.12.2016р.

від третьої особи: Польщіна Т.Л. - довіреність № 01-36/28 від 20.06.2017р.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: 29.05.2015р. Перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси (далі прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (далі позивач або ОМР), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства „Одеський завод поршневих кілець" (далі ПАТ або відповідач) на користь позивача збитків в розмірі 1804857,20 грн. за період з 01.02.2012 р. по 31.08.2014р.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор з посиланням на норми цивільного та земельного законодавства України зазначив, що прокуратурою під час опрацювання затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №45 від 26.02.2015р. "Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок" акту комісії щодо нарахування ПАТ „Одеський завод поршневих кілець" збитків за використання землі без правовстановлюючих документів було встановлено наступне.

Відповідно до відомостей про наявність земельних ділянок Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, ПАТ „Одеський завод поршневих кілець" використовує земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_10, площею 37875 кв. м., АДРЕСА_10 площею 2 669 кв.м., АДРЕСА_9, площею 5 800 кв.м., без правовстановлюючих документів.

Нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_10, відповідно до довідки №3328 від 25.02.2011 управління Держкомзему у м. Одесі, становить 742,33 грн.

Відповідно до аналогічних довідок Держкомзему у м. Одесі №3327 та №3326 від 25.02.2011, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за адресами: АДРЕСА_8, та АДРЕСА_9, становить 672,46 грн. та 786 грн. відповідно.

Таким чином, ПАТ „Одеський завад поршневих кілець" без належним чином оформлених правовстановлюючих документів фактично використовує земельні ділянки, загальною площею 46344 кв.м., загальна нормативно-грошова оцінка яких становить 34469344, 49 грн.

З метою реалізації наданих земельним законодавством повноважень, комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам 04.10.2014 р. складено акт, відповідно до якого розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, якій міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ТОВ " ПАТ „Одеський завод поршневих кілець" та використання без правовстановлюючих документів, становить 1804857,20 гривень.

Про день, час та місце розгляду комісією питання нарахування збитків ПАТ належним чином сповіщено листом за № 01-13/6382 від 27.08.2014 р.

Листом від 05.03.2015 р. № 01-13/1457 ПАТ повідомлено про необхідність сплати визначеної у рішенні ВК ОМР №45 від 26.02.2015 суми.

Однак відповідач не сплатив у добровільному порядку вказані збитки що зумовило звернення прокурора до суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2015р. (суддя Демешин О.А.) порушено провадження у справі № 916/2198/15 із призначенням розгляду в засіданні суду.

Ухвалою суду від 23.06.2015 р. до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

У судовому засіданні 28.07.2015р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву (т.1 а.с.56-62), згідно якого, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що висновок, викладений в акті комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 04.09.2014 року, з якого вбачається, що ПАТ «Одеський завод поршневих кілець» використовує земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_10, без правовстановлюючих документів, є необґрунтованим, оскільки дані земельні ділянки виділялись позивачу за радянських часів, у відповідності до законодавства, яке діяло на той час.

Крім того, зауважує, що товариством за період з 01.02.2012р. по 31.08.2014р. сплачувався податок на землю у сумі 866 517,02 грн. що підтверджується актом комісії, банківською випискою банку «Надра» та відповідними платіжними дорученнями.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.08.2015р. у справі №916/2198/15 позов Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Публічного акціонерного товариства „Одеський завод поршневих кілець" про стягнення 1 804 857,20 грн. задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2016р. рішення господарського суду Одеської області від 12.08.2015 року скасовано. Позов Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси, в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до Публічного акціонерного товариства „Одеський завод поршневих кілець", за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення 1 804 857, 20 грн. залишено без задоволення.

Стягнуто з Одеської міської ради в дохід Державного бюджету України 36097,14 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Стягнуто з Одеської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства „Одеський завод поршневих кілець" 18048,57 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.09.2016р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2016р. у справі №916/2198/15 та рішення господарського суду Одеської області від 12.08.2015р. скасовано; справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.09.2016р. призначено повторний автоматичний розподіл, за результатами якого справу №916/2198/15 розподілено судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою суду від 29.09.2016р. суддею Щавинською Ю.М. справу №916/2198/15 прийнято до свого провадження із призначенням розгляду в засіданні суду.

24.10.2016р. до канцелярії суду від відповідача надійшов черговий відзив на позовну заяву (т.3а.с.13-23), згідно якого останній, заперечуючи проти задоволення позову, зокрема, стосовно відомостей, які містяться у акті, на підставі якого прокурор має намір стягнути оспорювану суму збитків, зазначає, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих № 154 від 18.03.1964р. за Одеським заводом запасних частин, який в 1970р. було перейменовано в Одеський завод поршневих кілець, було закріплено займану територію земельної ділянки в існуючих межах по вул. Папаніна (на теперішній час вул. Желябова) площею 4,2 га.

Крім того, вказує, що заводу додатково було також передано земельну ділянку площею 0,72 га по вул. АДРЕСА_4 та земельну ділянку площею 0,61 га по АДРЕСА_5; рішенням виконавчого комітету ОМР народних депутатів трудящих № 273 від 18.04.1968р. Одеському заводу запасних частин додатково було виділено земельну ділянку площею 0,22 га в кордонах зливового каналу, що проходить від буферного ставка № 1 до АДРЕСА_6

Як вказує відповідач, згодом на виконання вищевказаних рішень виконкому Одеської міської ради управлінням головного архітектора м. Одеси 28.01.1977р. було складено акт про те, що з цієї дати було зроблено відведення у натурі земельної ділянки загальною площею 54771 кв.м., розташованої по АДРЕСА_2 у користування Одеському заводу поршневих кілець, а також вказує про складення вказаним управлінням плану земельної ділянки у м. АДРЕСА_1

Крім того зазначає, що земельна ділянка, яку займає ПАТ „Одеський завод поршневих кілець", знаходиться між проїзними частинами вулиць АДРЕСА_3

З урахуванням вказаного, відповідач вважає, що висновок, викладений у акті комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 04.09.2014р., з якого слідує, що товариство використовує земельну ділянку за адресою: м. АДРЕСА_10 без правовстановлюючих документів є необґрунтованим, оскільки дані земельні ділянки виділялись позивачу за радянських часів, яке діяло на той час.

Відтак, ПАТ „Одеський завод поршневих кілець" зазначає про відсутність у його діях елементів складу цивільного правопорушення, а саме вини, що є необхідним для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідач також вказує, що у спірний період ним було зайнято меншу земельну ділянку, ніж ту, що зазначена у акті, а відтак стверджує, що сума збитків розрахована невірно, без врахування відчужених ним об'єктів нерухомості, а також зауважує про те, що не користується земельними ділянками, на яких знаходяться такі об'єкти.

Так, зазначає, що 30.01.2007р. згідно акту прийому -передачі нерухомого майна ним було передано МП „Краммар ЛТД" не житлову будівлю, розташовану на земельній ділянці площею 1871 кв.м.; 03.04.2007р. ОДА ТОВ „Легіон" передано не житлові будівлі, розташовані на земельній ділянці площею 5289 кв.м.; ОСОБА_5 в цей же день передано будівлі, що розташовані на земельній ділянці площею 483,8 кв.м.; 04.04.2007р. ТОВ „ОЗКІ" отримало від ПАТ „ОЗПК" в користування не житлові будівлі, що розташовані на ділянці з прилеглою територією площею 3694 кв. м.; 05.06.2008р. згідно договорів купівлі-продажу ГТП „Злата-Холл" отримало в користування нерухоме майно, що займає земельну ділянку площею 6162 кв.м.; 25.05.2010р. в користування ОСОБА_6 передано нерухоме майно, що займає площу 2090 кв.м.

При цьому відповідач стверджує, що вказані земельні ділянки знаходяться на території, закріпленої актом відведення землі, складеним 28.01.1977р., та фактично не перебувають у його користуванні.

01.11.2016р. від прокурора до канцелярії суду надійшли письмові пояснення по справі (т.3а.с.47-48), згідно яких останній, наполягаючи на задоволенні заявлених позовних вимог, зазначає про наявність у діях відповідача усіх елементів, а відтак складу цивільного правопорушення, зазначаючи при цьому, що відповідач користується земельними ділянками без укладення договору оренди, мінімізуючи свої витрати та порушуючи вимоги земельного законодавства.

Так, прокурор вказує, що відповідач лише після надіслання Департаментом комунальної власності відповідних листів у 2014р. та 2015р. звернувся до Одеської міської ради з клопотанням щодо оформлення земельної ділянки.

З урахуванням вказаного, вважає, що відсутність наміру у ПАТ „Одеський завод поршневих кілець" належним чином оформити право користування земельними ділянками сталося лише з його вини, а користування ними без правовстановлюючих документів позбавило раду права одержати дохід - орендну плату за землю, який вона могла б отримувати, якщо б її право не було порушено.

В судовому засіданні 02.11.2016р. прокурором було надано клопотання (т.3 а.с.54-55), згідно якого останній просить суд зупинити провадження у справі №916/2198/15 до винесення Вищим адміністративним судом України постанови за касаційною скаргою Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р.

В засіданні суду 02.11.2016р. оголошено перерву до 09.11.2016р.

07.11.2016р. до канцелярії суду від прокурора надійшли чергові пояснення по справі (т.3а.с.102-106), згідно яких останній повторно наполягає на користуванні відповідачем спірними земельними ділянками без правовстановлюючих документів.

Зокрема, у наданих поясненнях, прокурор вважає, що доводи відповідача щодо неможливості застосування при розрахунку розміру збитків нормативної грошової оцінки земель м. Одеси, затвердженої рішеннями ОМР від 28.12.2010р. № 41-VІ та 1268- VІ від 20.09.2011р., не заслуговують на увагу, оскільки ці рішення визнано протиправними та скасовано постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2016р. у справі № 522/11050/14, дію якої зупинено до прийняття рішення касаційною інстанцією згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.08.2016р.

09.11.2016р. ДКВ ОМР надано обґрунтований розрахунок збитків із зазначенням усіх його складових (т.3а.с.131-132).

Так, третя особа зазначає, що відповідно до п. 1.3 рішення Одеської міської ради від 15.08.2013р. № 302 Про внесення змін та доповнень до рішення від 30.05.2013р. № 204 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.08.2011 року № 564 «Про створення комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», розмір збитків територіальної громади м. Одеси за тимчасове заняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою (без укладання договору оренди) розраховується за формулою:

Нго1м2*Sзаг*Фв%/12 = орендна плата за місяць, де: Нго1м2 - нормативна грошова оцінка квадратного метра відповідної земельної ділянки; Sзаг - загальна площа відповідної земельної ділянки; Фв% - фіксований відсоток відповідно до рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 р. № 1267-VI «Про затвердження фіксованих відсотків при визначенні ставок орендної плати за земельні ділянки в м. Одесі».

При цьому вказує, що, якщо користування земельною ділянкою здійснювалось неповний місяць, розмір збитків визначається пропорційно кількості днів такого користування.

Стосовно розрахунку по ПАТ «Одеський завод поршневих кілець» зазначає, що його було виконано за період з 01.02.2012р. по 31.08.2014р., з урахуванням оплати земельного податку за вказаний період у розмірі 866 517,02 грн.

Згідно податкових декларацій з плати за землю (2012 - 2014 р.р.) платника податку ПАТ «Одеський завод поршневих кілець» ним використовується земельна ділянка №1- 37 875 кв.м., земельна ділянка №2 - 2 669 кв.м., земельна ділянка №3 - 5 800 кв.м.

Відповідно до довідки управління Держкомзему у м. Одеса від 25.02.2011 р. № 3326, складеної на підставі клопотання ВАТ «Одеський завод поршневих кілець», нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки №1- 786,00 грн. Відповідно до довідки управління Держкомзему у м. Одеса від 25.02.2011 р. № 3327, складеної на підставі клопотання ВАТ «Одеський завод поршневих кілець», нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки №2- 672,46 грн. Відповідно до довідки управління Держкомзему у м. Одеса від 25.02.2011р. № 3329, складеної на підставі клопотання ВАТ «Одеський завод поршневих кілець» нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки №2- 742,33 грн. Документ, що посвідчує право на земельні ділянки відсутній.

Відповідно до інформації про наявні земельні ділянки платника податку ПАТ «Одеський завод поршневих кілець» (2012 - 2014 р.р.) діяльністю підприємства є виробництво. На підставі цього застосовується ставка орендної плати 3,0%.

З врахуванням формули: земельна ділянка №1 786,00*5 800*3%/12= 11397 грн. (плата за місяць); земельна ділянка №2 - 672,46*2 669*3%/12=4486,99 грн. (плата за місяць);земельна ділянка №3 - 742,33*37 875*3%/12= 70289,37 грн. (плата за місяць);

З врахуванням формули: земельна ділянка №1- 11397*31=353 307,00 грн. -.(орендна плата по земельній ділянці за період розрахунку); земельна ділянка №2 - 4486,99*31=139 096,69 грн.;земельна ділянка №3 - 70289,37*31 = 2 178 970,53 грн. (178 970,53+139 096,69+353 307,00) - 866 517,02 = 1 804 857,20 грн. (розмір збитків)

В судовому засіданні 09.11.2016р. представником Одеської міської ради було надано письмові пояснення по справі (т.3 а.с.133-143), згідно яких зазначає, що визначення фактичної площі займаних відповідачем земельних ділянок здійснено на підставі відомостей Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо ПАТ «ОЗПК», оскільки останнє є платником земельного податку за земельні ділянки, розташовані за адресами: АДРЕСА_10, 4б та 5а, які мають площу 37875 кв. м, 2 669 кв.м та 5 800 кв.м відповідно.

Крім того вказує, що нормативна грошова оцінка вказаних земельних ділянок визначалася на підставі нормативної грошової оцінки земель м. Одеси, чинної на той момент, відповідно до якої управлінням Держкомземом у м. Одесі надано відповідні довідки. Нормативна грошова оцінка 1 кв.м земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_10, відповідно до довідки №3328 від 25.02.2011 р. становить 742,33 грн. Відповідно до довідки №3327 та №3326 від 25.02.2011, нормативна грошова оцінка 1 кв.м земельної ділянки за адресами: АДРЕСА_8, та АДРЕСА_9, становить 672,46 грн. та 786 грн. відповідно.

Таким чином наполягає на тому, що ПАТ «ОЗПК» без належним чином оформлених правовстановлюючих документів використовує земельні ділянки, загальною площею 46344 кв.м, загальна нормативно-грошова оцінка яких становила 34469344, 49 грн.

З урахуванням вказаного, вважає, що виконавчим органом місцевої ради своїм рішенням в межах наданих йому повноважень, відповідно до положення про комісію на підставі, зокрема, нормативної грошової оцінки земель м. Одеси, було обґрунтовано визначено розмір збитків, завданих територіальній громаді м. Одеси, шляхом затвердження відповідного акту Комісії у розмірі 1 804 857, 20 грн. та зобов'язано ПАТ «ОЗПК» сплатити визначені актом збитки у місячний термін.

Водночас щодо тверджень відповідача, що такими земельними ділянками він користується на підставі права постійного користування, наданого йому рішенням виконкому Одеської міської ради депутатів працюючих № 154 від 18.03.1964 р. та на підставі якого за попередником відповідача закріплено територію в існуючих межах по вул. Папаніна,8 площею до 4,2 га, а також відведено земельні ділянки по вул. АДРЕСА_4 площею 0,72 га та по вул. Мойсеєнко 17, площею 0,61 га., зауважує про ненадання відповідачем жодних доказів на підтвердження речових прав на відповідні земельні ділянки що вказує необхідність дослідження факту набуття відповідачем такого права та його «збереження».

Позивач, посилаючись на положення ст. 22 ЗК УРСР 1970р., згідно якої заборонялося приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, вказує, що у зв'язку із тим, що відповідачем не було отримано правовстановлювальних документів на земельні ділянки у період з 1964 р. по 1990 р., тобто ще за часів Української РСР, вказане додатково свідчить про протиправність використання відповідних земельних ділянок.

Водночас, ОМР у поданих поясненнях зазначає, що посилання відповідача на те, що відповідно до п. 6 Перехідних положень ЗК України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них, визнано неконституційними рішенням Конституційного суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 та втратили чинність з дня ухвалення даного рішення, як факт відсутності обов'язку у останнього переоформити своє право постійного користування є такими, що не підлягають застосуванню у даному випадку у зв'язку з відсутністю у відповідача жодних речових прав на відповідні земельні ділянки.

У судовому засіданні 09.11.2016р. оголошено перерву до 16.11.2016р.

14.11.2016р. до канцелярії суду від відповідача надійшли пояснення стосовно обґрунтованого розрахунку розміру збитків, наведеного ДКВ ОМР від 09.11.2016р. (т.2 а.с.151), згідно яких останній зазначає про те, що хоча ним і не визнається факт спричинення будь-яких збитків, вказує, що загальна площа земельних ділянок згідно технічних звітів КП „Центр інженерних досліджень", виконаних у 2016р. складає 4,4681 га (АДРЕСА_10) або 44681 кв.м., а не 46344 кв.м., як вказано у клопотанні ДКВ ОМР.

При цьому вказує, що за період з 01.02.202р. по 31.08.2014р. відповідачем було сплачено земельний податок на земельні ділянки, що розташовані за вищевказаними адресами у сумі 891143,40 грн., а не 866517,02 грн., як також зазначено у клопотанні від 09.11.2016р.

У судовому засіданні 16.11.2016р. оголошено перерву до 28.11.2016р.

В засіданні суду 28.11.2016р. відповідачем було надано платіжні доручення та банківські виписки про сплату земельного податку за період з лютого 2012р. по вересень 2014р. (т.4 а.с.33-81).

Ухвалою суду від 28.11.2016р. строк розгляду справи за клопотанням прокурора та представників позивача та третьої особи строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів, в засіданні суду оголошено перерву до 07.12.2016р.

Ухвалою суду від 07.12.2016р. задоволено вищевказане клопотання позивача від 20.10.2016р.; провадження у справі № 916/2198/15 зупинено до закінчення розгляду Вищим адміністративним судом України пов'язаної з нею справи №522/11050/14-а.

31.08.2017р. до канцелярії суду від Одеської місцевої прокуратури № 2 надійшла заява про поновлення провадження у справі №916/2198/15, з огляду на винесення Вищим адміністративним судом України у справі №522/11050/14-а ухвали від 06.04.2017р., згідно якої скасовано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р.; справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 21.09.2017р. провадження у справі, з огляду на усунення обставин, які спричинили зупинення провадження у справі, було поновлено із призначенням розгляду в засіданні суду 09.10.2017р.

У судовому засіданні 09.10.2017р. оголошено перерву до 17.10.2017р.

12.10.2017р. до канцелярії суду від прокурора надійшли письмові пояснення по справі (т.4 а.с.130-132), згідно яких останній, наполягаючи на задоволенні позову, додатково вказує про те, що до спірних правовідносин має бути застосований Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що затверджений постановою КМУ від 19.04.1993р. № 284.

Водночас, 12.10.2017р. до суду від відповідача надійшов черговий відзив на позов (т.4 а.с.134-147), згідно якого останній знову ж зазначає, що підприємство у період 01.02.2012р. по 31.08.2014р. (тобто в період за який нараховано збитки, що є предметом стягнення по цьому спору) користувалося земельними ділянками загальною площею меншою, ніж було надано його попереднику вищезазначеними рішеннями № 154 від 18.03.1964 року і № 273 від 18.04.1968 року.

Крім того відповідач стверджує, що позивач, як власник земельної ділянки, на протязі всього часу користування відповідачем спірними земельними ділянками, в т.ч., починаючи з 2001 року, коли згідно чинного земельного законодавства відповідач мав право користуватись цими земельними ділянками лише на підставі договору оренди, не звертався до відповідача з пропозиціями укласти договори оренди цих ділянок, а він в свою чергу не відмовлявся (не ухилявся) від такого укладення.

Вказане на його думку свідчить про те, що саме бездіяльність позивача призвела до того, що ці договори не були укладені на протязі більш ніж 10 років, і як результат - радою не було отримано прибутку у вигляді орендної плати за оренду цих ділянок.

Відтак, вважає, що вина в неотриманні вигоди лежить саме на позивачеві, який не вжив необхідних заходів для одержання такої вигоди, а в діях відповідача немає протиправної поведінки та вини, що унеможливлює стягнення з нього зазначених у позові збитків.

Ухвалою суду від 17.10.2017р. справу №916/2198/15 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

За результатами автоматичного розподілу справи №916/2198/15, вказану справу розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя Щавинська Ю.М., суддя Желєзна С.П., суддя Гуляк Г.І.

Ухвалою суду від 18.10.2017р. справу №916/2198/15 прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 06.11.2017р.

У судовому засіданні 06.11.2017р. представником відповідача було надано письмові пояснення по справі (т.5 а.с.9-11), згідно яких він зазначає, що ним з загальної площі разом з нерухомим майном були відчужені земельні ділянки, що розташовані за адресами: АДРЕСА_10, щодо земельної ділянки по вул. Желябова 5-а вказує про те, що відчужень не було, а інші земельні ділянки у нього відсутні.

Так, вказує, що з 54771 кв.м. (акт 1971р.) відчужено 18423,7 кв.м. Таким чином, площа земельних ділянок, що залишилась у його користуванні за адресами: АДРЕСА_10, складає 36347,3 кв.м. а за адресою: АДРЕСА_10 - 4968 кв.м.

У вказаних поясненнях повторно наполягає на тому, що ним було сплачено земельний податок у сумі 891143,40 грн., а не 867517,02 грн., як зазначено позивачем.

В засіданні суду 06.11.2017р. оголошено перерву до 11.12.2017р.

У судовому засіданні 11.12.2017р. з'явився прокурор, який під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача та представник третьої особи (Департаменту комунальної власності Одеської міської ради) підтримали вищевказану позицію прокурора, просили суд заявлений позов задовольнити.

Представник відповідача в свою чергу в повному обсязі заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третьої особи, надані в ході судового розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку господарський суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 29 ГПК України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів держави.

Як свідчать матеріали справи, позовні вимоги прокурора направлені на стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства „Одеський завод поршневих кілець" збитків у сумі 1804857,20 грн., з огляду на використання останнім без правовстановлюючих документів земельних ділянок загальною площею 46344 кв.м., зокрема, земельних ділянок, що розташовані за адресами: АДРЕСА_10 площею 37875 кв. м.; АДРЕСА_10 площею 2 669 кв.м. та АДРЕСА_9, площею 5 800 кв.м.

При цьому прокурор вказує на наявність повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача та зазначає, що саме на землекористувача покладений обов'язок вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою та подальшого звернення до уповноваженого органу про оформлення правовстановлюючих документів.

Відтак, вважає, що договір оренди землі не було укладено відповідачем з власником саме через бездіяльність ПАТ „Одеський завод поршневих кілець", а відтак стверджує, що останній користувався землею у спірний період без правових підстав та має відшкодувати позивачеві задані збитки у вигляді неодержаного доходу.

Прокурор зазначає, що спірні збитки розраховані у відповідності до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 та оформлені актом комісії про нарахування збитків, завданих ПАТ "Одеський завод поршневих кілець", затверджених рішенням виконкому Одеської міської ради від 26.02.2015р. №43.

В свою чергу, позиція відповідача, який в повному обсязі заперечує проти задоволення позову, зводиться до того, що висновок, викладений в акті комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 04.09.2014 року, з якого вбачається, що ПАТ "Одеський завод поршневих кілець" використовує земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_10, без правовстановлюючих документів, є необґрунтованим, оскільки дані земельні ділянки виділялись позивачу за радянських часів, у відповідності з законодавством, яке діяло на той час.

Більш того, відповідач стверджує про відсутність елементів складу цивільного правопорушення, необхідного для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків, а також про те, що у спірний період товариством була займана менша земельна ділянка, ніж визначена у акті, з огляду на відчуження ПАТ "Одеський завод поршневих кілець" об'єктів нерухомості, а також не користування земельними ділянками, що розташовані на них.

При цьому суд вказує, що у відповідності до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як слідує з постанови Вищого господарського суду України від 01.09.2016р. у справі №916/2198/15, касаційна інстанція вказує на необхідність для правильного вирішення даного спору встановлення усіх обставин, що входять до предмета доведення такого позову,

Так, ВГСУ вказує про необхідність під час нового розгляду спору з'ясувати дійсні правовідносини, як склались між сторонами, та виходячи з установленого, застосувати ті норми права, якими вони регулюються, зазначаючи про те, що за приписами статті 84 ГПК України рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування збитків у заявленій прокурором сумі - 1804857,20 грн., а також, виходячи з вищевказаних вказівок касаційної інстанції, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України).

За змістом статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 №284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі, орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення, викупу, або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Отже, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою вказаним Порядком.

При вирішенні спорів за позовом органу місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність будівлю чи споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема, у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки) враховуються загальні положення статті 22, глави 82 Цивільного кодексу України.

При цьому, з'ясовуються причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої, частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частинами першою, другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно із частиною третьою статті 82 Господарського процесуального кодексу України, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Частиною першою статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Верховний Суд України в постанові від 01.07.2015 у справі № 916/3311/14 зробив висновок про те, що користування особою земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє міську раду права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який вона могла б отримувати, якби її право не було порушено, становить наявність складу цивільного правопорушення.

Оцінивши доводи відповідача, зазначені, зокрема, у відзиві (т.3 а.с.13-23), щодо вчинення підприємством дій, направлених на укладення договору оренди, та надані ним відповідні докази, суд вважає, що їх не можна вважати належними заходами, спрямованими на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів, що свідчить про бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою.

Отже, оскільки внаслідок винної та протиправної поведінки відповідача з нездійснення жодних належних заходів, спрямованих на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів, позивачу - Одеській міській раді завдано шкоду у вигляді неодержаної плати за землю, яку він міг б отримувати, якби його право не було порушено, суд доходить висновку про наявність складу цивільного правопорушення та підстав для стягнення збитків.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру таких збитків, суд вказує таке.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою реалізації наданих земельним законодавством повноважень, комісією з визначення розміру та відшкодування збитків Одеської міської ради власникам землі та землекористувачам 04.09.2014р. було складено акт (т.1 а.с.13-14), відповідно до якого розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, якій міг би одержати власник земельних ділянок, але не одержав внаслідок їх зайняття ПАТ „Одеський завод поршневих кілець" та використання без правовстановлюючих документів, становить 1804857,20 грн.

Як слідує зі змісту вказаного документу, розрахунок розміру даних збитків виконано за період з 01.02.2012р.по 31.08.2014р., а наведена сума збитків обґрунтована розрахунком, наданим Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради, з урахуванням площі земельної ділянки, її нормативно-грошової оцінки та за виключенням вже сплаченого земельного податку впродовж 01.02.2012р. по 31.08.2014р. (т.1 а.с.13).

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.02.2015р.. № 45 „Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок" (т.1а.с.11), затверджено акти комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам земельних ділянок та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок.

Відповідно до цього рішення, сума збитків, завданих Публічним акціонерним товариством „Одеський завод поршневих кілець" власнику земельної ділянки становить вищевказану суму - 1804857,20 грн.

Відповідно до п. 5 вищевказаного Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Водночас, місячний термін сплати збитків встановлено рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.02.2015р. № 45.

Як вбачається з матеріалів справи, Департамент комунальної власності листом від 05.03.2015 за вих. №01-13/1455 (т.1а.с.18) повідомив відповідача про необхідність сплати вищенаведеної суми нарахованих збитків

Однак ПАТ „Одеський завод поршневих кілець" у встановлений строк та до теперішнього часу вказану суму збитків не сплатив, що, фактично, і призвело до звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому, як слідує з розрахунку (т.1 а.с.13-14), при визначенні розміру збитків Одеська міська рада виходила з відомостей, що містилися у податкових деклараціях з плати за землю (2012 - 2014 р.р.) платника податку ПАТ «Одеський завод поршневих кілець», згідно яких загальна площа земельної ділянки №1- 37 875 кв.м. (АДРЕСА_12, земельної ділянки №2 - 2 669 кв.м. (АДРЕСА_11), земельної ділянки №3 - 5 800 кв.м. (АДРЕСА_10), а також з відомостей, що містяться у довідках управління Держкомзему у м. Одеса від 25.02.2011р, згідно яких нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки №1 становить 786,00 грн.; 1 кв.м. земельної ділянки №2- 672,46 грн., 1 кв.м.земельної ділянки №2- 742,33 грн.

Крім того, зазначає, що вказаний розрахунок було виконано за період з 01.02.2012р. по 31.08.2014р., з урахуванням оплати земельного податку за вказаний період у розмірі 866 517,02 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмітити, що неодержаний дохід, про стягнення якого заявлено даний позов, може бути розрахований виключно з площі земельної ділянки, яку фактично займає відповідач, та щодо якої міг бути укладений договір оренди.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Суд вважає, що єдиним доказом, який свідчить про фактичні площі земельних ділянок, та який не спростовано прокурором та позивачем під час розгляду справи, є технічні звіти, виготовлені ліцензованою організацією КП „Центр інженерних досліджень" Академії інженерних наук України (т.2 а.с.11-48), зроблені з урахуванням виключення земельних ділянок, що були відчужені разом з проданим нерухомим майном.

Так, фактична площа спірних земельних ділянок складає:

- площа земельної ділянки ПАТ „Одеський завод поршневих кілець", розташованої за адресою: АДРЕСА_9 складає 0,4968 га (т.2а.с.11-15);

- площа земельної ділянки ПАТ „Одеський завод поршневих кілець", розташованої за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_11 складає 0,0902 га (т.2 а.с.24-28);

- площа земельної ділянки ПАТ „Одеський завод поршневих кілець", розташованої за адресою: АДРЕСА_10 складає 3,8811 га. (т.2 а.с.36-40).

Враховуючи, що факт користування саме зазначеними площами в порядку ст. 33 ГПК України під час розгляду справи не спростовано, за переконанням суду, саме такі площі підлягають врахуванню для визначення розміру збитків.

Водночас нормативна грошова оцінка, що застосовувалася при здійсненні відповідного розрахунку, сторонами не заперечувалася.

Таким чином, з урахуванням формули для обчислення суми збитків та вищевказаних відомостей щодо фактичної площі, займаної відповідачем по спірним земельним ділянкам, сума неодержаного доходу збитків мала становити:

1) по вул. Желябова, 4 : - 38811 кв.м.*742,33грн.*3%:12*31=2232819,14 грн.;

2) по вул. Желябова, 4, б : - 902 кв.м.*672,46 грн.*3%:12*31=47008,31грн.;

3) по вул. Желябова, 5, а : - 4968 кв.м. *786 грн.*3%:12*31 =302625,72 грн.

Всього: 2582453,17 грн.

Разом з тим, приймаючи до уваги положення господарського процесуального кодексу України щодо меж позовних вимог, суд вважає, що правомірним є визначення збитків по використанню земельної ділянки по вул. Желябова, 4, у розмірі 2178970,53 грн. (37875кв.м.*742,33грн.*3%:12*31).

За таких обставин, вірним розміром збитків, спричиненим зайняттям земельних ділянок без правовстановлюючих документів є 1 638 138,86 грн. (2528604,56 грн. - 890465,7 грн.).

При цьому суд вважає, що саме сума 890465,7 грн. є такою, що слід врахувати при визначенні суми сплаченого земельного податку, оскільки з наявних в матеріалах справи податкових декларацій (т.1 а.с.73,75-76,78) вбачається, що саме такий розмір становить земельний податок, сплачений відповідачем за визначений позивачем період -31 місяць.

Сплата земельного податку за цей період у повному обсязі підтверджується, зокрема, листом Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси від 05.04.2016р. за вих. №1409/10/15-52-17-01 (т.2а.с.9) про відсутність станом на 04.04.2016р. у ПАТ „Одеський завод поршневих кілець" будь-якої заборгованості з податків (зборів), що контролюються ДПІ у Малиновському районі.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що обґрунтовані та підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, у розмірі 1 638 138,86 грн. У інший частині позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи часткове задоволення судом позову, приймаючи до уваги, що прокурор при поданні позову 29.05.2015р., був звільнений від сплати судового збору, з відповідача, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, в дохід державного бюджету підлягає сплаті судовий збір у сумі 24572,08 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Одеський завод поршневих кілець" (65033, АДРЕСА_10, ) на користь Одеської міської ради (65004, м. Одеса, площа Думська, 1, ) збитки у розмірі 1638138 /один мільйон шістсот тридцять вісім тисяч сто тридцять вісім/грн. 86 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Одеський завод поршневих кілець" (65033, АДРЕСА_10, ) до Державного бюджету України (№ рахунку 3008; отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район; код отримувача ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області; МФО: 828011; код класифікації: 22030101; код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) 24572 /двадцять чотири тисячі п'ятсот сімдесят дві/ грн. 08 коп. судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18 грудня 2017 р.

Головуючий суддя Ю.М. Щавинська

Суддя С.П. Желєзна

Суддя Г.І. Гуляк