РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/11383/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України

про стягнення 2 398,51 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про відшкодування шкоди в розмірі 2 398,51 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як володілець транспортного засобу винного в ДТП на підставі ч.2 ст. 1187, ст.ст. 1192, 1194 ЦК України, ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» повинен відшкодувати позивачу суму непокритих страховою виплатою збитків.

Відповідач проти позову заперечив, послався на те, що поліс №АС/6688078 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повністю покриває суму страхового відшкодування сплаченого позивачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2014 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та АТ «Рено України» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №061Га/14скв, за яким застраховано автомобіль марки «Рено Меган», д.н. НОМЕР_1.

Відповідно до довідки №9425520 про дорожньо-транспортну пригоду, 16.08.2014 у м. Києві по проспекту Глушкова відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого відповідно до договору з надання послуг страхування цивільно-правової відповідальності від 13.03.2014 №107 автомобіля «Деу Сенс» військовий номерний знак 01-25А1 (водій ОСОБА_1 (надалі - винна особа) та автомобіля «Рено Меган», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.09.2017 (справа №752/13893/14-п/провадження №3/752/4626/14) ОСОБА_1 за вчинення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю «Рено Меган», державний номерний знак НОМЕР_1, який був застрахований у позивача згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 13.06.2014 №061Га/14скв.

Відповідно до п. 4.12 договору добровільного страхування №061Га/14скв, страхове відшкодування може здійснюватися на основі рахунку СТО.

Відповідно до рахунку-фактура СТО «Арма Моторс» від 11.09.2014 №АМСНС04204 та акта виконаних робіт ТОВ «Арма Моторс» від 20.10.2014 №АМН0043402 вартість матеріального збитку складає 8 758,78 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Судом також враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено судом, на основі страхового акту №1.001.14.13747/VESKO27573 від 25.09.2014 та розрахунку страхового відшкодування позивач нарахував та виплатив потерпілому суму страхового відшкодування, яка склала 7 758,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням №132 540 від 26.09.2014.

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Рено» д.н. НОМЕР_1, склав 8 758,78 грн., відповідно до акта виконаних робіт від 20.10.2014 №АМН0043402. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 7 758,78 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням №132 540 від 26.09.2014).

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП 16.08.2014, цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб, які на законних підставах керували транспортним засобом автомобіля «Деу Сенс» військовий номерний знак 01-25А1, застрахована в ПАТ «Страхова група «Ю БІ Ай» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6688078. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 0 грн., строк дії полісу з 14.06.2014 до 13.06.2015.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АС/6688078 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Деу Сенс» військовий номерний знак 01-25А1, на час спірної ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Дійсний зміст правовідносин, які виникли між сторонами, регулюється не тільки приписами Закону України "Про страхування", а і загальними нормами цивільного законодавства та спеціальними нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", за змістом якого обсяг відповідальності страховика, що виник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, і розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

Так, рішення про виплату страхового відшкодування по випадку 16.08.2014 за участю забезпеченого автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, ПАТ «СГ «Юі.Бі.Ай» приймалось з урахуванням умов Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сума страхового відшкодування за пред'явленою регресною вимогою узгоджувалась із врахуванням фізичного зносу, який було застосовано до пошкодженого т/з «Renault Megane» АА 4313 ОІ у відповідності до п. 7.39 п.п. «б» Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі страхового акту №405-183/15 від 09.06.2015 ПАТ «Страхова Група «Ю.Бі.Ай» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 360,27 грн.

Разом з тим, суд наголошує, що обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 р. №6-49цс14 та від 02.12.2015 р. №6-691цс15).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких, не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як було зазначено раніше, оскільки 09 червня 2015 року, СК «Ю.Бі.Ай» за полісом №АС/6688078 було виплачено суму страхового відшкодування позивачу в розмірі 5 360, 27 грн. Тобто сума непокритих збитків, які відповідачу, як володільцю транспортного засобу винного в ДТП, необхідно сплатити на користь позивача складає 2 398 (Дві тисячі триста дев'яносто вісім) грн. 51 коп. (7 758,78 грн. - 5 360,27 грн.)

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (03168, м. Київ, пр.-т. Повітрофлотський, буд. 6, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) грошові кошти в розмірі 2 398 (дві тисячі триста дев'яносто вісім) грн. 51 коп. та судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя І.І. Борисенко