ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.12.2017 Справа № 905/2680/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при помічнику судді Гринько К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали

за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (Ідентифікаційний код 00191075, адреса: 86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40075915, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22)

про: стягнення вагової нестачі в розмірі 7248,56 грн.

за участю представників

від позивача: не зявились

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність № 5299 від 01.11.2017

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» збитків у вигляді вагової нестачі у розмірі 7248,56 грн. (сім тисяч двісті сорок вісім гривень 56 коп.)

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при перевезенні вугілля камяного марки Г 0-100 по залізничній накладній № 50195882 допустив незбереження вантажу у вагоні № 60726429, вантажовідправник Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ». Комісійне переважування маси вантажу органом транспорту показало вагову недостачу у вказаному вагоні, про що складено відповідний комерційний акт № 482803/163 від 30.05.2017. Позивач вважає, що саме з вини залізниці ним понесені збитки у вигляді вартості втраченого вантажу.

Нормативно вимоги обґрунтовано приписами статей 308 Господарського кодексу України, 12, 25 Закону України «Про залізничний транспорт», 110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: залізничну накладну № 50195882 від 28.05.2017, комерційний акт № 482803/163 від 30.05.2017, договір № УПр14/36 від 27.02.2014 з додатками та додатковими угодами, специфікацію від 26.04.2017, рахунок постачальника № 2805-6 від 28.05.2017, акт приймання-передачі вугільної продукції від 28.05.2017, довідку № 11/2091 від 07.11.2017 про вартість вугільної продукції, розрахунок суми позову, банківську виписку про рух коштів.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на недоведеність позивачем розміру збитків належними доказами.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено Господарський процесуальний кодекс України в новій редакції.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19.12.2017 сторонами подано суду клопотання про розгляд справи № 905/2680/17 в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що в судовому засіданні, що відбулось 06.12.2017 за правилами Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній на дату слухання, суд перейшов до розгляду справи по суті, то з огляду на положення пункту 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII, суд продовжує розгляд справи № 905/2680/17 в порядку загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті у відповідності до положень Глави 6 цього Кодексу.

Таким чином, клопотання сторін від 19.12.2017 про розгляд справи № 905/2680/17 в порядку спрощеного позовного провадження відхиляється.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДИНГ» як постачальником укладено договір № УПр14/36 від 27.02.2014, предметом якого є постачання вугільної продукції по марочному складу, цінам і кількістю, що зазначаються у відповідних специфікаціях, які є невідємними частинами цього договору. За умовами цього договору, датою поставки (передачі) вважається дата, зазначена у залізничній накладній, яка свідчить про приймання/здачу вантажу перевізником і обумовлюється в специфікації (п.3.2 договору). Поставка здійснюється партіями, залізничним транспортом у справних полувагонах навалом. Мінімальна партія відвантаження 1 вагон (п.3.3 договору). Право власності на вугільну продукцію і риск його випадкового знищення переходить від постачальника до покупця з дати поставки вугільної продукції (п.3.5 договору). Поставка вугільної продукції здійснюється за цінами, обумовленими згідно з умовами поставки, зазначені у специфікаціях і включають у себе всі податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість маркування і інші витрати постачальника, повязані з поставкою (п.4.1 договору).

Строк дії договору обумовлений у п.10.5 договору з наступними змінами згідно додаткових угод № 1 від 17.11.2014, № 4 від 01.12.2015, № 6 від 25.11.2016 до 31 грудня 2017 року.

У звязку зі зміною типу та найменування покупця за цим договором, сторони внесли відповідною додатковою угодою № 5 від 03.06.2016 зміни до договору № УПр14/36 від 27.02.2014 та визначили покупцем Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

У специфікації від 26.04.2017р., що є додатком № 22 до договору № УПр14/36 від 27.02.2014, сторони обумовили найменування продукції, що підлягає поставці, його якісні та кількісні показники та вартість, зокрема: вугілля камяне, Г(Г2) 0-100; вугілля камяне, ГЖО 0-100 (ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», ТУ У 05.1-8:2016, зміни № 1), кількістю +/- 10% - 18975 тон; ціна за тону 2478,00 грн. з ПДВ; розрахункові показники якості: A% - 7, W% - 10,0, S% - 1,5; граничні показники якості: A% - 7,5, W% - 10,5/12,0, S% - 1,8; загальна вартість 47 020 050,00 грн. з ПДВ; строк поставки: 01.05.2017 31.05.2017; вантажовідправник ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», код вантажовідправника 2107, залізнична станція відправлення «Добропілля» Донецької залізниці «Укрзалізниця», код залізничної станції 493102.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2017 року зі станції «Добропілля» Донецької залізниці ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» здійснило відправлення за залізничною накладною № 50195882 вагонів №№ 66494220, 60726429, 53602405, 55332860, навантажених кам'яним вугіллям на станцію «Авдіївка» Донецької залізниці, одержувач ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

Згідно відміток у розділі 20 вказаної накладної, вантаж - кам'яне вугілля марки Г-газовий. Навалом. Марка - Г(Г2) 0-100. Висота шапки 200 мм. Вантаж у вологому стані. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.3 гл.14 Додатка 3 до СМГС.

На станції «Авдіївка» Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 60726429 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено відповідний комерційний акти № 482803/163 від 30.05.2017.

У розділі Д комерційного акту зафіксовано, що згідно акта загальної форми № 47061 від 30.05.2017 станції «Покровськ» здійснено комісійне переважування вантажу на справних 100-т електронних вагах вантажоотримувача, приписаних к залізниці і повірених 06.04.2017. По документу значиться вага: нетто 68 450 кг, тара 23 400 кг. При переважуванні виявилось: брутто 87 400 кг, нетто 64 000 кг, тара 23 400 кг, що менше ваги у накладній на 4 450 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка і дверцята щільно закрити на фіксуючі пристрої, течії вантажу нема. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 10 см, плівкою проти видування не покривалася, помаркована однією прокольною бороздою катка-ущільнювача, вантаж потоптаний. У вагоні над 1 люком поглиблення 150 см х 280 см х 30 см, над 6-7 люками 300 см х 280 см х 30 см, маркування в місцях поглиблень відсутнє. При повторному переважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Статтею 307 ГК України, яка кореспондується зі статтею 908 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 та № 1973 від 25.12.2002 (далі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 ЦК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п.п. 1 п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п.п. 1, 2, 3 п. 23 Статуту залізниць України).

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено судом, комерційний акт № 482803/163 від 30.05.2017 засвідчує невідповідність маси вантажу.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

З наявних в матеріалах справи рахунку № 2805-6 від 28.05.2017 та довідки № 11/2091 від 07.11.2017 вантажовідправника (ПАТ «Добропільська ЦЗФ») вбачається, що вартість вугільної продукції за залізничною накладною № 50195882 від 28.05.2017 з урахуванням якісних характеристик складає 2 353,43 грн. з ПДВ за тону. Також, з банківської виписки про рух коштів позивача вбачається, що рахунок № 2805-6 від 28.05.2017 на суму 3 028 351,91 грн. був сплачений позивачем 01.06.2017.

За розрахунком позивача, вартість нестачі вугілля камяного у вагоні № 60726429 склала 7 248,56 грн. з ПДВ (сім тисяч двісті сорок вісім гривень 56 коп.).

Згідно з ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Ст.110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до ст.31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч.1 ст.114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

- за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема при перевезення мінерального палива.

Позивач розрахував вартість шкоди, спричиненою внаслідок нестачі, проведеної з урахуванням норм відповідно до Правил видачі вантажів, що складає 5114,65 грн.

Оскільки спірні вагони були прийнятий залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу, в силу п. 110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю, тобто на відповідача. Відповідачем протилежного не доведено.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з віднесенням судових витрат на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 91, 129, 194-196, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» збитків у вигляді вагової нестачі у розмірі 7 248,56 грн. (сім тисяч двісті сорок вісім гривень 56 коп.), задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40075915, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (Ідентифікаційний код 00191075, адреса: 86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1) збитки у вигляді вагової нестачі у розмірі 7 248,56 грн. (сім тисяч двісті сорок вісім гривень 56 коп.) та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Після набрання рішенням законної сили видати судовий наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено 19.12.2017

Суддя Н.В. Величко