ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

14.12.2017 Справа № 5008/171/2011

За заявою Відкритого акціонерного товариства „Мукачівський Агропромтранс", с. Коноплівці Мукачівського району

про розстрочку виконання рішення суду у справі №5008/171/2011

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", м. Київ, в особі Філії - Закарпатське обласне управління Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", м. Ужгород

до відповідача Відкритого акціонерного товариства „Мукачівський Агропромтранс", с. Коноплівці Мукачівського району

про стягнення заборгованості у загальній сумі 952 787, 17 грн. (в тому числі сума 699 992,14 грн. - заборгованості за отриманим кредитом, сума 181921,25 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами, сума 49 344, 67 грн. - пені нарахованої за несвоєчасне погашення отриманих кредитних коштів та сума 21 529, 11 грн. - пені нарахованої за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами)

Суддя Васьковський О.В.

За участі представників:

від заявника (боржника) - Краснощок О.Г. (дов. від 01.11.17)

від стягувача - Мартиняк В.В. - заступник начальника реструктуризації заборгованості та стягнення -завідувач сектору стягнення заборгованості Філії (дов.№166 від 10.03.17)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.05.11 задоволено частково в уточненому розмірі позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", м. Київ, в особі Філії - Закарпатського обласного управління Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", м. Ужгород та стягнуто з відкритого акціонерного товариства „Мукачівський Агропромтранс" на користь відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", м. Київ в особі Філії - Закарпатське обласне управління Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" заборгованість у загальній сумі 896704,46 грн. (в тому числі сума 699992,14 грн. - заборгованості за отриманим кредитом, сума 181921,25 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами, частково сума 12400 грн. - пені за несвоєчасне погашення отриманих кредитних коштів та сума 2391,07 грн. - пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами), суму 8956 грн. часткового відшкодування витрат по оплаті держмита та суму 222 грн. часткового відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. Виконання рішення суду відстрочено до 01.09.2011р.

Вказане рішення суду залишено без змін відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.07.2011 р.

На виконання вказаного рішення суду 02.09.11 видано наказ суду.

Заявник (боржник) 21.11.17 звернувся до господарського суду Закарпатської області із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Закарпатської області від 24.05.11 у справі №5008/171/2011 на строк 6 місяців шляхом щомісячного часткового перерахування коштів у сумі 150012 грн. починаючи з грудня 2017 року по травень 2018 року.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 24.11.17 заяву про розстрочку виконання рішення суду призначено до розгляду у судовому засіданні за участі уповноважених представників сторін.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 01.12.17 заяву про розстрочку виконання рішення суду призначено до розгляду у судовому засіданні за участі уповноважених представників сторін.

У судовому засіданні представник боржника усно підтримали подану заяву.

Представником стягувача у судовому засіданні надано заперечення на подану боржником заяву про розстрочку судового рішення, в якому проти задоволення вказаної заяви заперечує вказує, що боржником з моменту ухвалення судового рішення у даній справі жодного погашення в рахунок виконання зобов'язання перед стягувачем. Разом з цим, укладення договору оренди майна, що перебуває в іпотеці стягувача без попередньої згоди іпотекодержателя є порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та умов укладеного Іпотечного договору (п.2.2 Договору). Також, вказує, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду завдасть майнових збитків кредитору.

Вважає, що боржником не доведено конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, або свідчать про винятковість даного випадку, а посилання заявника на відсутність у підприємства коштів для погашення всієї уми заборгованості та на укладений ще 25.03.16 договір оренди нежитлових приміщень із ТОВ «Жаклеон» на три роки не свідчать про особливий характер обставин і не є доказом наявності підстав для розстрочки виконання рішення суду.

Таким чином, відсутні належні підстави для застосування ч.1 ст.121 ГПК України про розстрочку виконання рішенням суду.

Проаналізувавши матеріали заяви, доводи заявника (боржника) та стягувача, суд дійшов наступного висновку.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Заявник подану заяву обґрунтовує тим, що на сьогоднішній день перебуває у складному фінансовому становищі, у підтвердження чого надано фінансовий звіт суб'єкта за 2017 рік, малого підприємництва за яке об'єктивно не дозволяє негайно сплатити заборгованість за судовим рішенням в повному розмірі, а сума до стягнення за даним рішенням є значною і оплата всієї суми відразу може призвести до зупинки господарської діяльності боржника. Вказує, що за обставин реалізації виконавчого провадження при умові звернення стягнення на майно заблокується господарська діяльність підприємства, що унеможливить виконання боргових зобов'язань перед кредитором і призведе до банкрутства.

Також, заявник вказує, що має істотну заборгованість перед іншими кредиторами, ризикує утворенням заборгованості перед бюджетом по заробітній платі у зв'язку з чим стягнення суми боргу на користь позивача на тлі браку коштів негативно вплине на законні майнові інтереси відповідача і як наслідок погіршить його фінансове становище. Заявник вважає, що наведені обставини є такими, що істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача. При цьому зазначає, що боржник не уникає відповідальності, а навпаки вживає заходи спрямовані на погашення кредиторської заборгованості перед позивачем, що дозволить відновити його порушені права.

Таким чином, заявник у підтвердження можливості виконання рішення суду та необхідності надання розстрочки рішення суду вказує, що ТОВ «Жаклеон», яке є орендарем виробничих площ підприємства-боржника зобов'язалось погасити рівними частинами існуючу заборгованість перед банком на протязі 6 місяців починаючи з грудня 2017 року, у зв'язку з чим просить суд розстрочити виконання рішення суду у справі №5008/171/2011 з грудня 2017 року рівними частинами.

Розглянувши матеріали заяви про розстрочення виконання рішення суду у справі №5008/171/2011 судом встановлено наступне.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" суд наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається п. 1 ст. 6 Конвенції" (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004 року).

Згідно зі статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" від 06.10.2011 року існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу ("Бурдов проти Росії" та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирного володіння майном, як це передбачено п. 1 ст. 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення тощо.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заперечення стягувача, суд дійшов висновку, що заявником (боржником) не доведено наявність конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, або свідчать про винятковість даного випадку. Посилання заявника (боржника) та доводи заявника наведені у заяві щодо відсутності у підприємства коштів для погашення всієї суми заборгованості та тяжкий фінансовий стан підприємства, не є обставинами для надання розстрочки виконання рішення суду.

Подані заявником фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва за 2017 рік, договір №1 оренди нежитлового приміщення від 25.03.16, укладеного з ТОВ «Жаклеон», а також лист про надання додаткових гарантій та розстрочення повернення коштів згідно наказу суду №5008/171/2011, які долучені до заяви про розстрочку виконання рішення суду не можуть слугувати належними доказами у підтвердження наявності підстав надання розстрочки виконання рішення суду.

Припущення заявника (боржника), які не підтверджені жодним доказом, про значне погіршення економічного становища товариства є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами. Крім того, заявником не обґрунтовано належними та допустимими доказами винятковості обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Згідно з ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд констатує, що відсутні належні підстави для застосування ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України у межах предмету заяви про розстрочку виконання рішенням суду.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, відмовити у задоволені заяви про розстрочку виконання рішення суду у справі №5008/171/2011.

Керуючись ст. ст. 77, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви відкритого акціонерного товариства „Мукачівський Агропромтранс", с. Коноплівці Мукачівського району про розстрочку виконання рішення суду у справі №5008/171/2011 відмовити.

Ухвалу надіслати сторонам.

Суддя О.В. Васьковський