КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 910/22109/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від ВДВС: не з'явився

від стягувача: не з'явився

від боржника: Сороколіт Є.М. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2017

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі №910/22109/16 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення заборгованості по договору 82 062,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 04.07.2017, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» у справі №910/22109/16 задоволено; присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» заборгованість у розмірі 82 062,21 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

31.03.2017 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

05.09.2017 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі, боржник або ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі, ВДВС).

25.09.2017 через відділ документального забезпечення Господарського суду міста Києва скаржником було подано заяву про збільшення вимог скарги, яка була прийнята судом першої інстанції до розгляду та відповідно до якої ПАТ «НАК «Нафтогаз України» просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно незакінчення виконавчого провадження ВП №53846907 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 №910/22109/16;

- зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути грошові кошти в розмірі 92242,15 грн., які було списано згідно з платіжною вимогою від 30.07.2017 №Дв/28 з рахунку №1 відкритому скаржником в АТ «Ощадбанк» на підставі наказу №910/22109/16 від 31.03.2017, виданого Господарським судом міста Києва;

- визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо стягнення в межах виконавчого провадження з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 8 344,02 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн.;

- зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53846907 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 №910/22109/16.

У вказаній Скарзі ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначив, що оскільки жодних заходів примусового виконання рішення суду державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №53846907 не вчинялось, правові підстави для стягнення виконавчого збору, а також витрат виконавчого провадження - відсутні. Також, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» наголошує на тому, що у заяві від 22.08.2017 №14/5-892В, яка була отримана відділом ДВС 23.08.2017 за вх. № 13628 повідомило державного виконавця про сплату заборгованості на користь стягувача, втім з рахунку заявника було списано грошові кошти у розмірі 92 242,15 грн., а виконавче провадження ВП №53846907 не закінчене.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 у справі №910/22109/16 Скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задоволено частково. Зобов'язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 53846907 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 № 910/22109/16. Провадження у скарзі в частині вимог про зобов'язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути грошові кошти в розмірі 83 440,21 грн., які було списано згідно з платіжною вимогою від 30.07.2017 №Дв/28 з рахунку №1, відкритому скаржником в АТ «Ощадбанк» на підставі наказу №910/22109/16 від 31.03.2017, виданого Господарським судом міста Києва, припинити. В іншій частині скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відхилено.

Ухвала суду мотивована, зокрема, відсутністю законодавчо визначених підстав для скасування постанов державного виконавця про стягнення із боржника виконавчого збору, а також витрат виконавчого провадження.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 у справі №910/22109/16 в частині відхилених вимог Скарги та прийняти нове рішення, яким визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо стягнення в межах виконавчого провадження з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виконавчого збору у розмірі 8 344,02 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн.; зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути грошові кошти в розмірі 8 801,94 грн., які було списано згідно з платіжною вимогою від 30.07.2017 №Дв/28 з рахунку №1, відкритому скаржником в АТ «Ощадбанк» на підставі наказу №910/22109/16 від 31.03.2017, виданого Господарським судом міста Києва. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 №910/22109/16 залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушує права та законні інтереси апелянта, а тому підлягає скасуванню.

За твердженнями апелянта, у матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем заходів з примусового виконання рішення у справі №910/22109/16 в межах виконавчого провадження, рішення боржником було виконане самостійно, у зв'язку з чим база для розрахунку виконавчого збору дорівнює нулю з огляду на норми частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, боржник наголошує, що в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду у даній справі, на момент стягнення зі скаржника витрат виконавчого провадження, жодних постанов про його закінчення або повернення виконавчого документу стягувачу не виносилось, розподіл стягнутих коштів не здійснювався. Фактично, списання суми у розмірі 457,92 грн., на яку державний виконавець оцінив витрати виконавчого провадження, здійснено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2017. Окремий процесуальний документ «Постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження» винесений державним виконавцем 05.10.2017, при цьому, вказана постанова не містила ні види, ні суми витрат виконавчого провадження.

Крім того, апелянт зазначає, що належні докази, що підтверджують витрати органу ДВС на виконавче провадження саме в сумі 457,92 грн. у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.12.2017.

У судове засідання, призначене на 14.12.2017, представники стягувача та ВДВС не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення стягувача та ВДВС про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та з огляду на те, що неявка їх представників не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, колегія суддів, враховуючи процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, вважає можливим здійснити перевірку оскарженої ухвали в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників стягувача та ВДВС.

Представник боржника у судовому засіданні підтримав доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника боржника, дійшов висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Як уже зазначалося, 31.03.2017 на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/22109/16 видано відповідний наказ.

Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 26.04.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53846907 з виконання наказу №910/22109/16, виданого 31.03.2017 Господарським судом міста Києва. Постановлено стягнути з боржника заборгованість за виконавчим документом - 83 440,21 грн.; виконавчий збір у розмірі 8 344,02 грн.; витрати виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн.

Вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження також зобов'язано боржника у разі сплати заборгованості невідкладно надіслати до ВДВС підтвердження виконання.

30.07.2017 державним виконавцем Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві направлено до банку платіжну вимогу №Дв/28 про стягнення з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 92 242,15 грн.

У подальшому державним виконавцем Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження за номером №38095514, де боржником є ПАТ «НАК «Нафтогаз України», до складу якого зокрема входить виконавче провадження ВП №53846907, винесено постанову від 09.08.2017 про арешт майна боржника.

Відповідно до платіжного доручення №5005292 від 10.08.2017 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» сплатило на користь ПАТ «Хмельницькгаз» 83 440,21 грн. згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 у справі №910/22109/16.

05.10.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанови про стягнення з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 8344,02 грн. виконавчого збору та 457,92 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

06.11.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про виправлення помилки, внесено виправлення до постанови №53846907 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, зазначивши в графі «Встановлено» види та суми витрат виконавчого провадження: плата за користування АСВП - 51,00 грн.; конверт не маркований С4 0,54 х 12 шт. = 6,48 грн.; поштові марки - 132,00 грн.; аркуші формату А4 0,16 х 32 = 5,12 грн.; витрати на друк листів на принтері 0,23 х 32 = 7,36 грн.; телекомунікаційні послуги (інтернет) - 108,33 грн.; витрати по оформленню матеріалів виконавчого провадження (канцтовари) - 40,00 грн.; інші витрати виконавчого провадження. Здійснені під час проведення виконавчих дій - 107,63 грн.

Звертаючись до господарського суду зі скаргою на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає, що оскільки жодних заходів примусового виконання рішення суду державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №53846907 не вчинялось, правові підстави для стягнення виконавчого збору, а також витрат виконавчого провадження - відсутні. Також, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» наголошує на тому, що у заяві від 22.08.2017 №14/5-892В, яка була отримана відділом ДВС 23.08.2017 за вх. № 13628 повідомило державного виконавця про сплату заборгованості на користь стягувача, втім з рахунку заявника було списано грошові кошти у розмірі 92 242,15 грн., а виконавче провадження ВП №53846907 не закінчене.

Із наявних у матеріалах справи заперечень на скаргу боржника вбачається, що заперечуючи проти доводів скарги, ВДВС вказує, що вже після примусового списання з боржника коштів в розмірі 92 242,15 грн. йому стало відомо, що відповідно до платіжного доручення №5005292 від 10.08.2017 боржником було сплачено на користь стягувача 83 440,21 грн. У зв'язку з цим, 25.10.2017 державним виконавцем надано розпорядження на перерахування коштів в розмірі 83 440,21 грн. як надлишково стягнутих з боржника. Крім того, на думку ВДВС, Законом України «Про виконавче провадження» взагалі не передбачено такого поняття як «добровільне» чи «самостійне» виконання боржником виконавчого документу (після моменту відкриття виконавчого провадження), а примусове виконання рішення суду розпочинається вже з самого моменту винесення постанови про відкриття провадження.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (частини 1, 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, частиною 9 статті 27 вказаного Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частинами 2, 3 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» до видів витрат виконавчого провадження, відносяться:

- виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари;

- пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку;

- послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій;

- послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

- проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

- послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці;

- банківські послуги при операціях з іноземною валютою;

- сплата судового збору;

- плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

- інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

05.10.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанови про стягнення з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 8 344,02 грн. виконавчого збору та 457,92 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно з частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.11.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про виправлення помилки, внесено виправлення до постанови №53846907 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, зазначивши в графі «Встановлено» види та суми витрат виконавчого провадження: плата за користування АСВП - 51,00 грн.; конверт не маркований С4 0,54 х 12 шт. = 6,48 грн.; поштові марки - 132,00 грн.; аркуші формату А4 0,16 х 32 = 5,12 грн.; витрати на друк листів на принтері 0,23 х 32 = 7,36 грн.; телекомунікаційні послуги (інтернет) - 108,33 грн.; витрати по оформленню матеріалів виконавчого провадження (канцтовари) - 40,00 грн.; інші витрати виконавчого провадження. Здійснені під час проведення виконавчих дій - 107,63 грн.

При цьому, згідно частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, боржник лише 22.08.2017 заявою про закінчення виконавчого провадження вих. №14/5-832/3 від 22.08.2017 повідомив ДВС про сплату заборгованості у розмірі 83 440,21 грн. платіжним дорученням від 10.08.2017, а відтак порушив приписи частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», а також не дотримався вимог постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№53846907 від 26.04.2017 щодо невідкладного надсилання до ВДВС підтвердження сплати заборгованості за рішенням суду.

Оскільки боржником судове рішення не було виконано добровільно, а саме - до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та враховуючи, що сторонами порушено приписи Закону України «Про виконавче провадження» та не повідомлено про сплату боржником коштів поза межами виконавчого провадження, а також беручи до уваги, що ВДВС було фактично стягнуто з боржника суму заборгованості, що також є наслідком несвоєчасного повідомлення боржником про виконання ним рішення поза межами виконавчого провадження, твердження заявника про незаконність дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в частині стягнення з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, є безпідставними.

Посилання скаржника у апеляційній скарзі на те, що жодних заходів примусового виконання рішення суду державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №53846907 не вчинялось не відповідають обставинам справи, оскільки у матеріалах справи наявна постанова державного виконавця про арешт коштів боржника від 19.08.2017, прийнята у межах зведеного виконавчого провадження ЗВП №38095514 (до якого входить також ВП №53846907 з примусового виконання наказу №910/22109/16 від 31.03.2017). Крім того, як уже зазначалося, ВДВС із боржника було у примусовому порядку списано кошти у розмірі 92 242,15 грн.

Щодо вимог боржника в частині зобов'язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути грошові кошти в розмірі 92 242,15 грн., суд зазначає наступне.

Так, згідно з розпорядженням начальника відділу державної виконавчої служби №53846907/26 від 25.10.2017 грошові кошти у сумі 92 242,15 грн., що надійшли 15.08.2017 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №910/22109/16, виданого 31.03.2017 Господарським судом міста Києва, необхідно перерахувати на 83 440,21 грн. на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України», 8 344,02 грн. на р/р 1 в АТ «Ощадбанк» як виконавчий збір, 51 грн. як витрати виконавчого провадження, 406,92 грн. як витрати виконавчого провадження.

Згідно пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення № 14249 від 06.11.2017, кошти в розмірі 83 440,21 грн., примусово стягнуті з боржника, були повернуті скаржнику, що останнім не заперечувалося.

За таких обставин, наявні правові підстави для припинення провадження в частині вимог скарги про зобов'язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути грошові кошти в розмірі 83 440,21 грн., на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

У свою чергу, вимога про повернення 8 801,94 грн. задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено судом, постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження винесені державним виконавцем правомірно, без порушення порядку вчинення виконавчих дій.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, кошти у розмірі 8 344,02 грн. відповідно до платіжного доручення №14250 від 06.11.2017 направленні на погашення виконавчого збору, кошти у розмірі 457,92 грн. згідно платіжного доручення №14251 від 06.11.2017 направлені на погашення витрат виконавчого провадження.

Зазначені суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження були визначені ВДВС у постанові про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2017 та у подальшому в постановах про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження від 05.10.2017, а також в постанові від 06.11.2017 про виправлення помилки у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження.

Апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів на спростування суми витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн. Перелік видів витрат виконавчого провадження, зазначений у наказі Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», не є вичерпним, а тому посилання скаржника на безпідставність включення до їх переліку витрат на телекомунікаційні послуги (інтернет) не приймаються судом до уваги.

У апеляційній скарзі боржник також зазначає, що постанова від 06.11.2017 про виправлення помилки у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження, якою визначено види та суми конкретних витрат на виконавче провадження, не відповідає вимогам абз. 3 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

За твердженнями апелянта, старший державний виконавець Савчук К.П., яким прийнято вказану постанову від 06.11.2017, виклав резолютивну частину процесуального документу у новому вигляді, що по своїй суті не є виправленням допущеної граматичної чи арифметичної описки.

Крім того, постанова від 05.10.2017, в якій постановою від 06.11.2017 виправлено помилку, винесена іншим державним виконавцем, у той час як правом виправляти допущені помилки наділені або начальник відділу або державний виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження.

Стосовно вказаних тверджень апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції) начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Дослідивши зміст постанови про виправлення помилки, колегія суддів приходить до висновку, що остання містить лише уточнення щодо видів понесених витрат виконавчого провадження та сум щодо кожного конкретного виду у межах встановленої постановою про відкриття провадження у справі та постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження суми 457,92 грн.

Водночас, зміст частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлює, що виправлення помилок може здійснювати, окрім начальник відділу, лише той державний виконавець, в провадженні якого знаходилось дане виконавче провадження. Диспозиція частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи із її дослівного змісту, такого положення не містить.

Відтак, колегія суддів вважає, що приймаючи постанову від 06.11.2017 старший державний виконавець Савчук К.П. не виходив за межі своїх повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження».

Стосовно вимог скарги про визнання незаконною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно не закінчення виконавчого провадження ВП №53846907 та зобов'язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 №910/22109/16, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 16 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

Як вбачається з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 25.10.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову на підставі статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

В свою чергу, за приписами статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, враховуючи наявність підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а також враховуючи, що за приписами частини 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив скаргу в цій частині.

Згідно пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на викладене, Господарський суд міста Києва дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення Скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 у справі №910/22109/16 обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста від 13.11.2017 у справі №910/22109/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 у справі №910/22109/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/22109/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко