ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2017 року Справа № 904/8219/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М., доповідача

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 08.08.2017 р., представник;

представник відповідача двічі не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги приватного підприємства "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2017 року у справі №904/8219/17

за позовом приватного підприємства "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто", м.Сєвєродонецьк

до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс", м. Дніпро

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року приватне підприємство "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто" (далі - Позивачу) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс" (далі - Відповідач), за змістом якої, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову, просить суд стягнути з Відповідача попередню оплату у розмірі 273 780,00 грн., три відсотки річних у розмірі 5 580,61 грн., та інфляційні втрати у розмірі 22 449,96 грн.

Позовні вимоги, мотивовані порушенням з боку Відповідача господарського зобовязання, встановленого умовами договору № 31 від 19.09.2016 на відпуск паливно-мастильних матеріалів (ПММ) за паливними картками, в частині поставки попередньо оплаченого товару.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2017р. у справі № 904/8219/17 (суддя Ліпинський О.В.), позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс" (49051, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40-А, ) на користь Приватного підприємства "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Танкістів, буд. 27, ) суму попередньої оплати у розмірі 273 780,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 4106,70 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доказів виконання Відповідачем зобов'язань по договору шляхом фактичної передачі позивачеві товару, або доказів повернення грошових коштів у розмірі 273 780,00 грн., суду не надано. Відтак, вимоги Позивача в частині повернення попередньої оплати у розмірі 273 780,00 грн. є обґрунтованими. Вимоги Позивача в частині стягнення 3% річних у розмірі 5580,61 грн. та інфляційних витрати у розмірі 22449,96 грн., які заявлені на підставі ст.ст. 536, 625, ч. 3 ст. 693 ЦК України, суд першої інстанції визнав безпідставними.

Не погодившись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, приватне підприємство "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови стягнення з відповідача 5580,61 грн. 3% річних, 22449,96 грн. компенсації від інфляції.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на те, що відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач має право вимагати у відповідача сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми, оскільки відповідач заборгував позивачу грошові кошти у розмірі 273780 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.17р. апеляційну скаргу прийнято та призначено до розгляду.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не надав, явку повноважного представника не забезпечив.

В судовому засіданні 19.12.2017р. прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

19.09.2016 між Позивачем (Замовником) та Відповідачем (Постачальником) укладено договір №31 на відпуск паливно-мастильних матеріалів (ПММ) за паливними картками (Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник зобовязується поставити Замовнику ПММ та паливні картки, на яких вони обліковуються, організувати та забезпечити відпуск ПММ замовнику або Довіреній особі Замовника на підставі Паливних карток, а Замовник зобовязується приймати та оплачувати надані Постачальником паливні картки та ПММ.

Асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ і Паливних карток, визначається в рахунках, які виставляються Постачальником та сплачуються Замовником згідно цього договору. Для кожної окремої видачі Паливних карток в рамках Договору Постачальник виставляє Замовнику окремий рахунок на підставі заяви (додаток № 2), в якій зазначена кількість Паливних карток та сума до сплати.

Відповідно до пункту 4.1.1. договору, Постачальник зобовязаний в термін не більше 3-х робочих днів з моменту надходження коштів за Паливні картки на поточний рахунок надати Замовнику Паливні картки та видаткову накладну на товар.

Постачальник зобовязаний у строк не більше 2-х банківських днів з дня надходження коштів за ПММ на поточний рахунок (в повному обсязі за відповідним рахунком) Постачальника забезпечити поповнення основної картки (п. 4.1.3 договору).

Відповідно з п. 5.1 договору, Замовник оплачує Постачальникові паливні картки, згідно відповідного рахунку, протягом одного робочого дня банківського дня з дати оформлення такого рахунка від Постачальника.

Пунктом 7.2 договору, сторонами погоджено, що даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення терміну договору, письмово не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих же умовах, але не будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

На виконання зазначених умов договору, на підставі виставленого Відповідачем рахунку, Позивач здійснив попередню оплату на суму 273 780,00грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №477 від 23.12.2016 (а.с. 11)

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем порушено зобовязання щодо передачі ПММ та паливних карток, відповідно до погоджених сторонами умов поставки.

03.03.2017 року Позивач звернувся до Відповідача з вимогою щодо повернення перерахованої передплати за дизельне пальне в розмірі 273 780,00 грн. Вказана вимога, залишена Відповідачем без відповіді та задоволення. (а.с. 13)

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріали справи свідчать, що на підставі виставленого Відповідачем рахунку, Позивач здійснив попередню оплату на суму 273 780,00грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №477 від 23.12.2016 (а.с. 11).

Свої зобовязання щодо передачі ПММ та паливних карток, відповідно до погоджених сторонами умов поставки відповідачем не виконано.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків між сторонами, згідно з яким, відповідач підтвердив заборгованість у розмірі 273 780,00 грн. (а.с. 12)

Акт підписаний обома сторонами, а тому є достовірним і правильно відображає дійсні обставини справи.

Згідно положень ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а згідно з приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів виконання Відповідачем зобов'язань по договору шляхом фактичної передачі позивачеві товару, або доказів повернення грошових коштів у розмірі 273 780,00 грн., матеріали справи не містять.

Згідно положень ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини щодо невиконання Відповідачем у строки встановлені договором обовязку з поставки попередньо оплаченого Позивачем товару, останній набув право вимоги повернення суми попередньої оплати.

Відтак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, вимоги Позивача в частині повернення попередньої оплати у розмірі 273 780,00 грн. є обґрунтованими.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором №31 на відпуск паливно-мастильних матеріалів (ПММ) за паливними картками, не вважається грошовими зобовязаннями у розумінні статті 625 УК України.

Відтак, на думку колегії, посилання скаржника щодо стягнення 3% річних у розмірі 5580,61 грн. та інфляційних витрат у розмірі 22449,96 грн., які заявлені на підставі ст.ст. 563,625, ч. 693 ЦК України є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Судовий збір покладається на сторони відповідно до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 275,276,282 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2017р. у справі №904/8219/17 залишити без змін.

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто" залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов