номер провадження справи 17/129/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 Справа № 908/2142/17

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Стандарт", 69096, м. Запоріжжя,вул. Ладозька, буд. 36, кв. 115

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ-КОНТАКТОР", 69002, м. Запоріжжя, вул. Грязнова, б. 85, кв. 1

про стягнення 18 630,78 грн.

суддя Корсун Віталій Леонідович

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: Кравченко І.С., довіреність від 19.01.17 № 19/01/2017

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

27.10.17 до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Стандарт" (надалі ТОВ "ТД Стандарт") про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ-КОНТАКТОР" (далі ТОВ "ПРОМ-КОНТАКТОР") 18 630,78 грн. заборгованості за поставлений товар, з якої: 17 291,10 грн. сума основного боргу, 297,03 грн. 3 % річних та 1042,65 грн. індексу інфляції.

27.10.17 автоматизованою системою документообігу суду визначено вищевказану позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 30.10.17 судом порушено провадження у справі № 908/2142/17, якій присвоєно № провадження 17/129/17. У сторін витребувані документи необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 29.11.17.

Ухвалою суду від 29.11.17 розгляд справи відкладено на 12.12.17.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 12.12.17 на підставі ст. ст. 82-1, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача роз'яснено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. ст. 509, 625, 692 ЦК України, ст. 193 ГК України та видаткові накладні від 08.11.16 № ТД-110917, від 02.12.16 №№ ТД-120211, ТД-120212 та від 21.03.17 № ТД-032108 згідно яких відповідачу було поставлено товар на загальну суму 78 104,81 грн. Однак, за отриманий товар відповідач в поновному обсязі не розрахувався у зв'язку з чим позивачем відповідачу пред'явлено вимогу про сплату заборгованості в сумі 17291,10 грн. Враховуючи, що відповідач на вимогу позивача не відреагував, суму боргу в розмірі 17291,10 грн. не сплатив, позивач звернувся до суду із цим позовом та просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу за поставлений товар в розмірі 17291,10 грн. Крім того, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 297,03 грн. та 1042,65 грн. індексу інфляції.

Відповідач в судові засідання призначені на 29.11.17 та 12.12.17 не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався. Про дату, час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше 3 днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про дату, час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом ст. 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абз. 3 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 (із відповідними змінами).

Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань, яка отримана на запит суду з офіційного сайту Міністерства юстиції України: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch (роздруківка з сайту долучена до матеріалів справи), місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ-КОНТАКТОР" станом на час направлення ухвали суду про порушення провадження у справі № 908/2142/17 на адресу відповідача є: 69002, м. Запоріжжя, вул. Грязнова, б. 85, кв. 1, що співпадає з адресою зазначеною у позові.

Судом прийнято до уваги ту обставину, що ухвала суду про порушення провадження у цій справі від 30.10.17, яку було направлено судом на юридичну адресу відповідача повернута відповідним територіальним відділенням УДППЗ «Укрпошта» на адресу суду із зазначенням причини такого повернення: «за закінченням терміну зберігання». А екземпляр ухвали про відкладення розгляду справи № 908/2142/17 від 29.11.17, який направлено судом на юридичну адресу відповідача, станом на 12.12.17 відповідним відділенням УДППЗ «Укрпошта» не повернуто на адресу суду з відміткою про відмову від одержання адресатом чи за закінченням терміну зберігання або з інших причин.

Таким чином, відповідні процесуальні документи були надіслані судом згідно з поштовими реквізитами учасників процесу. Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи щодо повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляд справи.

Згідно із ст. 75 ГПК України, справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно із ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Стаття 181 Господарського кодексу України (ГК України), визначає загальний порядок укладання господарського договору. За ч. 1 вказаної статті, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч.2 ст.642 ЦК України).

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, позивачем було передано, а ТОВ "ПРОМ-КОНТАКТОР" отримано товарно-матеріальні цінності (круг …, лист …) за видатковими накладними (належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи) від 09.11.16 № ТД-110917 на суму 8 538,11 грн., від 02.12.16 № ТД-120211 на суму 14 148,00 грн., від 02.12.16 № ТД-120212 на суму 31 594,50 грн. та від 21.03.17 № ТД-032108 на суму 23 824,20 грн., а всього на загальну суму 78 104,81 грн.

За нормами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже за змістом наведеної вище статті, істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет і ціна. Законодавством не передбачено обов'язковість письмової форми договору купівлі-продажу.

З огляду на викладене вище вбачається, що між сторонами в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей (кругів …, листів …), оскільки товар було передано позивачем і прийнято відповідачем, що зафіксовано виходячи із змісту наведених вище видаткових накладних.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України, на покупця покладено обов'язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення ч. 2 ст. 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

Враховуючи, що сторонами укладено договір купівлі-продажу у спрощений спосіб, з урахуванням ст. 692 ЦК України, відповідач, як покупець, був зобов'язаний оплатити вартість товару негайно після прийняття від позивача. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній в постанові від 19.08.14 у справі № 925/1332/13 (вказана постанова долучена до матеріалів справи).

Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов до говору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України (ГК України), п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Вбачається, що претензією від 25.09.17 № 25/09 направленою ТОВ "ПРОМ-КОНТАКТОР рекомендованим листом 27.09.17 (фіскальний чек долучений до справи), позивач звернувся до відповідача із вимогою терміново сплатити на розрахунковий рахунок ТОВ "ТД Стандарт" наявну заборгованість за отриманий за видатковими накладними від 08.11.16 № ТД-110917, від 02.12.16 №№ ТД-120211, ТД-120212 та від 21.03.17 № ТД-032108 товар в сумі 17291,10 грн.

Матеріали цієї справи свідчать, що відповідач взятих на себе договірних зобов'язань належним чином не виконав, оплату за отриманий товар за видатковими накладними від 08.11.16 № ТД-110917, від 02.12.16 №№ ТД-120211, ТД-120212 та від 21.03.17 № ТД-032108 у повному обсязі не здійснив. Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять.

Отже, відповідач порушив свої зобов'язання.

Факт наявності основної заборгованості в розмірі 17 291,10 грн. підтверджується матеріалами цієї справи та не спростований відповідачем.

Оскільки відповідач в ході розгляду цієї справи не надав суду доказів сплати ним суми основної заборгованості, або доказів правомірності своїх дій щодо такої не сплати, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача 17 291,10 грн. основного боргу доведена, обґрунтована, підтверджена доданими документами та підлягає задоволенню судом.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 297,03 грн. 3 % річних за період з 22.03.17 по 17.10.17 та 1042,65 грн. індексу інфляції за період квітень-вересень 2017 р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

З урахуванням викладеного вище, суд перевіривши розрахунок 3 % річних (за допомогою ІПС «Законодавство») дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума 3 % річних є вірною та обґрунтованою. При цьому, судом враховано, що позивачем невірно визначено початок нарахування періоду 3 % річних, який має розпочинатись з 23.03.17, тобто з дня наступного за днем коли зобов'язання мало було бути виконано відповідачем. Проте, зазначення позивачем невірної дати початку нарахування 3 % річних не вплинуло на правильність здійснено розрахунку.

Отже, до стягнення з відповідача підлягають 3 % річних в сумі 297,03 грн. за період з 23.03.17 по 17.10.17

Щодо розрахунку індексу інфляції, суд зазначає що індекс інфляції за період з квітня по вересень 2017 р. згідно із перерахунком суду (який здійснено за допомогою ІПС «Законодавство») складає 1042,61 грн., а не 1042,65 грн. У зв'язку із чим, вимога позивача про стягнення з відповідача індексу інфляції за заявлений позивачем період підлягає частковому задоволенню в сумі 1042,61 грн.

В іншій частині вимога про стягнення індексу інфляції судом відхиляється через необґрунтованість.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати у розмірі 1600 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 69, 75, 82, 821, 84, 85, 11128 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ-КОНТАКТОР" (69002, м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 85, кв. 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Стандарт" (69096, м. Запоріжжя, вул. Ладозька, буд. 36, кв. 115, ) - 17 291 (сімнадцять тисяч дві дев'яносто одну) грн. 10 коп. основного боргу, 297 (двісті дев'яносто сім) грн. 03 коп. три відсотки річних, 1042 (одну тисячу сорок дві) грн. 61 коп. індексу інфляції та 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 18.12.17.

Суддя В.Л. Корсун