КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Справа№ 925/498/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Куксова В.В.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь"

на рішення господарського суду Черкаської області від 03.07.2017

у справі №925/498/17 (суддя Спаських Н.В.)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь"

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання договору оренди поновленим та зобов'язання укласти додаткову угод

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі від 13.05.2003, який укладений між Тальнівською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Здобуток", правонаступником якого є СТОВ "Агрофірма "Корсунь" та зареєстрований у Тальнівському районному відділі земельних ресурсів за № 16 від 15.05.2003 та в Здобутківській сільській раді за № 19 від 15.05.2003 року, поновленим на той самий строк на тих самих умовах; зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Черкаській області укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 13.05.2003, зареєстрованого у Тальнівському районному відділі земельних ресурсів за № 16 від 15.05.2003 та в Здобутківській сільській раді за № 19 від 15.05.2003 року, на той самий строк на тих самих умовах.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач без достатніх правових підстав не визнає його переважне право на поновлення договору оренди та відмовляється укласти з позивачем відповідну додаткову угоду.

Заявою про зміну предмета позову від 19.06.2017 (а.с. 108) позивач уточнив формулювання позовних вимог, виключивши з їх тексту слова "на той самий строк на тих самих умовах".

Дану заяву судом першої інстанції прийнято до розгляду.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 03.07.2017 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 03.07.2017 у справі № 925/498/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві та заяві про зміну предмета позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 24.07.2017 прийнято апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь" до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.09.2017.

12.09.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому відповідач зазначає, що судом об'єктивно встановлено, що СТОВ "Агрофірма Корсунь" не реалізувало свого переважного права на поновлення договору, оскільки не виконало його умов, не дотрималося визначеної процедури, не довело наявності необхідних умов для поновлення спірного довгору оренди землі в порядку статті 33 Закону України "Про оренду землі", в той час як Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області діяло в межах наданих повноважень та у відповідності до Закону.

Згідно останнього розпорядження Київського апеляційного господарського суду у справі №925/498/17 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №925/498/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Скрипка І.М., Куксов В.В.) від 20.11.2017 прийнято апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь" до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.12.2017.

В судове засідання апеляційної інстанції 13.12.2017 представники сторін не з'явилися.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційну скаргу у відсутність представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

13 травня 2003 року між СТОВ "Здобуток" (правонаступником якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь"), як орендарем, та Тальнівською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, було укладено договір оренди землі №188/4 (далі за текстом - договір), відповідно до п.1.1 якого орендодавець надає для ведення товарного виробництва, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 121,93 га, в т.ч. земель державного запасу 46,4 га, резервного фонду 59,1 га, земель під міжпайовими шляхами 16,43 га за межами села в адмінмежах Здобутківської сільської ради.

Земельна ділянка передається в оренду терміном до 30 вересня 2007 року (п.1.3 договору).

Останньою додатковою угодою №796 до договору від 29.12.2011 сторони домовилися про поновлення дії договору оренди земельної ділянки від 13.05.2003 №188/4 із врахуванням доповнень до неї від 13.10.2006 №557, від 04.04.2007 №138, від 06.11.2008 №286/1, від 29.04.2009 №149.

За умовами цієї додаткової угоди в оренду позивачу передаються земельні ділянки загальною площею 115,49 га (рілля) терміном з 01.01.2011 по 31.12.2011 та загальною площею 96,7144 га (рілля) терміном з 01.01.2012 по 31.03.2017 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельні ділянки розташовані за межами населеного пункту в адмінмежах Здобутківської сільської ради.

Згідно п. 9 додаткової угоди №796 орендна плата за ділянки визначена позивачу у розмірі 4,5% від її нормативної грошової оцінки, з урахуванням щорічної індексації, визначеної постановою КМУ.

Пунктом 8 додаткової угоди №796 передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк при підтвердженні виконання обов'язків по договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Додаткову угоду №796 від 29.12.2011 зареєстровано у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.05.2012 за №03409.

Матеріально-правовою підставою свого позову позивач визначив статтю 33 Закону України "Про оренду землі".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення договору оренди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об'єктом оренди є земельна ділянка.

У ч. 1 статті 777 Цивільного кодексу України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 Цивільного кодексу України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Як зазначено в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Внаслідок змін у земельному законодавстві України право розпоряджатися земельними ділянками державної власності (сільськогосподарського призначення) перейшло з січня 2013 року до Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" проведено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр). Згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, який розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

На момент розгляду спору повноваження по розпорядженню спірною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення належить територіальному управлінню Держгеокадастру, яким є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

В своїх письмових поясненнях позивач висловлює свою позицію про те, що його позов може бути задоволений з підстав, передбачених частинами 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Зобов'язанню до укладення підлягає та додаткова угода, проект якої було додано до клопотання на адресу відповідача №42 від 24.02.2017.

За доводами позивача, він двічі звертався до відповідача із клопотаннями про використання переважного права на поновлення договору оренди №188/4 від 13.05.2003, при цьому в обох випадках було дотримано 30-денний термін для такого звернення згідно п. 8 додаткової угоди №796 від 29.12.2011, що також підтверджує і представник відповідача.

Проект додаткової угоди для поновлення договору оренди землі позивач додав лише до другого звернення №42 від 24.02.2017 (а.с. 79).

Клопотання і проект додаткової угоди стосувався поновлення оренди лише щодо земельної ділянки площею 96,7144 га (рілля).

Листами від 13.03.2017 № 2578/2-17; від 04.04.2017 №27-23-0.32-3518/2-17 та від 20.04.2017 №4013/2-17 (а.с. 105-107) відповідач відмовив позивачу у поновленні договору оренди з підстав порушення положень статей 15, 33 Закону України "Про оренду землі" та ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" і вимагав повернути орендовану земельну ділянку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у його постановах від 25.02.2015 у справах №№6-219цс14, 6-10цс15, від 18.03.2015 у справах №№6-3цс15, 6-4цс15, від 15.04.2015 у справі №6-55цс15, якими визначено, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди земельної ділянки, а саме:

- для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідні такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатись переважним правом укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення;

- для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, порушення переважного права орендаря, яке підлягає судовому захисту, матиме місце при укладенні договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати своє переважне право.

Відповідно до приписів статті 111-28 ГПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Частина четверта статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

З матеріалів справи, зокрема, з тексту додаткової угоди №796 від 29.12.2011 (а.с. 72), з проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди (а.с. 80, 104) вбачається, що позивач має намір змінити умови договору оренди між сторонами. Так, зміни стосуються збільшення орендної плати до 8% від нормативної грошової оцінки (замість 4,5% за додатковою угодою) та збільшення строку оренди до 7 років замість попередніх 5 років 3 місяці.

Враховуючи те, що сторони не досягли згоди про поновлення договору оренди землі від 13 травня 2003 року із зміною при цьому істотних умов договору, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для поновлення договору немає.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не дотримався положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" в частині можливості поновлення договору оренди виключно на тих же умовах і на той же строк; належної домовленості про зміну істотних умов договору оренди сторонами досягнуто та реалізовано не було, обставина поновлення договору оренди не настала, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання договору оренди землі від 13.05.2003 поновленим та зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Черкаській області укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 13.05.2003 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корсунь" залишити без задоволення, рішення господарського Черкаської області від 03.07.2017 у справі №925/498/17 - без змін.

Матеріали справи №925/498/17 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді В.В. Куксов

І.М. Скрипка