ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.12.2017 Справа № 904/9507/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС", м. Київ

до Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради, м.Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за генеральним договором фінансового лізингу у розмірі 2 172 614, 10 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю № 16 від 21.03.2017р.

від відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю № 5/5-198 від 10.04.2017 року

третя особа - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС" (далі - Позивач), м. Київ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості за генеральним договором фінансового лізингу з Департаменту транспорту інфраструктури Дніпропетровської міської ради (далі - Відповідач), м. Дніпро у розмірі 2 172 614,10 грн., із яких: основна заборгованість у розмірі 1 957 784, 88 грн. та пеня у розмірі 214 829, 22 грн. та просить суд обмежити право користування (володіння) Предметами лізингу Відповідачем до моменту повного погашення заборгованості шляхом передачі на відповідальне зберігання Позивачу, наступні транспортні засоби:

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167319, № двигуна 1ZRV325058, реєстраційний № АА 2763ТВ;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R166863, № двигуна 1ZRV324911, реєстраційний № НОМЕР_1;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167110, № двигуна 1ZRV325184, реєстраційний № НОМЕР_2;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167342, № двигуна 1ZRV325743, реєстраційний № НОМЕР_3;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167358, № двигуна 1ZRV325672, реєстраційний № НОМЕР_4;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R166875, № двигуна 1ZRV324985, реєстраційний № НОМЕР_5.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2017 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2017 року об 11 год. 00 хв.

16.11.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області від товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС", м. Київ надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2017 року в задоволені даного клопотання відмовлено, у зв'язку з відсутністю технічної можливості для проведення у зазначений час відеоконференцзв'язку з господарським судом Дніпропетровської області.

17.11.2017 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову №УФ-05407 від 15.11.2017 року (103-104) в якій останній просить суд обмежити право користування (володіння) Предметами лізингу за укладеними договорами фінансового лізингу від 23.12.2016 року №4916-01/12/16-СН, №4916-02/12/16-СН, №4916-03/12/16-СН, №4916-04/12/16-СН, №4916-05/12/16-СН, №4916-06/12/16-СН до Генерального договору №4916 від 23.12.2016 року, шляхом передачі на відповідальне зберігання Позивачу, наступних транспортних засобів:

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167319, № двигуна 1ZRV325058, реєстраційний № АА 2763ТВ;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R166863, № двигуна 1ZRV324911, реєстраційний № НОМЕР_1;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167110, № двигуна 1ZRV325184, реєстраційний № НОМЕР_2;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167342, № двигуна 1ZRV325743, реєстраційний № НОМЕР_3;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167358, № двигуна 1ZRV325672, реєстраційний № НОМЕР_4;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R166875, № двигуна 1ZRV324985, реєстраційний № НОМЕР_5.

27.11.2017 року представник позивача у судове засідання не з'явився, проте 22.11.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання у режимі відеоконференції (а.с.109).

27.11.2017 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що ствердження Позивача, щодо несплати Відповідачем жодного лізингового платежу за графіком починаючи з 30.12.2016року, помилкові та не відповідають дійсності, у зв'язку з тим, що Департамент, маючи зареєстровані в ГУДКСУ у Дніпропетровській області зобов'язання за укладеним 23.12.2016 року Генеральним договором фінансового лізингу №4916 та договорами фінансового лізингу від 23.12.2016 року №4916-01/12/16-СН, №4916-02/12/16-СН, №4916-03/12/16-СН, №4916-04/12/16-СН, №4916-05/12/16-СН, №4916-06/12/16-СН на протязі 2017 року здійснив оплату, згідно встановлених графіків внесення лізингових платежів, на рахунки сторони зазначених договорів фінансового лізингу на загальну суму 1 645 948,02 грн., однак усі сплачені грошові кошти повернуто ТОВ "Український лізинговий фонд" Відповідачеві. На підставі вищевказаного Відповідач просить суд відмовити Позивачеві в задоволені позовних вимогах в повному обсязі (а.с. 114-116).

Також, 27.11.2017 року від Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради (Відповідач по справі) надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, оскільки результати розгляду справи вплинуть на його права та обов'язки, так як відповідач є бюджетною установою (а.с.112-113).

У судовому засіданні 27.11.2017 року відповідач дане клопотання доповнив усно, а саме просив суд залучити Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 27.11.2017 року залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. Челюскіна,1), розгляд справи відкладено до 11.12.2017 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС" про проведення судового засідання, яке призначено на 11.12.2017 року у режимі відеоконференції задоволено.

04.12.2017 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на заяву про забезпечення позову, в якому останній стверджує, що такі заходи до забезпечення позову, які просить вжити Позивач, фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 7.2 Генерального договору фінансового лізингу №4916 від 23.12.216 року, лізингодавець має право у будь - який момент тимчасово обмежити право користування (володіння) предметом лізингу за відповідним договором, тому для цього не потрібно звертатися до суду такою вимогою. А також, представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

05.12.2017 року представник позивача подав до канцелярії суду заперечення на відзив до позовної заяви про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № УФ-05843 від 04.12.2017 року, в якій позивач зазначив, що відповідно до умов Договору відступлення права вимоги №1 від 17.03.2017 року Первісний лізингодавець ТОВ "Український лізинговий фонд" відступив (передав), а Новий лізингодавець ТОВ "УЛФ-Фінансист" прийняв права вимоги за спірним договором фінансового лізингу, тому набув право вимагати виконання Відповідачем на свою користь зобов'язання за вищевказаними договорами фінансового лізингу.

11.12.2017 року представником Позивача подано до канцелярії суду клопотання про відміну проведення судового засідання призначеного на 11.12.2017 року в режимі відеоконференції.

Також, 11.12.2017 року представником позивача подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме позивач заявив відмову від позовних вимог в частині стягнення пені у повному обсязі (заявлена позивачем у розмірі 214 829, 22 грн.) та в частині позовних вимог щодо обмеження права користування (володіння) предметами лізингу. В даній заяві останній просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 1 957 784, 88 грн. та повернути судовій збір у розмірі 1600, 00 грн. сплачений за частину позовних вимог немайнового характеру та частину судового збору у розмірі 3222, 44 грн. сплаченого за позовні вимоги в частині стягнення пені, від яких Позивач відмовився. Крім того, Позивачем подано заяву про відмову від вжиття заходів до забезпечення позову, та просить суд повернути судовий збір у розмірі 3200, 00 грн. сплачений за подання заяви про забезпечення позову, від якої відмовився. Додатково подано для долучення до матеріалів справи письмові пояснення до відзиву на позовну заяву.

Третя особа у судове засідання не з'явилась. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Судом направлялась кореспонденція на адресу третьої особи.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1.Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає, що третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, оскільки судом було належним чином виконано вимоги ч. 1 ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника третьої особи.

У судовому засіданні 11.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі - позивач/Первісний лізингодавець/кредитор) та Департаментом транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради (надалі - відповідач/лізингоодержувач) укладено Генеральний договір фінансового лізингу №4916 (далі Генеральний договір) та договори фінансового лізингу до Генерального договору: №4916-01/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-02/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-03/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-04/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-05/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-06/12/16-СН від 23.12.2016 року (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Генерального договору, Первісний лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене лізингоодержувачем майно (далі - предмети лізингу), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у відповідному договорі фінансового лізингу, що є невідємною частиною Генерального договору, а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Генерального договору на умовах цього Договору.

Як свідчить з матеріалів справи, Первісний лізингодавець передав у користування Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради предмет лізингу, а саме :

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167319, № двигуна 1ZRV325058, реєстраційний № АА 2763ТВ;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R166863, № двигуна 1ZRV324911, реєстраційний № НОМЕР_1;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167110, № двигуна 1ZRV325184, реєстраційний № НОМЕР_2;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167342, № двигуна 1ZRV325743, реєстраційний № НОМЕР_3;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R167358, № двигуна 1ZRV325672, реєстраційний № НОМЕР_4;

- автомобіль Toyota Corolla, 2016 року випуску, № шасі/кузова NMTBB9JE30R166875, № двигуна 1ZRV324985, реєстраційний № НОМЕР_5/

Даний факт підтверджується актами приймання-передачі від 13.01.2017 року (а.с.48-53).

17.03.2017 року між ТОВ «Український лізинговий фонд» (первісний лізингодавець) та ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" (далі - позивач/новий лізингодавець/кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №1 (далі Договір №1, а.с. 60-63), за умовами якого первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за діючими договорами фінансового лізингу, перелік яких визначено Додатком до Договору №1, а новий кредитор набуває права вимоги за договорами фінансового лізингу та приймає на себе всі інші права первісного кредитора за договорами фінансового лізингу, в тому числі, але не виключно, набуває право вимагати:

- сплати на свою користь дебіторської заборгованості, що існує у боржників зі сплати лізингових платежів на дату укладення Договору №1;

- сплати на свою користь дебіторської заборгованості, що існує у боржників зі сплати будь-яких інших платежів (крім лізингових) за договорами фінансового лізингу на дату укладення Договору №1;

- виконання боржниками всіх інших обовязків за Договорами фінансового лізингу (п.2.1.1 Договору №1).

Відповідно до п.2.2 Договору №1 первісний кредитор передає новому кредитору транспортні засоби (права власності на транспортні засоби), що є предметом лізингу згідно договорів фінансового лізингу, перелік яких визначено в Додатку №1 до Договору №1 та згідно розірваних договорів фінансового лізингу, перелік яких визначено в Додатку №2 до Договору №1.

Відповідно до ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Отже, з урахуванням вищезазначеної норми закону, до нового лізингодавця разом із правом власності переходить і право отримувати лізингові платежі за користування майном, а також обов'язок в подальшому передати право власності на предмети лізингу лізингоодержувачу за умови виконання ним зобов'язань до договором.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "УЛФ-Фінанс" є новим лізингодавцем за договорами фінансового лізингу №4916-01/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-02/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-03/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-04/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-05/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-06/12/16-СН від 23.12.2016 року.

Положеннями пункту 13.8 Генерального договору передбачено, що первісний лізингодавець/кредитор має право переуступати свої права та обов'язки за Генеральним договором третім особам, про що письмово повідомляє лізингоодержувача/відповідача.

Позивач на виконання умов пункту 13.8 Генерального договору повідомлено (а.с.69-74) відповідача про відступлення прав вимог від первісного лізингодавця до нового лізингодавця.

Відповідно до п. 2.1 Генерального договору всі платежі за користування предметом лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів поточний рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків Лізингодавця. Лізингові платежі складають включають платежі у погашення (компенсацію) вартості Предмета лізингу і винагороду (комісію) Лізингодавця за наданий у лізинг Предмет лізингу та інші платежі, які встановлюються у Додатках до цього Генерального договору та/або до відповідного Договору.

Сума лізингових платежів за користування Предметом лізингу зазначається у відповідному Договорі і може змінюватися відповідно до умов цього Генерального договору. Порядок, розмір та терміни оплати Лізингоодержувачем лізингових платежів за певний Предмет лізингу встановлюється у Графіку платежів, який зазначається у відповідному Договорі (п. 2.2 Генеральний договір).

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 Генерального договору, перший лізинговий (визначений порядковим номером 1 у Графіку платежів) включає: авансовий платіж, що є частиною компенсації вартості предмета лізингу та включає вартість ПДВ. Усі чергові лізингові платежі за користування певним Предметом лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати не пізніше за дату та в сумі, які встановлені для їх оплати відповідно Графіка платежів відповідного Договору.

Позивач стверджує у позовній заяві, що Відповідач оплатив авансовий платіж, але не сплатив жодного лізингового платежу за графіком починаючи з 30.12.2016 року, у зв'язку з чим, у останнього утворилась заборгованість щодо сплати лізингових платежів у загальному розмірі 1 957 784, 88 грн., що і стало причиною звернення до суду з позовом.

З поданого відповідачем відзиві вбачається, що дійсно у квітні його повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ "Український лізинговий фонд" за Генеральним договором та відповідно за договорами фінансового лізингу Товариству з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС" (позивач по справі). Однак, Департаментом не прийнято Позивача, як сторону за Генеральним договором від 23.12.2016 року. Також, відповідач заперечив, щодо твердження позивача щодо несплати відповідачем жодних лізингових платежів згідно графіком починаючи з 30.12.2016 та зазначив, що такі твердження не відповідають дійсності, у зв'язку з тим, що Департамент, маючи зареєстровані в ГУДКСУ у Дніпропетровській області зобов'язання, відповідно до вимог Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, за укладеним Генеральним договором фінансового лізингу №4916 від 23.12.2016р. та договорами фінансового лізингу №4916-01/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-02/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-03/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-04/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-05/12/16-СН від 23.12.2016 року, №4916-06/12/16-СН від 23.12.2016 року на протязі 2017 року здійснив оплату, згідно встановлених графіків на рахунки сторони зазначених договорів на загальну суму 1 645 948, 02 грн. Але, всі сплачені грошові кошти було повернуто відповідачеві.

Судом досліджено платіжні доручення (а.с. 125-168), які надані Відповідачем на підтвердження здійснення лізингових платежів та встановлено, що відповідач грошові кошти перераховував на рахунки Первісного Лізингодавця (отримувач-ТОВ "Український лізинговий фонд"), але у зв'язку із заміною Лізингодавця у зобов'язані, що відбулась на підставі Договору відступлення права вимоги (цесії) відповідач повинен був здійснити оплату лізингових платежів безпосередньо на рахунки Нового Лізингодавця, а саме - ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" (Позивач).

Відповідач в додаткових поясненнях до раніше поданого відзиву підтвердив той факт, що всі сплачені грошові кошти були повністю повернуті відповідачеві, як помилково сплачені. Також, відповідач підтвердив наявність заборгованості зі сплати лізингових платежів.

Пунктом 1 ст. 806 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 292 Господарського кодексу України правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до Господарського кодексу України та інших законів.

Частини 2 ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг передбачає, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, щодо наявності у відповідача зобовязань перед позивачем зі сплати лізингових платежів за договорами фінансового лізингу №4916-01/12/16-СН від 23.12.2016 року у розмірі 326 297, 48 грн., №4916-02/12/16-СН від 23.12.2016 року у розмірі 326 297, 48 грн., №4916-03/12/16-СН від 23.12.2016 року у розмірі 326 297, 48 грн., №4916-04/12/16-СН від 23.12.2016 року у розмірі 326 297, 48 грн., №4916-05/12/16-СН від 23.12.2016 року у розмірі 326 297, 48 грн., №4916-06/12/16-СН від 23.12.2016 року у розмірі 326 297, 48 грн., що виникла внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за вказаними договорами. Загальна заборгованість за усіма договорами становить 1 957 784, 88 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме стягненню підлягає заборгованість по лізинговим платежам у розмірі 1 957 784, 88 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми пені в розмірі 214 829, 22 грн. та в частині позовних вимог щодо обмеження права користування (володіння) предметами лізингу слід зазначити наступне.

11.12.2017 року представником позивача подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме позивач заявив відмову від позовних вимог в частині стягнення пені у повному обсязі (заявлена позивачем у розмірі 214 829, 22 грн.) та в частині позовних вимог щодо обмеження права користування (володіння) предметами лізингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ГПК України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ГПК України, до прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Виходячи з заяви Позивача про відмову від позовних вимог суд не вбачає порушень прав сторін та їх законних інтересів, а також дій, які суперечать діючому законодавству.

Звернення до суду з позовом, як і відмова від нього чи його частини, є формою реалізації прав позивача, а відтак, відмова Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» від позову в частині стягнення пені в сумі 214 829, 22 грн. та в частині обмеження права користування (володіння) предметами лізингу не суперечить діючому законодавству України та не порушує чиї-небудь права та інтереси і повноваження на вчинення цих дій позивача перевірені. Тому суд дійшов висновку про можливість прийняття відмови в даній частині позовних вимог та припиненню в порядку п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, 17.11.2017 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову №УФ-05407 від 15.11.2017 року (а.с. 103-104), в якій останній просить суд обмежити право користування (володіння) Предметами лізингу за укладеними договорами фінансового лізингу від 23.12.2016 року №4916-01/12/16-СН, №4916-02/12/16-СН, №4916-03/12/16-СН, №4916-04/12/16-СН, №4916-05/12/16-СН, №4916-06/12/16-СН до Генерального договору №4916 від 23.12.2016 року шляхом передачі на відповідальне зберігання Позивачу.

11.12.2017 року через канцелярію суду Позивачем подано заяву про відмову від вжиття заходів до забезпечення позову, та повернення судового збору у розмірі 3200,00 грн. сплаченого за подання заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд, проаналізувавши вказану заяву позивача, встановивши, що дану заяву підписано повноважною на це особою, з'ясувавши, що дії позивача не суперечать нормам чинного законодавства та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, дійшов висновку про її задоволення, у зв'язку з чим, приймає відмову позивача від позову, та припиняє провадження у справі в даній частині, на підставі п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 32 589, 21 грн., що підтверджується платіжним дорученням 6112 від 31.10.2017 року та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1600, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6169 від 01.11.2017 року. (а.с. 10-11).

Позивач просить суд повернути судовій збір у розмірі 1600, 00 грн. сплачений за частину позовних вимог немайнового характеру та частину судового збору у розмірі 3222, 44 грн. сплаченого за позовні вимоги в частині стягнення пені, від яких Позивач відмовився.

Але, відповідно до п. 5 ст.7 Закону України "Про судовий збір" та п.5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7, суд зазначає, що у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) судовий збір не повертається. З урахуванням викладеного, судовий збір частково покладається й на позивача. Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 3200,00 грн. перерахований згідно платіжного доручення №6536 від 14.11.2017 суд вважає за можливе повернути.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС", м. Київ про відмову від заяви про забезпечення позову - задовольнити.

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС", м. Київ від позову в частині стягнення пені у розмірі 214 829, 22 грн. та в частині обмеження права користування (володіння) предметами лізингу.

Провадження у справі №904/9507/17 в частині стягнення пені у розмірі 214 829, 22 грн. та в частині обмеження права користування (володіння) предметами лізингу припинити в порядку п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Позов задовольнити.

Стягнути з Департамента транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, будинок 75, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС" (04205, м.Київ, пр. Оболонський, 35-А, оф. 300, ) заборгованість зі сплати лізингових платежів у розмірі 1 957 784, 88 коп., та судовий збір у розмірі 29 366, 77 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС" (04205, м. Київ, пр. Оболонський, 35-А, оф. 300, ) сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 3200, 00 грн. перерахований згідно платіжного доручення №6536 від 14.11.2017, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи 904/9507/17 (а.с. 105).

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.12.2017р.

Суддя ОСОБА_3