КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа№ 910/18051/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

За участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.

та представників сторін:

ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві: Посвистак С.М. - довіреність № 66/9/26-53-10-048 від 28.07.2017;

ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал":Дяченко В.Є. - довіреність № 599 від 09.10.2017;

КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва:

Мохонько О.А. - довіреність б/н від 16.11.2017; Чебуніна А.М. - довіреність б/н від 17.11.2017.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 18.09.2017

у справі №910/18051/16 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16 визнано конкурсними кредиторами Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва:

першої черги: Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму 16 536 грн. 00 коп., Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на суму 2 756 грн. 00 коп., Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на суму 2 756 грн. 00 коп., Публічне акціонерне товариство "Київгаз" на суму 3 200 грн. 00 коп., Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на суму 2 756 грн. 00 коп.;

третьої черги: Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на суму 7 023 255 грн. 55 коп.;

четвертої черги: Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму 59 622 100 грн. 53 коп., Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на суму 17 905 004 грн. 16 коп., Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на суму 15 590 399 грн. 18 коп.;

шостої черги: Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму 2 377 150 грн. 51 коп., Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на суму 992 674 грн. 00 коп., Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на суму 4 546 820 грн. 77 коп., Публічне акціонерне товариство "Київгаз" на суму 6 088 422 грн. 53 коп., Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на суму 425 628 грн. 71 коп.;

затверджено реєстр вимог кредиторів Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на загальну суму 114 599 459 грн. 94 коп.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 в частині відмови в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, прийняти нове рішення, яким кредиторські вимоги ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві визнати повністю на суму 56 383 158,84 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2017 (в складі: головуючий суддя - Сотніков С.В., судді - Пантелієнко В.О., Верховець А.А.) апеляційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві повернута скаржнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

20.11.2017 (згідно вхідного штампу місцевого господарського суду) ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві повторно звернулась з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 в частині відмови у задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, прийняти нове рішення, яким кредиторські вимоги визнати повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята без дотримання норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 23.11.2017 у справі № 910/18051/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Верховець А.А., судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.12.2017.

В судовому засіданні 12.12.2017 представник апелянта підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва, в оскаржуваній частині, скасувати та прийняти нове рішення, яким кредиторські вимоги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

Представники боржника та ініціюючого кредитора заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили оскаржувану ухвалу в частині, що оскаржується, залишити без змін.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 12.12.2017 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник в апеляційному порядку оскаржує ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у даній справі виключно в частині визнання кредиторських вимог Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Отже, у даній справі норми ст. 101 ГПК України повинні застосовуватись судом апеляційної інстанції з урахування вимог ст. 4-1 цього Кодексу, тобто особливостей процедури банкрутства, відповідно до яких право суду апеляційної інстанції на перегляд судового рішення у справі про банкрутство в повному обсязі (незалежно від вимог апеляційної скарги) стосується виключно конкретного відокремленого провадження, а не судового акта в цілому (зазначена правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України: від 22.02.2012 у справі № 50/1-б та від 18.11.2015 у справі № Б8/180-10).

У зв'язку з чим, а також з метою уникнення порушень прав учасників даної справи про банкрутство на її оскарження в іншій (неоскаржуваній) частині, ухвала попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 підлягає перегляду виключно у частині тих грошових вимог, які є предметом апеляційного оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016.

29.11.2016 на сайті ВГСУ було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва за № 37872.

Відповідно до ст. 1 Закону кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

В межах строку встановленого законом Державна податкова інспекція у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулась до місцевого господарського суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника у сумі 56 383 158,84 грн., з яких: 51 520 810,57 грн. - податок на додану вартість (за період з грудня 2012 по листопад 2016, з яких 42 210 021 грн. 61 коп. основний борг та 9 310 788 грн. 86 коп. пеня) та 4 862 348,27 грн. - частина прибутку комунальних підприємств.

В підтвердження зазначеної суми заборгованості ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві надала до суду, зокрема, податкові декларації з податку на додану вартість, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 22 Закону розпорядник майна зобов'язаний розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку.

Так, розпорядник майна Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва розглянувши вимоги ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві визнав їх частково на суму 7 023 255,55 грн. обґрунтувавши визнання кредиторських вимог на зазначену суму тим, що в період вказаний ДПІ, а саме з грудня 2012 по листопад 2016 КП УЖГ Дніпровського району м. Києва сплачувало ПДВ, що підтверджується платіжними дорученнями. Крім того, розпорядник майна не визнав суму частини прибутку комунальних підприємств пояснивши це тим, що згідно рішення Київської міської ради від 23.07.2015 за № 769/1633 звільнено КП УЖГ Дніпровського району м. Києва від сплати відрахувань частки прибутку.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи сторін вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове визнання грошових вимог Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.п. 14.1.39. ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.175 ст. 14 податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи наведені норми, ДПІ стверджує, що у боржника існує податковий борг на суму 56 383 158, 84 грн., що виник за період з листопада 2012 по жовтень 2016.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з грудня 2012 по листопад 2016 КП УЖГ Дніпровського району м. Києва сплачувало грошові кошти в рахунок погашення податкового боргу по ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та витягами з систем електронного адміністрування ПДВ (а.с. 111-196, т. 11). Таким чином, наявність податкового боргу у боржника на суму 51 520 810,57 грн. (податок на додану вартість) спростовано останнім та не доведено протилежного ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві

Окрім того, Господарський суд міста Києва обґрунтовано не визнав вимоги ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві відносно частини прибутку комунальних підприємств, оскільки згідно рішення Київської міської ради від 23.07.2015 за № 769/1633 КП УЖГ Дніпровського району м. Києва звільнено від сплати відрахувань частки прибутку.

До того ж, слід звернути увагу, що Господарський суд міста Києва ухвалами від 30.01.2017, 22.03.2017, 19.04.2017, 15.05.2017 зобов'язував ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, зокрема, надати пояснення в підтвердження своїх вимог та довідку про узгоджену суму податкових зобов'язань боржника, проте, в порушення норм процесуального права, жодних документів від ДПІ до місцевого господарського суду не надходило.

Враховуючи невиконання ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві вимог ухвал суду, ухвалою Господарський суд міста Києва від 30.08.2017 зобов'язано боржника провести звірку взаєморозрахунків з ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві та надати суду відповідний акт.

Так, згідно матеріалів справи, боржник звернувся до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві з проханням погодити акт звірки розрахунків по податку на додану вартість (а.с. 209-211, т. 11), однак станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції жодних відповідей від податкового органу не надходило. При цьому, в судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника не надав відповіді на причину невиконання вимог місцевого господарського суду та повідомив, що не може гарантувати проведення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві звірки взаєморозрахунків заборгованості боржника.

З огляду на зазначені обставини колегія суддів дійшла висновку, що ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві не підтвердила належними доказами свої грошові вимоги до боржника, що є підставою для часткового визнання грошових вимог скаржника.

Таким чином, дослідивши в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку зібраним та дослідженим по справі доказам, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового їх визнання на суму 8 015 929,55 грн. та включення до реєстру вимог кредиторів.

За наведеного в постанові, місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16, в оскаржуваній частині, судовою колегією не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві судом не вбачається.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 у справі № 910/18051/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/18051/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.12.2017.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко