КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Справа№ 910/10125/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевченко В.Т. - представник за довіреністю б/н від 01.08.2017;

від відповідача: Михайлик Р.Р. - представник за довіреністю б/н від 10.07.2017;

від третьої особи 1: не з'явились;

від третьої особи 2: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Єврогазбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2017

у справі № 910/10125/17 (суддя - Маринченко Я.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закупівлі ЮА"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "БІАНОР"

про стягнення 592995,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закупівлі ЮА" (надалі - відповідач) про стягнення 592 995,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.10.2016 між третьою особою 1 та відповідачем укладено угоду № 34/251016-ГУ про співпрацю з організації продажу активів, на виконання умов якої відповідачу було доручено надати послуги з продажу належного позивачу нерухомого майна. Проте, після проведення електронних торгів переможець - третя особа 2, не підписав договір купівлі-продажу, у зв'язку з чим сплачений ним гарантійний внесок підлягав перерахуванню позивачу. Оскільки відповідач гарантійний внесок у розмірі 445134,30 грн. позивачу не повернув, останній просив стягнути дану суму внеску, а також нараховану за несвоєчасне його повернення пеню в розмірі 147134,30 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2017 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2017 апеляційну скаргу у даній справі було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М. та призначено до розгляду на 06.12.2017.

12.12.2017 третя особа 1 на виконання ухвали суду від 27.11.2017 надала через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів суду рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 11.09.2017 № 4070.

13.12.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів суду від відповідача надійшов відзив у даній справі.

В судовому засіданні 14.12.2017 представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.12.2017 проти задоволення апеляційної скарги у даній справі заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники третіх осіб у судове засідання 14.12.2017 не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення третій особі 1 - 04.12.2017 ухвали суду від 27.11.2017, та поштове повернення надісланої на адресу третьої особи 2 ухвали від 27.11.2017. Разом з цим, судом стало відомо, що ТОВ "Восток-Антрацит" змінило назву на ТОВ "Біанор", при цьому судом апеляційної інстанції самостійно було здійснено витяг з ЄДР, відповідно до якого, адреса та ідентифікаційний код юридичної особи залишились незмінними.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку за відсутності представників третіх осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.10.2016 між третьою особою 1 та відповідачем укладено угоду № 34/251016-ГУ про співпрацю з організації продажу активів, відповідно до якої останні встановлюють взаємодію на основі прямих господарських зв'язків і мають намір співпрацювати відповідно до законодавства в напрямку організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) відповідно до цієї Угоди, які проводяться відповідачем у формі електронних торгів за допомогою веб-сайту відповідача (п. 1.1., 1.2. вказаного правочину).

Відповідно до п. 3.1. даної угоди винагорода відповідача утримується ним у порядку, встановленому даною угодою. Винагорода відповідача за організацію та проведення відкритих торгів (аукціонів) у розмірі, визначеному відповідно додатковою угодою на реалізацію активу, вираховується з гарантійного внеску переможця відкритих торгів (аукціону) по кожному лоту, отриманого відповідачем на його поточний рахунок.

В подальшому 09.03.2017 між третьою особою 1 та відповідачем укладено додаткову угоду про реалізацію активу(ів) № ЄГБ-09032017 до угоди, за умовами якої третя особа 1 доручила, а відповідач прийняв на себе обов'язок надати послуги з організації та проведення на умовах, визначених угодою та цією додатковою угодою, відкритих торгів (аукціону, конкурсу) з продажу належного позивачу нерухомого майна, що обліковується на балансі позивача та зазначене в додатку 1, а саме за лотом № Q82664b2148: торгівельне приміщення № 164а, загальною площею 35,3 м2, із початковою вартістю в розмірі 469036,52 грн. та сумою гарантійного внеску в розмірі 23451,83 грн., та торгівельне приміщення № 164, загальною площею 729,9 м2, із початковою вартістю в розмірі 9698293,41 грн. та сумою гарантійного внеску в розмірі 484914,67 грн., що розташовані в БЦ «Олімпійський», за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72.

Судом першої інстанції також правомірно встановлено, що 24.03.2017 відбулися відкриті торги (аукціон) за лотом № Q82664b2148, оформлені протоколом № UA-EA-2017-03-14-000039-с, що був підписаний 28.03.2017 зі сторони переможця - Атаянца О.Є., надалі дискваліфікованого.

Оскільки, наступну найвищу цінову пропозицію було подано третьою особою 2, вказаний протокол був підписаний 12.04.2017 третьою особою 2, як переможцем, відповідачем та третьою особою 1.

Однак, як вбачається із матеріалів справи та пояснень учасників процесу, після підписання протоколу електронних торгів 12.04.2017 відповідний договір купівлі-продажу укладений не був. Вказана обставина не була спростована учасниками апеляційного провадження ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду рішення суду.

Листом від 03.05.2017 № 03/05 третя особа 2 повідомила відповідача про те, що не відмовляється від укладення договору купівлі-продажу, однак на спірне нерухоме майно судом накладено арешт, про що третя особа 2 повідомлена не була, та що унеможливлює підписання вказаного договору всупереч встановленій забороні відчуження даного майна.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.04.2017 у справі № 761/22048/16-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24.05.2017, на вищевказане нерухоме майно накладено арешт (а.с. 109-118).

Як вбачається із матеріалів справи, 11.09.2017 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 4070 «Щодо відміни (скасування) результатів електронних торгів з реалізації активу (майна) АТ «Єврогазбанк», яким вирішено скасувати результати відкритих торгів (аукціону), проведених 24.03.2017 з реалізації спірного нерухомого майна позивача. Також, уповноваженій особі Фонду на ліквідацію позивача зазначено забезпечити повернення гарантійного внеску третій особі 2 у повному обсязі (а.с. 175).

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі є необґрунтованими та відмовив у їх задоволенні. Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

За змістом положень статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч. 3 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про:

1) затвердження переліку майна банку, що не підлягає продажу;

2) об'єднання майна банку або кількох банків у пули та/або продаж окремих інвентарних об'єктів;

3) строки та заходи передпродажної підготовки майна;

4) затвердження умов відкритих торгів (у тому числі аукціонів, що проводяться за методами підвищення та/або зниження ціни і без обмеження мінімальної ціни продажу майна), зокрема розмірів гарантійного внеску, лота та кроку аукціону, порядку зниження ціни, встановлення або відмови від встановлення мінімальної ціни продажу.

Так, порядок реалізації майна банку регулюється Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 № 388 (надалі - Положення).

Відповідно до ч. 3 п. 1 розділу ІІ Положення, гарантійний внесок - спосіб забезпечення виконання, що може здійснюватися шляхом внесення учасниками грошових коштів на поточний рахунок організатора відкритих торгів (аукціону) (оператора електронного майданчика) або надаватися у вигляді банківської гарантії, розмір якої розраховується у процентному відношенні, визначеному Фондом, від початкової ціни (ціни реалізації) реалізації, порядок отримання та повернення яких встановлюється Фондом.

Пунктом 3 розділу IV Положення визначено, що при плануванні продажів активів (майна) Фонд та уповноважені особи Фонду також враховують наявні ризики, внутрішні та зовнішні обмеження продажу, зокрема: мораторій (зупинення) або інші законодавчі обмеження щодо продажу, обмеження обігу активів (майна) згідно із законодавством України.

Пунктами 6, 7 розділу VII Положення передбачено, що у разі скасування відкритих торгів (аукціону) або визнання їх такими, що не відбулися, гарантійні внески повертаються їх учасникам протягом трьох робочих днів. Зняття лотів з продажу на відкритих торгах (аукціоні), скасування відкритих торгів (аукціонів) може здійснюватися виключно на підставі відповідного рішення виконавчої дирекції Фонду.

Вказаний пункт Положення узгоджується з п. 4.4.16. угоди, яким передбачено, що сплачені гарантійні внески не повертаються переможцю торгів у наступних випадках: відмови від підписання ним протоколу електронних торгів, відмови від укладання ним договору купівлі-продажу після підписання протоколу електронних торгів та/або оплати за актив (майно) згідно з укладеним договором купівлі-продажу.

Разом з цим, п. 1.3. додаткової угоди також встановлено, що в разі відмови переможця аукціону від підписання протоколу аукціону або договору купівлі-продажу активу та/або сплати коштів за придбаний актив у повному обсязі гарантійний внесок такому покупцю не повертається і перераховується відповідачем на рахунок позивача та стає його власністю з моменту перерахування.

Таким чином, з урахуванням відсутності доказів у розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 99, 101 ГПК України відмови третьої особи 2 від підписання договору купівлі-продажу та враховуючи скасування третьою особою 1 результатів електронних торгів, гарантійний внесок у розмірі 508366,50 грн був повернутий відповідачем третій особі 2, що підтверджується платіжним дорученням від 16.06.2017 № 415. Жодних правових підстав повернення такого гарантійного внеску позивачу суд апеляційної інстанції не встановив.

Суд апеляційної інстанції також приймає доводи відповідача в тій частині, що Фондом гарантування вкладів 11.09.2017 було прийнято рішення № 4070, яким не лише скасовано результати відкритих торгів, а й доручено Уповноваженій особі Фонду на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» забезпечити повернення гарантійного внеску ТОВ "БІАНОР" у повному обсязі. Таким чином, поданий у даній справі позов суперечить раніше прийнятому Фондом гарантування рішення № 4070, яке є чинне та не було скасовано в судовому порядку. Вказана обставина є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів апелянта про недослідження тієї обставини, чи можливе взагалі забезпечення у повному обсязі повернення ТОВ "БІАНОР" гарантійного внеску за відсутності вказаних коштів у банку, суд апеляційної інстанції зазначає, що неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє в даному випадку банк від виконання такого зобов'язання, хоча і за окремою (визначеною спеціальним Законом) процедурою. А тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими та не приймаються судом апеляційної інстанції як підстава для скасування рішення суду першої інстанції.

Відносно доводів апелянта про недослідження судом першої інстанції обставин відмови переможця від підписання договору, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи такої відмови не містять, а з урахуванням положень ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Тоді як обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

В цій частині судами обох інстанцій наведені судові рішення (Шевченківського районного суду міста Києва та Апеляційного суду міста Києва), на підставі яких, за доводами відповідача, відбулася відмова. Інших документів, в тому числі й апелянт, не надали та не обгрунтували неможливість їх надання з причин, що не залежать від сторони.

Тоді як доводи проте, що суд першої інстанції самостійно, залучивши третю особу, та витребувавши від них пояснення, не міг без останніх ухвалити рішення - суперечать нормам процесуального права та принципу змагальності, встановленому стеттею 4-3 ГПК України.

Щодо інших доводів апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010). А тому судом досліджуються докази і доводи сторін, виходячи з предмету спору і належності доказів у кожній справі в розумінні ст.ст. 33-34, 36, 43 ГПК України. Таким чином, всі інші доводи апелянта не приймаються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2017 у справі № 910/10125/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2017 у справі № 910/10125/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10125/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Повний текст постанови складено 22.12.2017.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк