РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа №910/18578/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

до Казенного підприємства "Укрспецзв'язок"

про стягнення 5 193,31 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача не з?явився

Від відповідача Лисюк Л.Г., довіреність № 58-12 від 09.08.2017

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Казенного підприємства "Укрспецзв'язок" про стягнення 5 193,31 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18578/17 та призначено розгляд на 13.11.2017.

В судове засідання 13.11.2017 представник відповідача з'явився, надав усні пояснення по суті спору та просив суд відкласти розгляд справи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника позивача.

Ухвалою суду від 13.11.2017 розгляд справи відкладено на 04.12.2017.

27.11.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфіренції та додаткові матеріали по справі.

В судове засідання 04.12.2017 представник відповідача з'явився, надав відзив на позовну заяву та усні пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 04.12.2017 відкладено розгляд справи на 11.12.2017.

08.12.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засідання 11.12.2017 представник позивача не з'явився.

В судове засідання 11.12.2017 представник позивача з'явився, надав суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 11.12.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

02.12.2015 р. між ПАТ «Львівобленерго» (перейменоване у ПрАТ «Львівоолєе відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та КП «Укрспецзв'язок» укладено договір про постачання електричної енергії №16240 (далі Договір).

За умовами Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Позивач зазначив, що відповідачем виконувалися взяті на себе зобов'язання оскільки, КП «Укрспецзв'язок» не здійснювало вчасної оплати за активну електричну енергію.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених цим Договором з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до п. 7 додатку №2 до Договору - тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунків. Відповідно до п. 8 вищевказаного додатку - у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем здійснено оплату активну електричну енергію із порушення строків передбачених Договором, в зв'язку із чим просить стягнути пеню в розмірі 2722,23 грн., інфляційні втрати в розмірі 1988,38 грн., 3% річних в розмірі 449,50 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує частково та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що позивач є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем нараховано пеню в розмірі 2722,23 грн. Відповідачем надано контр розрахунок відповідно до якого розмір пені становить 2459,22 грн.

Судом здійснено перерахунок пені відповідно до матеріалів справи, відповідно до якого підлягає задоволенню пеня в розмірі 2459,22 грн.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) то суд зазначає наступне.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання відповідач зазначає, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі,.

Відповідно до п. 3 ч.1 статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.

А також, зменшувати розмір штрафних санкцій є не обов'язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 1229,61 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши надані сторонами розрахунки 3% річних з простроченої суми та інфляційних, суд дійшов висновку що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню , а саме 3% річних в розмірі 411,78 грн., інфляційні втрати в розмірі 718,60 грн.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Казенного підприємства «Укрспецзв'язок» (01032, м. Київ, вул. Льва Толстого, 16/18, ідентифікаційний номер 39908375) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ідентифікаційний номер 00131587) пеню в розмірі 1229 (одну тисячу двісті двадцять дев'ять) грн. 61 коп., інфляційні втрати в розмірі 718 (сімсот вісімнадцять) грн. 60 коп., 3 % річних в розмірі 411 (чотириста одинадцять) грн. 78 коп., судовий збір у розмірі 1120 (одна тисяча сто двадцять) грн.

3. В іншій частині відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя Мельник В.І.