ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 справа № 908/1809/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №01/08 від 01.08.2017р. ОСОБА_5, довіреність №02/08 від 02.08.2017р. ОСОБА_6, довіреність №08/278 від 30.08.2017р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від19.10.2017р. (повний текст підписано 24.10.2017р.)
у справі№ 908/1809/17 (суддя Федорова О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою Будівельний майданчик, м.Київ
доПриватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління, м.Запоріжжя
простягнення 1190188,35грн. У судовому засіданні 12.12.2017р. оголошувалася перерва до 14.12.2017р. о 14:10год.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою Будівельний майданчик, м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління, м.Запоріжжя про стягнення 1190188,35грн., які складаються з суми основного боргу розмірі 927558,96грн., 3% річних у розмірі 13015,76грн., пені в розмірі 108760,74грн., інфляційних у розмірі 48097,00грн. та штрафу в розмірі 92755,89грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.10.2017р. (повний текст підписано 24.10.2017р.) у справі №908/1809/17 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління 927558,96грн. основного боргу, 92755,89грн. штрафу, 13015,76грн. 3% річних та 45899,10грн. інфляційних. У частині стягнення пені у розмірі 108760,74грн. та інфляційних у розмірі 2197,90грн. відмовлено.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором оренди основних засобів (техніки) №120117 від 12.01.2017р. в частині своєчасного внесення орендних платежів, а також доведеністю підстав для стягнення штрафу 3% річних у заявленому позивачем розмірі. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних задоволені частково з огляду на недоліки у розрахунках позивача. У задоволенні вимог щодо стягнення пені відмовлено у звязку з тим, що сторонами не узгоджено розмір та базу її нарахування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство Запорізьке карєроуправління звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

Так, апелянт зазначає, що договір оренди №120117 від 12.01.2017р. не є укладеним, оскільки відсутній предмет договору (річ не визначена індивідуальними ознаками). Відповідач також наголошує, що документів, які підтверджують права Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» на експлуатацію спецтехніки та передачу її в суборенду, суду не надано.

Крім того, на думку скаржника, господарський суд не зясував порядок визначення сторонами кількості відпрацьованих спецтехнікою годин, оскільки в актах приймання - передачі основних засобів в оренду від 16.01.2017р. та від 01.02.2017р. не зазначено дані з приладів обліку мотогодин технологічних транспортних засобів. Також, наголошує на тому, що якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення господарського, бухгалтерського і податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів.

Скаржник стверджує, що ніяких господарським відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» та Приватним акціонерним товариством «Запорізьке карєроуправління» в період з 12.01.2017р. по 29.03.2017р. не існувало, технологічні транспортні засоби на території відповідача не перебували, а письмові пояснення колишнього голови правління ОСОБА_7 не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не узгоджуються з іншими обставинами по справі.

Разом з тим, апелянт зазначає про те, що господарський суд не звернув увагу на обмеження повноважень правління Приватного акціонерного товариства «Запорізьке карєроуправління» щодо підписання господарських договорів на суму понад 500000,00грн., які відповідно до положень статуту повинні погоджуватися з Наглядовою радою.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.11.2017р. прийнято апеляційну скаргу у справі №908/1809/17 до провадження, призначено розгляд справи на 05.12.2017р.

На поштову адресу суду від Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів в рахунок обґрунтування апеляційної скарги.

На електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянуто та долучено до матеріалів справи.

Від Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом м.Києва повязаної справи №910/19776/17.

У судовому засіданні 05.12.2017р. представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені, крім того, просив зупинити провадження у справі №905/1809/17 до розгляду повязаної справи №910/19776/17. Представники позивача проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін, а також надали до суду відзив на апеляційну скаргу, аналогічний тому, що надійшов на електронну адресу та через канцелярію суду.

В обгрунтування клопотання про зупинення провадження у справі відповідачем зазначено, що в межах справи №910/19776/17 розглядається позов про визнання недійсним договору оренди №120117 від 12.01.2017р.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, зупинення провадження у справі є правом, а не обов'язком суду, і вирішуючи питання про зупинення або про відмову у зупиненні провадження у справі суд має враховувати обставини конкретної справи.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України обов'язком господарського суду є оцінка доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що саме обов'язком суду є встановлення обставин справи (зокрема, щодо законності укладення договору), проведення оцінки наданих сторонами доказів, колегія приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

При цьому, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що відповідачем було заявлено позов про визнання правочину недійним (справа №910/19776/17) вже після прийняття господарським судом Запорізької області рішення у справі №908/1809/17.

Крім того, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне. Відповідно до статті 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Отже, у разі появи таких обставин, відповідач не позбавлений права звернутися до суду для перегляду рішення.

У судових засіданнях 05.12.2017р. та 12.12.2017р. огошувалась перерва до 12.12.2017р. та до 14.12.2017р., відповідно.

Через канцелярію суду від Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, які прийняті судовою колегією та долучені до матеріалів справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» отримано доповнення до відзиву на апеляційну скаргу. Зазначені документи судовою колегією розглянуті та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 14.12.2017р. представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представники позивача проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заперечення на відзив, доповнення до відзиву, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

12.01.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельний майданчик (далі - орендодавець) та Приватним акціонерним товариством Запорізьке карєроуправління (далі - орендар) був укладений договір оренди основних засобів №120117 (далі - договір).

Як вбачається з п.1.1, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду основні засоби (техніку):

-навантажувач фронтальний САSЕ821Е, вартість якого визначено за даними балансу орендодавця станом на дату укладення договору становить 2,5 млн.грн. (без ПДВ);

-екскаватор КОВЕLСО SК330LC, вартість якого визначено за даними балансу орендодавця станом на дату укладення договору становить 1166666,67грн. (без ПДВ).

Згідно з п.1.2 вартість майна, що передається в оренду, збільшена на суму ПДВ, є вартістю, яка використовується сторонами для вирішення питань, пов'язаних із відновленням стану майна, що підлягає поверненню з оренди, відшкодуванням збитків, пов'язаних із втратою орендованого майна та ін.

Відповідно до п.1.3 передача в оренду здійснюється:

-навантажувача фронтального САSЕ821Е з 16.01.2017р. Строк оренди становить з 16.01.2017р. по 29.03.2017р.;

-екскаватора КОВЕLСО SК330LC з 01.02.2017р. Строк оренди становить з 01.02.2017р. по 29.03.2017р.

Передача здійснюється на території орендаря за актом приймання-передачі в оренду, що є невід'ємною частиною цього договору.

Основні засоби (техніка) передаються в оренду для їх використання за технологічним призначенням в межах господарської діяльності орендаря. Час оренди визначається, як фактичний погодинний час роботи основних засобів (техніки) (п.1.4).

Пунктом 2.1 узгоджено, що вступ орендаря у користування орендованими основними засобами настає одночасно з підписанням сторонами акту приймання-передачі.

Якщо, під час складання акту прийому-передачі орендарем будуть виявлені недоліки, що перешкоджають використанню майна за його призначенням, сторонами визначається строк для усунення виявлених недоліків.

Відповідно до п.2.3, 2.4 передача техніки в оренду та її повернення здійснюється за актом приймання-передачі. Основні засоби (техніка) вважаються поверненими орендодавцю з оренди з часу підписання сторонами акта приймання-передачі з оренди.

Згідно з п.3.1 договору, орендна плата за оренду становить:

-навантажувача фронтального САSЕ 821Е встановлена сторонами за домовленістю та складає 1 година роботи екскаватора 550,00грн. з ПДВ. Сторони домовились, що мінімальний час роботи навантажувача протягом робочого тижня не повинен становити менше 40 годин. Максимальний час роботи навантажувача протягом одного дня, не повинен перевищувати 20 годин з метою надання часу для його технічного огляду та обслуговування.

-екскаватора КОВЕLСО SК330LC встановлена сторонами за домовленістю та складає з 01.02.2017р. по 28.02.2017р. 1 година роботи екскаватора - 1.125грн. з ПДВ, а з 01.03.2017р. по 29.03.2017р. складає 1 година роботи екскаватора 1.208,25грн. з ПДВ. Сторони домовились, що мінімальний час роботи екскаватора протягом робочого тижня не повинен становити менше 40 годин. Максимальний час роботи екскаватора протягом одного дня, не повинен перевищувати 20 годин з метою надання часу для його технічного огляду та обслуговування.

Як вбачається з п.3.4 кожного разу, протягом п'яти днів від дати складання та підписання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), передбаченого п.3.2. даного договору, орендар на підставі відповідних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) сплачує орендодавцю суму вартості оренди за поточний період користування технікою, шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок орендодавця. У платіжному дорученні повинно міститись посилання на номер та дату даного договору, номер та дату акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) за яким здійснюється оплата. Видача орендодавцем рахунку та отримання його орендарем не є обов'язковою умовою проведення платежів.

Орендар, відповідно до п.4.1.3, зобовязується своєчасно здійснювати за свій рахунок обслуговування та поточний ремонт техніки.

Відповідно до п.5.1.3 у разі порушення строків оплати орендар зобовязується оплатити на користь орендаря суму 3% річних, пені та інфляційні втрати за весь час прострочки відповідно до вимог діючого законодавства України. Додатково, за кожним випадком, у разі порушення строку оплати оренди більше ніж на десять календарних днів, орендар зобовязаний заплатити на користь орендодавця додатковий штраф в розмірі 10% від суми боргу.

Цей договір набирає чинність з дати його підписання та діє до 31.12.2017р., а в частині обовязків по розрахунках або відшкодуванні нанесених збитків до повного проведення розрахунків та відшкодування збитків між сторонами.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору сторонами підписано акт приймання-передачі основних засобів (техніки) в оренду від 16.01.2017р. (навантажувач фронтальний CASE 821Е). та акт приймання-передачі основних засобів (техніки) в оренду від 01.02.2017р. (екскаватор KOBELCO SK330LC).

Крім того, сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): №ОУ-16 від 01.02.2017р. на суму 115500,00грн. (з ПДВ); №ОУ-17 від 15.02.2017р. на суму 161400грн. (з ПДВ); №ОУ-22 від 28.02.2017р. на суму 217660,00грн. (з ПДВ); №ОУ-35 від 29.03.2017р. на суму 432998,96грн. (з ПДВ).

29.03.2017р. сторонами складено та підписано акт приймання передачі основних засобів (техніки) з оренди - навантажувача фронтальний CASE 821Е та екскаватора KOBELCO SK330LC.

Зазначені вище акти підписані з обох сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Невиконання відповідачем зобовязань за договором оренди основних засобів №120117 від 12.01.2017р. стало підставою звернення Товариства з обмеженою Будівельний майданчик з позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення закріплені в ст.283 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Частиною першою статті 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 статті 286 ГК України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.4 договору оренди встановлено, що кожного разу, протягом п'яти днів від дати складання та підписання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) передбаченого п.3.2 даного договору, орендар на підставі відповідних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) сплачує орендодавцю суму вартості оренди за поточний період користування технікою, шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок орендодавця. У платіжному дорученні повинно міститись посилання на номер та дату даного договору, номер та дату акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) за яким здійснюється оплата. Видача орендодавцем рахунку та отримання його орендарем не є обов'язковою умовою проведення платежів.

Враховуючи умови зазначеного пункту договору, приймаючи до уваги дати підписання актів здачі-прийняття робіт ( надання послуг), судова колегія вважає вірним визначені місцевим господарським судом строки для внесення орендних платежів: за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-16 від 01.02.2017р. - до 07.02.2017р.; №ОУ-17 від 15.02.2017р. - до 21.02.2017р.; №ОУ-22 від 28.02.2017р. - до 07.03.2017р.; №ОУ-35 від 29.03.2017р. - до 04.04.2017р.

З огляду на зазначене, беручи до уваги пояснення ОСОБА_7, які засвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 10.10.2017р. та зареєстровані в реєстрі за №3771, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів внесення орендних платежів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду Запорізької області про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 927558,96грн.

За порушення відповідачем строків внесення орендних платежів, з посиланням на п.5.1.3 договору, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 108760,74грн. та штраф у розмірі 92755,89грн.

Положеннями ст.230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежного виконання господарського зобовязання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до п.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

За таких обставин, враховуючи відсутність домовленості між сторонами щодо розміру пені, не встановлення судом визначення певним законодавчим актом обовязку та умов її сплати, судова колегія погоджується з висновком господарського суду Запорізької області про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені.

Перевіривши розрахунок штрафу, зроблений позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, колегія суддів зазначає, що він є вірним та підлягає стягненню з відповідача у розмірі 92755,89грн.

З посиланням на п.5.1.3 договору та на ст.625 ЦК України, позивачем нараховано та предявлено до стягнення 3% річних за загальний період з 08.02.2017р. по 31.08.2017р. у розмірі 13015,76грн. та 48097,00грн. Інфляційних за загальний період з 08.02.2017р. по 31.07.2017р.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, судова колегія погоджується з висновком господарського суду Запорізької області про наявність підстав для стягнення про відповідача 3% річних у розмірі 13015,76грн.

Виносячи оскаржуване рішення, господарський суд зазначив про наявність недоліків у розрахунках позивача та дійшов висновку про стягнення з відповідача 45899,10грн. інфляційних.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що господарським судом невірно визначено граничний строк нарахування інфляційних. Як вбачається з тексту позовної заяви та детального розрахунку позовних вимог, позивачем здійснено розрахунок інфляційних за кожним актом окремо, за загальний період з 08.02.2017р. по 31.07.2017р.

Проте, господарським судом Запорізької області помилково визначено граничний строк для нарахування інфляційних - по серпень 2017р. (включно), що фактично є виходом за межі заявлених позовних вимог.

Зробивши власний розрахунок інфляційних, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають 38777,96грн. інфляційних, нараховані: за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-16 від 01.02.2017р. за період з 08.02.2017р. по 31.07.2017р.; №ОУ-17 від 15.02.2017р. за період з 22.02.2017р. по 31.07.2017р.; №ОУ-22 від 28.02.2017р. за період з 07.03.2017р. по 31.07.2017р.; №ОУ-35 від 29.03.2017р. за період з 04.04.2017р. по 31.07.2017р.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що договір оренди №120117 від 12.01.2017р. не є укладеним оскільки відсутній предмет договору. Крім того, зазначає, що документів, які підтверджують права Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» на експлуатацію спецтехніки та передачу її в суборенду суду не надано.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів визнання спірного договору неукладеним, а також наголошує, що згідно з позицією, викладеною в постанові пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р., визнання договору як неукладеного може мати місце на стадії укладання договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Крім того, факт укладання договору підтверджується показаннями ОСОБА_7, який на той час був головою правління Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління.

Стосовно відсутності документів судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що їх наявність чи відсутність не звільняє орендаря від виконання зобовязань за договором.

До того ж, відповідач не звертався до позивача за отриманням відповідних документів, а будь-яких документів.

Разом з іншим, за наявності підписаних між сторонами актів здачі-прийняття робіт, судова колегія не приймає посилання апелянта на те, що господарський суд не зясував порядок визначення сторонами кількості відпрацьованих спецтехнікою годин.

Стосовно посилань скаржника на перевищення головою правління повноважень при підписанні договору, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається зі статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, відповідно до п.3.1 договору вартість орендної плати за договором визначається сторонами із розрахунку вартості однієї години фактичної роботи використання орендарем екскаватора (1125,00грн. за одну годину роботи) та навантажувача (550,00 грн. з ПДВ за одну годину роботи), отже в момент підписання договору, загальна вартість оренди не перевищувала фінансового обмеження повноважень голови правління відповідача 500000,00грн.

Посилання скаржника на те, що 25.10.2017р., останній звернувся із заявою до Дніпровського відділу Національної поліції України ГУ НПУ у Запорізькій області щодо незаконних дій колишнього голови правління ОСОБА_7 та директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» ОСОБА_9, які мають ознаки злочину, судовою колегією не приймається з огляду на наступне.

Відповідачем зазначену заяву подано після винесення рішення господарським судом по зазначеній справі, вироку по кримінальному провадженню на даний момент немає, а отже і не встановлено наявності злочину.

Колегія суддів звертає увагу, що в резолютивній частині апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління, окрім вимог про скасування рішення господарського суду по даній справі, наявні вимоги про скасування ухвали господарського суду Запорізької області про відмову у задоволенні клопотання про проведення почеркознавчої експертизи та клопотання про призначення такої експертизи.

Проте, колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутня ухвала про відмову у задоволенні клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. Разом з тим, таке клопотання відповідачем було подано до суду 25.09.2017р., про що свідчить відбиток печатки канцелярії господарського суду Запорізької області. Як вбачається з протоколу судового засідання від 26.09.2017р., розгляд зазначеного клопотання судом відкладено до наступного судового засідання. Відповідно до протоколу судового засідання від 10.10.2017р. клопотання про призначення експертизи не розглядалося. У судовому засіданні, яке відбулося 19.10.2017р., судом розглянуто відповідне клопотання та відмовлено у його задоволенні. Проаналізувавши зазначене, а також те, що в тексті апеляційної скарги апелянт посилається виключно на порушення судом норм процесуального та матеріального права при винесенні рішення, а судовий збір відповідачем сплачено лише за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду, колегія суддів не розглядає вимоги відповідача про скасування відсутньої в матеріалах справи ухвали господарського суду.

Крім того, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи, судова колегія не вбачає підстав для задоволення клопотання про призначення експертизи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 ГПК України рішення господарського суду Запорізької області від 19.10.2017р. (повний текст підписано 24.10.2017р.) у справі №908/1809/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, але потребує зміни в частині визначення суми інфляційних зі здійсненням нового розподілу судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 19.10.2017р. (повний текст підписано 24.10.2017р.) у справі №908/1809/17 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 19.10.2017р. (повний текст підписано 24.10.2017р.) у справі №908/1809/17- змінити.

В абзаці другому резолютивної частини рішення словосполучення «45899,10грн. (сорок пять тисяч вісімсот девяносто девять грн. 10 коп.) інфляційних втрат» замінити на словосполучення « 38777,96грн. (тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят сім грн. 96 коп.) інфляційних втрат», словосполучення « 16188,45грн. (шістнадцять тисяч сто вісімдесят вісім грн. 45 коп.) судового збору» замінити на словосполучення « 16081,63грн. (шістнадцять тисяч вісімдесят одна грн. 63 коп.)».

В абзаці третьому резолютивної частини рішення словосполучення «інфляційних втрат в розмірі 2197,90грн.» замінити на словосполучення «інфляційних втрат в розмірі 9319,04грн.».

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 19.10.2017р. (повний текст підписано 24.10.2017р.) у справі №908/1809/17 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельний майданчик (04060, м.Київ, вул.Максима Берлінського, буд.20, офіс 4; ідентифікаційний код 40871485) на користь Приватного акціонерного товариства Запорізьке карєроуправління (69015, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Дніпровські Зорі, буд.1, ідентифікаційний код 00110183) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1948,32грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1- позивачу; 1- відповідачу; 1- до справи; 1- ДАГС; 1 - ГСЗО