РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017Справа №910/21230/17
За позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»

до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

про стягнення 523 182,38 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Косянчук В.В. (дов. №20-1-18/17 від 05.12.2017);

від відповідача - не з'явився

встановив :

28.11.2017 Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» про стягнення 523 182,38 грн., з яких заборгованість за договором № S ODE ODE 0015 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., № S ODE ODE 0010 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., та №ЮВ-103 від 28.03.2011 у розмірі 497,10 грн., а також 3% річних у розмірі 16 855,67 грн., пеня у розмірі 10 506,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 787,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем договорів № S ODE ODE 0015 від 01.11.2006, № S ODE ODE 0010 від 01.11.2006 та №ЮВ-103 в частині своєчасної оплати отриманих послуг.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.11.2017 порушено провадження у справі № 910/21230/17, справу призначено до розгляду на 14.12.2017.

13.12.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача з'явися у судове засідання 14.12.2017, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в судове засідання 14.12.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №726.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.11.2006 між Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» (далі - позивач, виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (далі - відповідач, замовник) укладено договір № S ODE ODE 0010 (далі - договір-1), відповідно до умов п.1.1 якого, на підставі взаємно згоди сторін замовник передає, а виконавець приймає на утримання і розміщує в погодженому сторонами місці (далі - місце розташування) обладнання базової станції замовника та антенно-фідерні пристрої зазначеної станції, які надалі разом іменуються «базові станції».

Місце розташування визначене сторонами на території, яка належить виконавцеві на праві власності, знаходиться за адресою: м. Одеса, Тираспільське шосе, 22-а (Дальницьке шосе, 22а) S 0010, має площу 50 кв.м. і складається з місця для розміщення контейнеру з радіотехнічною апаратурою та місця для встановлення антено-фідерних пристроїв (п. 1.2 договору-1).

Також, 01.11.2006 між Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» (далі - позивач, виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (далі - відповідач, замовник) укладено договір № S ODE ODE 0015 (далі - договір-2), відповідно до п. 1.1 якого на підставі взаємно згоди сторін замовник передає, а виконавець приймає на утримання і розміщує в погодженому сторонами місці (далі - місце розташування) обладнання базової станції замовника та антенно-фідерні пристрої зазначеної станції, які надалі разом іменуються «базові станції».

Місце розташування визначене сторонами на території, яка належить виконавцеві на праві власності, знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 1 сайт ODE ODE 0015, має площу 50 кв.м. і складається з місця для розміщення контейнеру з радіотехнічною апаратурою та місця для встановлення антено-фідерних пристроїв.

Пунктами 3.1 договорів 1,2, в редакції додаткових угод №ДПС-574 від 01.10.2014 та №ДПС-573 від 01.10.2014, зазначено, що загальна вартість надання виконавцем послуг обумовлених цим договором, на підставі взаємної згоди сторін, становить 6 000,00 грн. з урахуванням ПДВ, без урахування вартості спожитої електроенергії. Нарахування ПДВ на суму оплати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Розмір плати за надання виконавцем обумовлених цим договором послуг за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати на індекс інфляції.

Відповідно до п. 3.4 договорів 1,2, в редакції додаткових угод №ДПС-574 від 01.10.2014 та №ДПС-573 від 01.10.2014, оплата послуг за цим договором проводиться авансовим платежем за наступний місяць згідно з щомісячно виставленим рахункам шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок чи вноситься до каси виконавця, не пізніше 25-го числа попереднього місяця. Замовник повинен самостійно одержати від виконавця оформлений рахунок та акт виконаних робіт.

Згідно з п. 4.1 договорів 1,2, в редакції додаткових угод №ДПС-574 від 01.10.2014 та №ДПС-573 від 01.10.2014, у разі порушення термінів оплати, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі двох облікових ставок НБУ за кожен день прострочення платежу від несплаченої суми, а також штрафні санкції у розмірі 3% від несплаченої суми. При затримці замовником оплати, виставлених виконавцем рахунків більше 10-ти банківських днів, виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, стягнувши понесені збитки, в тому числі упущену вигоду.

Відповідно до п. 7.1 договорів 1,2, в редакції додаткових угод №ЮВ-83 від 01.01.2011 та №ЮВ-82 від 01.01.2011, данні договори набувають чинності з дати їх підписання сторонами та діють до 31.12.2011, з можливістю їх подальшої пролонгації. За (2) місяці до закінчення строку дії договору, сторона, яка бажає припинити дію договору, повинна письмово попередити про це іншу сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблене, договір вважається продовженим на наступний такий самий строк.

Також, 28.03.2011 між Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» (далі - позивач, власник мереж) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (далі - відповідач, споживач) укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №ЮВ-103 (договір -3), відповідно до п. 1.1 якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах, згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, вказані п. 4.1 цього договору.

За умовами п. 4.1.1 договору-3 споживач зобов'язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» та за технічне обслуговування електричних установок споживача (якщо таке обслуговування передбачене договором) відповідно до додатка «Виконання додаткових робіт з технічного обслуговування електричних установок споживача»

Відповідно до п. 8.2 договору-3 у разі несення платежів, передбачених п. 4.1 цього договору, з порушенням термінів, споживач сплачує власнику мереж пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком.

Цей договір укладається на строк до 31.12.2011, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору, або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якою із сторін у порядку визначеному законодавством України (п. 10.6 договору-3).

Матеріали справи містять претензію позивача №7-14/04 від 13.04.2016 (вих. №КС-306 від 14.04.2016) щодо сплати заборгованості у розмірі 208 069,18 грн. за вказаними договорами у строк протягом 30 днів з отримання цієї претензії.

Вказана претензія була отримана відповідачем 22.04.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №034, проте відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять, як і доказів сплати вказаної заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач не сплатив вказану заборгованість, у зв'язку із чим він звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» 523 182,38 грн., з яких заборгованість за договором № S ODE ODE 0015 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., № S ODE ODE 0010 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., та №ЮВ-103 від 28.03.2011 у розмірі 497,10 грн., а також 3% річних у розмірі 16 855,67 грн., пеня у розмірі 10 506,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 787,23 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

За вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Судом встановлено, що позивач належним чином надавав відповідачеві зумовлені договором послуги, проте відповідач оплату за договорами проводив не вчасно і не в повному обсязі, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, а саме: заборгованість за договором № S ODE ODE 0015 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., № S ODE ODE 0010 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., та №ЮВ-103 від 28.03.2011 у розмірі 497,10 грн.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази існування зауважень та/або заперечень відповідача стосовно якості та вартості наданих позивачем послуг, то вказані послуги вважаються прийняті відповідачем.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з надання послуг за договорами 1, 2, 3 відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з їх оплати та на даний час має перед позивачем заборгованість за надані послуги за договором № S ODE ODE 0015 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., № S ODE ODE 0010 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., та №ЮВ-103 від 28.03.2011 у розмірі 497,10 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано, як і не надано заперечень стосовно розміру вказаної заборгованості.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідачем суду не надано, позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за договором № S ODE ODE 0015 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., № S ODE ODE 0010 від 01.11.2006 у розмірі 244 767,77 грн., та №ЮВ-103 від 28.03.2011 у розмірі 497,10 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 10 506,84 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 4.1 договорів 1,2, в редакції додаткових угод №ДПС-574 від 01.10.2014 та №ДПС-573 від 01.10.2014, у разі порушення термінів оплати, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі двох облікових ставок НБУ за кожен день прострочення платежу від несплаченої суми, а також штрафні санкції у розмірі 3% від несплаченої суми. При затримці замовником оплати, виставлених виконавцем рахунків більше 10-ти банківських днів, виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, стягнувши понесені збитки, в тому числі упущену вигоду.

Відповідно до п. 8.2 договору-3 у разі несення платежів, передбачених п. 4.1 цього договору, з порушенням термінів, споживач сплачує власнику мереж пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, врахувавши, що він виконаний в межах 6-місячного строку відповідно до ст. 232 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи межі позовних вимог і вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 10 506,84 грн.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 16 855,67 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5 787,23 грн.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

При перевірці правильності обчислення позивачем 3 % річних та інфляційних нарахувань, судом встановлено, що розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 7, код 22599262) на користь Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, код 01125614) заборгованість за договором № S ODE ODE 0015 від 01.11.2006 у розмірі 244 767 (двісті сорок чотири тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 77 коп., за договором № S ODE ODE 0010 від 01.11.2006 у розмірі 244 767 (двісті сорок чотири тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 77 коп., та за договором №ЮВ-103 від 28.03.2011 у розмірі 497 (чотириста дев'яносто сім) грн. 10 коп., а також 3% річних у розмірі 16 855 (шістнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 67 коп., пеню у розмірі 10 506 (десять тисяч п'ятсот шість) грн. 84 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 787 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі 7 847 (сім тисяч вісімсот сорок сім) грн. 74 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене та підписане 19.12.2017

Суддя В.О. Демидов