ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р.Справа № 922/3500/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антьє", м. Харків
про стягнення 10812,21 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 38-2072/470 від 10.06.2012 року; ОСОБА_2, за довіреністю № 40-4587/149 від 01.11.2016 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антьє" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з січня 2015 року по квітень 2015 року в розмірі 10812,21 грн., з яких 3557,03 грн. основного боргу, 5869,34 грн. 3% річних та 1385,84 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 жовтня 2017 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 29 листопада 2017 року.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області від 28.11.2017 року № 1022 було повторно призначено автоматичний розподіл справи № 922/3500/17, у зв`язку з призначенням судді Мамалуя О.О. до Верховного Суду України.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 29.11.2017 року представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 39812), з метою необхідності змінити підстави позову.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.11.2017 року розгляд справи було відкладено на 11.12.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 11.12.2017 року представник позивача надав письмові пояснення (вх. № 41328), в яких зазначив про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором, на підтвердження чого надав акт звірки взаємних розрахунків.

Представник позивача в судовому засіданні 11.12.2017 року зазначив про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором.

Представник відповідача в судове засідання 11.12.2017 року не з`явився, відзиву на позов та документів, витребуваних судом, не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.01.2006 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Антье" (відповідач) було укладено тимчасовий договір на постачання теплової енергії у приміщення на другому поверсі п`яти поверхового будинку загальною площею 61,9 кв.м., що розташоване в будинку № 10 по пр. Науки, буд. 18/9 в м. Харкові.

В період з січня 2015 року по березень 2016 року відповідачем було спожито теплову енергію на потреби житлового приміщення, що підтверджується актами на підключення опалення на початку опалювальних сезонів та відключенням опалення наприкінці опалювальних сезонів та актом обстеження приміщення відповідача від 18.11.2013 року.

Як зазначив у позовній заяві позивач, відповідач не здійснив оплати за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим у нього утворився борг, що складає 3557,03 грн.

Крім того, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 5869,34 грн. та 1385,84 грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку, в ході розгляду справи, позивачем було подано до суду письмові пояснення, в яких останній зазначає про відсутність дебіторської заборгованості відповідача за спірним договором та наявність переплати у розмірі 22665,23 грн.

На підтвердження зазначених обставин, позивачем було надано акт який підписаний заступником головного бухгалтера КП "Харківські теплові мережі", з відповідного акту вбачається відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором та наявність переплати станом на 01.10.2017 року.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З аналізу вищенаведеної статті вбачається, що особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Проте в даному випадку, право позивача на звернення до суду з відповідним позовом не порушено, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається заборгованості відповідача за спірним договором.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію за договором № 11452 від 01.01.2006 року, яка є предметом розгляду даної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 3557,03 грн. основного боргу.

Щодо стягнення з відповідача 5869,34 грн. 3% річних та 1385,84 грн. інфляційних втрат, то суд зазначає, що оскільки було встановлено відсутність заборгованості відповідача за договором, підстави для нарахування річних та інфляційних втрат відсутні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

922/3500/17