ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа №920/870/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №06.01-27/2 від 10.01.2017 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №4534 від 27.11.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта», м.Суми, (вх.№3511С/1-40) на рішення господарського суду Сумської області від 09.10.2017 року по справі №920/870/17,

за позовом Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, м.Суми,

до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта», м.Суми,

про стягнення 269184,37 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 09.10.2017 року по справі №920/870/17 (суддя Коваленко О.В.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Сумської дирекції на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради 51452,89 грн. заборгованості, 783,33 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині в позові відмовлено.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить:

- скасувати рішення господарського суду Сумської області від 09.10.2017 року в частині задоволення позовних вимог і стягнення 51452,89 грн. заборгованості та 783,33 грн. витрат по сплаті судового збору

- прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі;

- судові витрати покласти на позивача по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не оцінено та не застосовано до спірних відносин ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», п. 10 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, якими передбачено, що підприємства звязку, які розповсюджують періодичні видання, зазначені у цьому пункті та бюджетні організації користуються орендою за плату на рівні 1 грн. на рік. Судом не застосовано ч. 3 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України та не використано постанови Верховного Суду України, що прийняті у спорах між тими ж сторонами. Крім того, судом не застосовано до спірних правовідносин по справі п.1 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

До початку судового засідання 12.12.2017 року представник відповідача надав через канцелярію суду клопотання (вх.№12842), в якому просить суд долучити до матеріалів справи документи, посилаючись на те, що у суді першої інстанції справу розглянуто в одне судове засідання за його відсутності і він не мав змоги їх надати. Колегією суддів вказане клопотання задоволено, а документи долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 12.12.2017 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні пояснив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до рішення Сумської міської ради №735-МР від 04.05.2016 року «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 27 січня 2016 року 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності», №2019-МР від 26.04.2017 року «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 28 вересня 2016 року №1128-МР «Про Положення про департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради» Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Сумської міської ради перейменовано у Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» ПАТ «Укрпошта», є правонаступником Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

09.11.1998 року між Управлінням комунального майна та приватизації Сумської міської ради (правонаступником якого є Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради) і Сумським обласним підприємством поштового звязку «Сумипошта» Сумський поштамт (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Сумської дирекції) укладено договір №ФМ-206, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв на умовах, визначених договором, в оренду нежитлові приміщення за адресою: м.Суми, вул.Харківська, 24, загальною площею 341,6 кв.м., для розміщення службових приміщень 24 відділення звязку.

Згідно акту приймання-передачі від 09.11.1998 року позивач передав, а відповідач прийняв вищезазначене майно в оренду.

Відповідно до п. 7.1. договору строк його дії встановлюється на один рік з 09.11.1998 року до 09.11.1999 року. В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або розірвання договору після закінчення строку його дії протягом одного місяця він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У звязку з реорганізацією Сумського поштамту Сумського обласного підприємства поштового зв'язку Міністерства звязку України в Сумський поштамт Сумської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» 28.08.2000 року до договору було укладено зміну №1, якою також було внесено зміни до розрахунку орендної плати.

05.02.2003 року до договору було укладено зміну №2, якою продовжено термін дії договору та змінено розмір орендної плати.

07.05.2008 року укладено зміну №3 до договору, якою змінено площу приміщення, що орендується на 278,33 кв.м. та відповідно і розмір орендної плати.

16.01.2010 року сторони уклали зміну №4 до договору, якою змінено площу орендованого приміщення на 259,9 кв.м. та розмір орендної плати.

08.08.2011 року зміною №5 до договору сторони змінили розмір орендної плати та продовжили строк дії договору до 16.01.2012 року, а також внесли зміни до розрахунку орендної плати по договору, яким встановили, що орендна плата за цим розрахунком нараховується відповідачу з 01.08.2011 року по 31.12.2011 року включно. Згідно пункту 1 рішення Сумської міської ради від 27.07.2011 року №696-МР встановлено орендну плату за оренду нежитлового приміщення у розмірі 1 грн. в рік. Розмір місячної орендної плати за січень 2012 року розраховується за формулою згідно Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженої рішенням Сумської міської ради від 23.06.2010 року №3964-МР. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування суми місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

30.10.2014 року відповідач за актом приймання-передачі здав орендоване приміщення позивачу.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що орендна плата визначається згідно з розрахунком, що є додатком №3 до договору.

Позивачем здійснено розрахунок орендної плати згідно додатку №3 до договору, в редакції зміни №5 від 08.08.2011 року до договору і з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо своєчасного та в належному розмірі розрахунку заявлено до стягнення 269184,37 грн. заборгованості по орендній платі за період з 01.06.2013 року по 01.10.2014 року.

Відповідно до п.13 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженої рішенням Сумської міської ради від 23.06.2010 року №182-МР (діяв на момент укладення правочину), розмір місячної орендної плати за оренду нерухомого майна організаціями і установами, які утримуються за рахунок міського, обласного і державного бюджетів (та ін. організаціями, визначеними цим пунктом) становить 0,08 грн. за умови використання об'єкта оренди за цільовим призначенням. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Згідно абз.1 п.8 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м.Суми та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням Сумської міської ради від 01.02.2012 року №1186-МР визначено, що розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними закладами, установами, організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних та комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують, становить 1 гривню.

Зазначене положення узгоджується з п. 10 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786, якою визначено, що розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують, а також інвалідами з метою використання під гаражі для спеціальних засобів пересування становить 1 гривню.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» визначено, що державні та комунальні телерадіоорганізації, редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємства зв'язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв'язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій.

Статутом УДППЗ «Укрпошта» визначено, що до предмету діяльності підприємства відноситься розповсюдження періодичних друкованих видань по передплаті та в роздріб. Сумська дирекція УДППЗ «Укрпошта» є філіалом УДППЗ «Укрпошта».

Відповідно до п. 2.2.8.3. Положення про Сумську дирекцію УДППЗ «Укрпошта», затвердженого Наказом УДППЗ «Укрпошта» від 11.09.2006 року №407, функцією Сумської дирекції є надання послуг з розповсюдження періодичних видань по передплаті і вроздріб на території України.

Відповідно до Правил розповсюдження періодичних друкованих видань, затверджених наказом Державного комітету зв'язку України, Міністерства інформації України, Міністерства транспорту України від 10.12.1998 року №169/81/492, розповсюдження періодичних друкованих видань це оформлення передплати, замовлення тиражів уроздріб, експедирування, перевезення, оброблення, доставлення та вручення видань передплатнику, продаж видань уроздріб. Згідно п.2 Правил суб'єкти видавничої справи, що внесені до Державного реєстру України видавців, виготовлювачів і розповсюджувачів видавничої продукції, укладають угоди на розповсюдження періодичних видань з фізичними і юридичними особами.

Крім того, згідно п. 10 Правил розповсюдження періодичних друкованих видань, передплата на періодичні друковані видання здійснюється поштамтами, районними (міськими) вузлами зв'язку, відділеннями поштового зв'язку, пунктами приймання передплати, листоношами, громадськими та іншими розповсюджувачами періодичних друкованих видань. Враховуючи, що відділення поштового зв'язку є структурним підрозділом дирекції, на нього покладається реалізація функцій та завдань як дирекції, так і підприємства.

Відповідно до Свідоцтва про внесення суб'єкта видавничої справи до державного реєстру видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції від 20.08.2001 року, УДППЗ «Укрпошта» здійснює видавничу діяльність, розповсюдження видавничої продукції.

Таким чином, підприємства зв'язку, що розповсюджують періодичні видання, засновані об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими та журналістськими колективами, державні та комунальні періодичні видання, прирівнюються до бюджетних організацій у порядку та тарифах оренди приміщень, що знаходяться у державній та комунальній власності, а отже бюджетні організації мають право на встановлення у договорах оренди державного та комунального майна розміру орендної плати нарівні 1 грн. на рік.

Так, Верховний Суд України у постановах по справі №920/48/14 від 29.04.2015 року, по справі №920/49/14 від 27.05.2015 року, по справі №920/55/14 від 13.05.2015 року за позовом УДППЗ «Укрпошта» в особі Сумської дирекції до Управління майна комунальної власності Сумської міської ради про зобов'язання укласти договір зі встановленням орендної плати на рівні 1 грн. на рік зробив висновок про те, що за Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Сумської дирекції визнається право на укладення договору оренди нерухомого майна в порядку, встановленому для бюджетних установ зі встановленням орендної плати у розмірі 1 грн. на рік.

Крім того, цими ж постановами встановлено факти того, що позивач є розповсюджувачем періодичних видань і на нього розповсюджується положення ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», а також п. 10 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зі змісту ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вищенаведені норми та правові позиції Верховного Суду України, також дають підстави колегії суддів апеляційної інстанції вважати, що частина ІІ додатку №3 в редакції зміни №5 від 08.08.2011 року до договору оренди №ФМ-206 від 09.11.1998 року «Розрахунок розміру місячної орендної плати за оренду нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Суми, вул. Харківська, 24, площею 259,9 кв.м.», якою визначено розмір місячної орендної плати за січень 2012 року та алгоритм подальшого розрахунку розміру місячної орендної плати, є такою, що прямо суперечить законодавству. Правові підстави для збереження правочину в силі в цій частині у суду апеляційної інстанції відсутні.

Згідно з ч.3 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, суди зобовязані враховувати зазначені висновки Верховного Суду України.

Крім того, відповідно до вимог частини першої статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з таких підстав, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

З огляду на приписи процесуального закону, зокрема, п.1 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю або у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Цієї нормою процесуального права передбачено право господарського суду визнати недійсним повністю чи в певній частині пов'язаний із предметом спору договір, який суперечить законодавству, тобто, в тому випадку, коли визнання недійсним договору не є предметом позову і позовна вимога не полягає у визнанні договору недійсним, а лише ґрунтується на договорі, який суд може визнати недійсним в силу наведеної вимоги.

При цьому, застосування даної норми господарським судом при прийнятті рішення можливе у разі одночасної наявності таких умов: пов'язаність оспорюваного договору з предметом спору та невідповідність (суперечність) вказаного договору законодавству.

Таким чином, розглядаючи позовні вимоги, що випливають з договору, суд у будь-якому випадку повинен перевірити правомірність цього договору.

Вказаної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своїх постановах від 09.12.2003 року у справі №32/206 та від 20.01.2004 року у справі №8/113-2003.

Передбачені п.1 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України дії вчиняються судом за власною ініціативою, якщо буде встановлено, що зміст договору, повязаного із предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору. Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (пункт 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів господарських договорів недійсними» №11 від 29.05.2013 року).

Враховуючи те, що судом встановлено факт того, що відповідач є розповсюджувачем періодичних видань і на нього розповсюджується положення ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», а також п. 10 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 року №786, наявні правові підстави для визнання недійсною частину ІІ додатку №3 в редакції зміни №5 від 08.08.2011 року до договору оренди №ФМ-206 від 09.11.1998 року «Розрахунок розміру місячної орендної плати за оренду нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Суми, вул. Харківська, 24, площею 259,9 кв.м.».

Необхідність прийняття судом рішення про визнання з власної ініціативи недійсним спірного договору в зазначеній частині, що повязана із предметом спору, повністю відповідає вимогам частини четвертої статті 13 Конституції України та статті 20 Господарського кодексу України, якими закріплено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів усіх субєктів права власності і господарювання, оскільки за всіма обставинами даної справи, частина ІІ додатку №3 в редакції зміни №3 від 08.08.2011 року до договору оренди №ФМ-206 від 09.11.1998 року «Розрахунок розміру місячної орендної плати за оренду нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Суми, вул. Харківська, 24, площею 259,9 кв.м.», не відповідає вимогам закону.

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 269184,37 грн. заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2013 року по 01.10.2014 року. На підтвердження чого ним проведено та надано до суду розрахунок, який вчинено за частиною ІІ «Розрахунок розміру місячної орендної плати за оренду нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Суми, вул. Харківська, 24, площею 259,9 кв.м.» в редакції зміни №5 від 08.08.2011 року до договору оренди №ФМ-206 від 09.11.1998 року.

Визнаючи договір оренди недійсним, господарський суд повинен серед іншого встановити обставини, повязані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобовязання за цим договором (пункт 2.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

З огляду на вищевикладене, у звязку з визнанням господарським судом у даній справі недійсною частини ІІ додатку №3 до договору оренди №ФМ-206 в редакції зміни №5 від 08.08.2011 року щодо розміру орендної плати, яку має сплатити відповідач позивачеві з 01.01.2012 року, зобовязання відповідача щодо сплати позивачеві орендної плати, нарахованої починаючи з 01.01.2012 року і не сплаченої на даний час, припиняються на майбутнє.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що чинною залишилася частина І додатку №3 до договору оренди №ФМ-206 в редакції зміни №5 від 08.08.2011 року, а саме, що згідно п. 1 рішення Сумської міської ради від 27.07.2011 року №696-МР встановлено орендну плату за оренду нежитлового приміщення у розмірі 1 грн. в рік.

Отже, стверджувати, що у відповідача відсутній обовязок по сплаті за оренду нежитлових приміщень підстав немає У той час, наданий позивачем розрахунок розміру орендної плати за період з 01.06.2013 року по 01.10.2014 року є невірним.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно п. 4.1.4 договору орендар зобовязався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, на умовах і в строки встановлені договором.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за період з 01.06.2013 року по 01.10.2014 року.

Разом з тим, відповідач подав клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки вимоги позивача про стягнення боргу за період до 01.09.2014 року знаходяться за межами строку позовної давності.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 Цивільного кодексу України визначено, що за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Заявлені вимоги є вимогами з помісячним строком виконання, оскільки, як вже зазначалось, орендна плата щомісячно перераховується не пізніше 15-го числа місяця, який слідує за звітним. Перебіг позовної давності по платежу починається з дати, яка слідує за останнім днем передбаченого договором строку для виконання обовязку, а тому позовна давність застосовується до кожного щомісячного платежу окремо.

Згідно до частини 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності, необхідно застосувати позовну давність та відмовити у звязку із цим у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з січня 2014 року по липень 2014 року включно. Однак період з 01.08.2014 року до 30.10.2014 року позовною давністю не покривається і за вказаний період необхідно стягнути несплачену відповідачем орендну плату з виходячи з обрахунку 1 грн. орендної плати на рік, що становить 0,25 коп.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги і наявності фактів для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 83, 99, 101, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта» задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 09.10.2017 року по справі №920/870/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Визнати недійсною частину ІІ додатку №3 в редакції зміни №5 від 08.08.2011 року до договору оренди №ФМ-206 від 09.11.1998 року «Розрахунок розміру місячної орендної плати за оренду нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Суми, вул. Харківська, 24, площею 259,9 кв.м.» до договору оренди №ФМ-206 від 09.11.1999 року в редакції зміни №5 до розрахунку від 08.08.2011 року.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта» (40003, м. Суми, пл. Привокзальна, буд. 5, ідентифікаційний код 22981300) на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м.Суми, вул. Садова, 33, код 40456009) борг у сумі 0 грн. 25 коп.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.