РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2017Справа №910/18835/17

За позовом Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району

до 1. Львівської обласної ради

2. Підприємства об`єднання громадян "Мисливсько-рибальське господарства "Старичі"

3. Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство оборони України
про скасування рішення та визнання недійсним договору

за участю військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:
від позивача Іванов С.С. представник за довіреністю № 7 від 24.11.17

від відповідача-1 не з`явився

від відповідача-2 Лисий М.І. представник за довіреністю б/н від 21.07.17р.

від відповідача-3 не з`явився

від третьої особи Теплов Є.О. представник за довіреністю № 220/169/д від 23.03.17

від прокуратури Спора Г.І. посвідчення № 034726 від 05.08.15

У судовому засіданні 13.12.2017 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району (надалі Яворівська КЕЧ, позивач) звернулась до суду з позовом до Львівської обласної ради (надалі відповідач-1), Підприємства об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» (надалі МРГ «Старичі», відповідач-2), Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства (надалі відповідач-3) з вимогами:

- визнати незаконним та скасувати п.п. 1, 2 Рішення Львівської обласної ради від 15.09.2015 № 1439 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області підприємству об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі»;

- визнати недійсним Договір № 78 від 29.09.2015 про умови ведення мисливського господарства, укладений між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та підприємством об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі».

Ухвалою суду від 30.10.2017р. порушено провадження у справі № 910/18835/17, до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Міністерство оборони України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка, у відношенні якої прийнято рішення відповідачем-1 та укладено договір між відповідачами-2, 3 відноситься до державної власності, є територією з особливим режимом функціонування та належить військовій установі на праві оперативного відання.

З посиланням на норми Земельного кодексу України, Законів України «Про використання земель оборони», «Про мисливське господарство та полювання» позивач стверджує, що питання щодо надання права користування земельною ділянкою земель оборони для потреб мисливського господарства необхідно погоджувати з Міністерством оборони України, у зв`язку з чим, Львівська обласна рада, приймаючи 15.09.2015 рішення № 1439 про надання у користування мисливських угідь у Львівській області Підприємству об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» мисливських угідь у користування терміном на п`ятнадцять років, які розташовані на земельній ділянці, що надана у 1980 році на праві безстрокового користування Янівській КЕЧ, користувачем якої є Яворівська КЕЧ, та відноситься до земель оборони, без погодження з власником (Міністерством оборони України) діяла поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції України та законам України.

Відповідач-1 про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судові засідання представників не направив, відзиву на позов не надав, що не перешкоджає вирішенню спору згідно положень ст. 75 ГПК України.

Заперечення відповідачів -2, -3 проти позову викладені письмово у відзивах, які залучені до справи.

Представник відповідача-2 відхиляючи обґрунтування позивача та Міністерства оборони України, посилався на помилкове ототожнення останніми правовідносин щодо користування земельною ділянкою та щодо користування мисливськими угіддями, оскільки нормами Закону України «Про мисливське господарство та полювання» не передбачено можливості отримання прав на земельну ділянку (користування тощо) у зв`язку з наданням у користування мисливських угідь; будь-які земельні правовідносини у зв`язку з веденням мисливства, як спеціального використання об`єктів тваринного світу, не виникають і не можуть виникнути.

Згідно доводів МРГ «Старичі», прийняттю оскаржуваного рішення передувало надання Яворівською КЕЧ згоди на використання МРГ «Старичі» мисливських угідь, а між Яворівською КЕЧ та МРГ «Старичі» відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» 19.02.2016 укладено договір № 4 про співпрацю та організацію взаємовідносин, предметом якого і є врегулювання взаємовідносин між сторонами: користувачем земельної ділянки Яворівської КЕЧ та користувачем мисливських угідь МРГ «Старичі», що відповідно виключає факт порушення прав позивача оскаржуваними ним рішенням та договором.

Відповідачем-3 у відзиві на позов, з посиланням на вимоги ст. 58, 59, 66, 67, 196 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 16 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних сил України, на Положення про Яворівську квартирно-експлуатаційну частину району зазначено, що начальник Яворівської КЕЧ наділений повноваженнями укладати договори, угоди, розпоряджатися ввіреним йому майном відповідно до вимог законодавства, тому як керівник землекористувач земельної ділянки, на якій розташовані мисливські угіддя, начальник Яворівської КЕЧ у відповідності з вимогами ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» погодив надання мисливських угідь для ведення мисливського господарства на наданій у користування Яворівській КЕЧ земельній ділянці.

Відповідно до письмових пояснень третьої особи, позовна заява Яворівської КЕЧ району є обґрунтованою, прийняте рішення № 1439 від 15.09.2015р. та укладений Договір № 78 суперечить нормам чинного законодавства, оскільки зміна категорії земельної ділянки площею 39 163, 82 гектарів згідно Державного акту Б № року із «земель оборони» та віднесення вказаної земельної ділянки до будь-якої іншої категорії відповідно до чинного законодавства не відбувалася, а питання щодо надання права користування земельною ділянкою для потреб мисливського господарства необхідно було погоджувати з Міноборони, що не було зроблено.

Розгляд справи за позовом Яворівської КЕЧ району здійснювався за участю Військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України, згідно отриманого повідомлення про вступ у справу за вих. № 06-4989/2 вих17 від 01.12.2017р..

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
Рішенням Львівської обласної ради № 1439 від 15.09.2015р. надано в користування Підприємству об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» мисливські угіддя терміном на 15 років у визначених межах, згідно з додатком до цього рішення; доручено Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в місячний термін укласти договір про умови ведення мисливського господарства з користувачем мисливських угідь, відповідно до п. 1 цього рішення.

29.09.2015 між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та МРГ «Старичі» укладено договір № 78 про умови ведення мисливського господарства.

Виходячи з предмету заявленого позову, який стосується законності рішення органу місцевого самоврядування (Львівською обласною радою) щодо надання в користування мисливських угідь, спеціальними нормами що регулюють спірні відносини є положення ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», якими встановлено Порядок надання у користування мисливських угідь.

Згідно з визначеного законом порядку (ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання») мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок. Мисливські угіддя надаються у користування на строк не менш як на 15 років…

Таким чином, оскаржуване рішення № 1439 від 15.09.2015р. прийняте Львівською обласною радою в межах компетенції, що передбачено ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», стосується надання в користування мисливських угідь та не відноситься до вирішення земельних питань, оскільки прав на земельну ділянку користувача чи власника не позбавляє, а жодним з відповідачів у даній справі право Яворівської КЕЧ району на користування земельною ділянкою не оспорюються.

Додатком до рішення № 1439 від 15.09.2015р. визначені межі мисливських угідь, в тому числі територія Міжнародного центру миротворчості та безпеки (Яворівський військовий полігон), загальна площа наданих для ведення мисливського господарства мисливських угідь складає 36 520, 2 га, у тому числі польові 11 658 га, лісові 23 706, 2 га, водно-болотні 1 156, 0 га.

Землі загальною площею 39 163, 82 га в межах згідно з планом землекористування Державним актом на право користування землею серії Б № 040634 від 24.01.1980р. було закріплено в безстрокове і безплатне користування за Янівською квартирно-експлуатаційною частиною району Яворівського району Львівської області Української республіки.

Архівною довідкою галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 03.05.2017р. № 179/1/4604 підтверджено, що Янівська квартирно-експлуатаційна частина району розформована 4 вересня 1998 року відповідно до Директиви МОУ № Д/115/1/911 від 5 березня 1998 року; інформація щодо правонаступника не відображена. Згідно ліквідаційного акту казармено-житловий фонд, комунальні об`єкти і споруди, земельні ділянки, матеріальні засоби Старицького гарнізону передані Яворівській квартирно-експлуатаційній частині району.

Яворівська КЕЧ району, позивач у даній справі є землекористувачем ділянки, яка віднесена до державної власності і за статусом належить до земель оборони.

Землями оборони, за статтею 1 Закону України «Про використання земель оборони» та частиною 1 статті 77 Земельного кодексу України, визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основних правил користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України 22 грудня 1997 року № 483 (далі - Положення № 483), землі (земельні ділянки) надаються військовим частинам, військово-навчальним закладам, установам, підприємствам та організаціям Збройних Сил України для їх розміщення та постійної діяльності.

Згідно з частиною 2 статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Поняття права оперативного управління міститься у ст. 137 Господарського кодексу України, згідно з частиною першою якої правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

У частині другій ст. 137 ГК України передбачено, що власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Військові частини зобов`язані використовувати надані їм земельні ділянки відповідно до вимог земельного і природоохоронного законодавства та з дотриманням вимог щодо забезпечення безпеки населення у процесі проведення ними постійної діяльності (частина 4 статті 2 Закону України «Про використання земель оборони»).

Пунктом 39 Положення № 483 передбачено, що передача земель в тимчасове користування відбувається з погодження: заступників Міністра оборони України - командувачів видів Збройних Сил України, начальників управлінь центрального апарату Міністерства оборони України - щодо земель спеціальних об`єктів центрального підпорядкування; командуючих військами військових округів, Північного оперативно-територіального командування - щодо земель для об`єктів окружного, Північного оперативно-територіального командування підпорядкування.

Відповідно до пункту 23 Положення № 483 відповідальність за цільове використання земель, наданих для потреб Збройних Сил України, покладається на безпосереднього землекористувача і органи квартирно-експлуатаційної служби та інженерне управління Військово-Морських Сил України.

Відповідно до п.п.3.1, 5.14 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448, на квартирно-експлуатаційну службу військової частини покладається організація збереження та матеріальний облік, проведення інвентаризації зокрема, земельних ділянок, переданих військовій частині на утримання та експлуатацію; земельні ділянки, утримання яких фінансується за рахунок бюджетних асигнувань відповідно до кошторису Міністерства оборони України на квартирно-експлуатаційне забезпечення, обліковуються у КЕВ.

Отже, посадові особи вищевказаних структурних підрозділів Збройних Сил України є органами виконавчої державної і військової влади на місцях в системі Збройних Сил України, відповідно, позивач у справі наділений повноваженнями реалізовувати та здійснювати відповідні функції управління, обліку та контролю у спірних правовідносинах.

Виходячи із встановлених вимог ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», надання в користування мисливських угідь на території вказаної земельної ділянки потребує погодження власника або землекористувача.

Відповідно до преамбули, оскаржуване рішення Львівської обласної ради № 1439 від 15.09.2015р. прийнято за розглядом подання Державного агентства лісових ресурсів України, погоджене із Львівською обласною державною адміністрацією, власниками або користувачами земельних ділянок.

Погодження Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною району надання в користування Підприємству об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» мисливських угідь, що розташовані на території Міжнародного центру миротворчості та безпеки (Львівського навчального центру) загальною площею 36 125, 3489 га (в т. числі угідь польових, лісових, водно-болотних), з визначенням меж згідно з описом, підтверджено листом за підписом начальника Яворівської КЕЧ від 23.04.2015р. № 1192, який залучено до справи.

Частиною 6 ст. 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» передбачено, що відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами.

З урахуванням зазначених вимог закону, між позивачем (Яворівською КЕЧ району), як землекористувачем та відповідачем-2 (МРГ «Старичі»), як користувачем мисливських угідь укладено договір № 4 від 19.02.2016р. про співпрацю та організацію взаємовідносин предметом якого є врегулювання згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» взаємовідносин між сторонами: користувачем земельної ділянки Яворівською КЕЧ та користувачем мисливських угідь МРГ «Старичі», тобто визначення їх прав і обов`язків при здійсненні взаємовідносин між ними для досягнення мети цього договору (п. 1 договору).

Права та обов`язки сторін вказаного договору чітко обумовлені та передбачені у розділі 2, зокрема, згідно з п. 2.1 з метою виконання договору МРГ «Старичі» як користувач мисливських угідь на території землекористування Яворівської КЕЧ має право та зобов`язується:

- здійснювати свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі - використовувати надані мисливські угіддя відповідно до умов їх надання в користування та за призначенням;

- не допускати при здійсненні своєї діяльності погіршення стану мисливських угідь та погіршення умов ведення мисливського господарства на відповідній території;

- проводити у встановленому порядку роботу, спрямовану на забезпечення охорони раціонального використання, відтворення об`єктів тваринного світу, збереження та поліпшення стану угідь;

- враховувати при здійсненні своєї діяльності в межах наданих мисливських угідь:

особливості і спеціальний режим функціонування Львівського навчального центру (військового полігону, дислокованих на його території підрозділів Збройних Сил України, особливо в частині проведення останніми заходів бойової підготовки (навчання, стрільба);

окремі режими територій, присутність та діяльність на них інших суб`єктів (Старицький військовий лісгосп, орендарі військового майна, Яворівський НПП тощо);

проводити роз`яснювальну роботу, спрямовану на недопущення порушення мисливцями та/або рибалками вищевказаних особливостей і спеціальних режимів функціонування територій;

- інформувати Яворівську КЕЧ в міру необхідності про заплановані заходи, що пов`язані з використанням мисливських угідь в межах землекористування Яворівської КЕЧ.

Таким чином, зазначеним договором підтверджено, що земельна ділянка як використовувалась Яворівською КЕЧ, так і після надання в користування мисливських угідь відповідачу-2 залишається у користуванні Яворівської КЕЧ, цільове призначення земельної ділянки при наданні мисливських угідь в користування не змінилося; саме позивач є користувачем земельної ділянки, що належить до державної власності.

Статтею 19 Земельного кодексу України визначені категорії земель, та зокрема чітко встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Надання в користування мисливських угідь не підтверджує зміни цільового призначення земельної ділянки, що належить до земель оборони, не припиняє користування земельною ділянкою постійного землекористувача, відповідно погодження надане землекористувачем, не свідчить про реалізацію ним права розпорядження земельною ділянкою.

Питання законності надання в користування мисливських угідь на спірній земельній ділянці, зокрема в частині повноважень на погодження, було предметом оскарження в судовому порядку та розглянуто в межах справи 813/7500/14 (постанова Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2014р. залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015р.).

Так, у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2014р. з посиланням на норми чинного законодавства, положення ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» зазначено, що для надання мисливських угідь у користування потрібна згода або Міністерства оборони України, від імені власника земельної ділянки, або користувача земельної ділянки, яким є Яворівська КЕЧ району…

Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 25.06.2015р. встановлено наступне:

«Враховуючи положення частини 1 ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», ст. 4 Закону України «Про використання земель оборони», Положення 483, колегія суддів вважає, що надання обласними радами мисливських угідь у користування, що розташовані на земельних ділянках, віднесених до земель оборони, можливе після погодження з Міністерством оборони України, військовими частинами, військово-навчальними закладами, установами, підприємствами та організаціями Збройних Сил України, яким відповідні земельні ділянки надані у користування для використання у встановлених законодавством цілях без зміни їх цільового призначення.»

Оскаржуване рішення Львівської обласної ради від 15.09.2015 № 1439 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області підприємству об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» прийнято з урахуванням встановлених у вказаній справі обставин:

- при отриманні згоди землекористувача Яворівської КЕЧ району;

- за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства (Державного агентства лісових ресурсів України), погодженим із Львівською обласною державною адміністрацією.

При вирішенні даного спору судом враховано правову позицію викладену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява №29979/04), зокрема, наступне:

Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119) (п. 70);

- принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі», п.73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява №36548/97, п.58, ECHR 2002-VIII) (п.71).

В розрізі вищенаведеного суд констатує, що фактично позивачем Яворівською КЕЧ району не доведено порушення прав, які потребують судового захисту шляхом скасування оскаржуваного рішення відповідача-1 (Львівської обласної ради) від 15.09.2015р. № 1439 та визнання недійсним договору укладеного між відповідачами -2 -3, оскільки, самим позивачем погоджено надання в користування мисливських угідь Підприємству об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» та саме позивачем вчинено дії направлені на урегулювання відносин стосовно надання у користування мисливських угідь, у зв`язку з чим заявлення позову про скасування оскаржуваного рішення з підстав наведених у позовній заяві є порушенням принципу «належного урядування».

Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, оскільки на момент прийняття Львівською обласною радою рішення № 1439 від 15.09.2015р. «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області Підприємству об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» отримано погодження у позивача, який є землекористувачем, на надання в користування мисливських угідь відсутні порушення спеціального закону, яким регламентовано Порядок надання у користування мисливських угідь (ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»).

Окрім того, з огляду на врегулювання відносин між користувачем земельної ділянки Яворівською КЕЧ та користувачем мисливських угідь МРГ «Старичі» шляхом укладення договору № 4 від 19.02.2016р. про співпрацю та організацію взаємовідносин, наданням погодження Яворівською КЕЧ району на користування мисливськими угіддями листом від 23.04.2015р. № 1192, відсутні підстави вважати порушеними права Яворівської КЕЧ району відповідачами у даній справі.

Доводи позивача щодо необхідності отримання згоди власника земельної ділянки (Міністерства оборони України) на передачу в користування мисливських угідь не спростовують факту погодження вказаного питання землекористувачем, що підтверджує прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Разом із тим позов пред`явлено в порушення прав відповідачів, які сподівались на легітимність добросовісних дій державної установи (позивача) та не порушували положень законодавства, позаяк з матеріалів справи такого не вбачається, тоді як із скасуванням рішення органу місцевого самоврядування згідно з вимогами позивача відбудеться втручання в майнові права відповідача-2, оскільки буде анульовано юридичну підставу, на якій виникло його право користування мисливськими угіддями.

Такі обставини унеможливлюють визнання прав та охоронюваних законом інтересів позивача порушеними та, відповідно, виключають можливість задоволення заявлених позовних вимог.

В будь-якому випадку, наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору не може бути підставою для позбавлення відповідного права іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Вимоги щодо визнання недійсним договору № 78 від 29.09.2015 про умови ведення мисливського господарства, укладеного між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та підприємством об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» є похідними від вимоги про скасування п.п. 1, 2 рішення Львівської обласної ради від 15.09.2015р. № 1439 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області підприємству об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі», оскільки договір укладався на виконання цього рішення, обов`язку встановлювати чи перевіряти дотримання законності при прийнятті такого рішення органу місцевого самоврядування не визначено чинним законодавством для сторін договору - Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства та підприємства об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі», а позивачем жодним чином не обґрунтовано порушення останніми законних прав Яворівської КЕЧ, виходячи із встановлених обставин справи.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні при недоведеності порушення прав позивача прийняттям оскаржуваного рішення Львівською обласною радою та укладенням договору між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та підприємством об`єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі».

Судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 3 200 грн. покладаються на позивача згідно положень ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.12.2017.

Суддя Пукшин Л.Г.